Справа № 813/9050/13-а
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2014 року м. Львів
№ 813/9050/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Москаля
Р.М., за участю секретаря судового
засідання Матяш С.І., позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Кірєєва А.Ю.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області (далі -
Інспекція ДАБК у Львівській області)
про визнання протиправними дій
відповідача в частині винесення
припису №20/11-ф від 06.11.2013 року про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм стандартів і правил
та про скасування цього припису.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим,
що оскаржений припис, на його думку,
прийнято без врахування всіх істотних
обставин, які мають значення для його
прийняття. Зокрема позивач наголошує
на таму, що вимога про знесення
самочинної добудови і прибудови до
належного йому житлового будинку є
неправомірною, оскільки таку добудову
здійснено на земельній ділянці, яка
належить йому на праві приватної
власності, а порушення, які при цьому
було допущено, та їх наслідки, як вважає
позивач, не настільки значущі, щоб для
їх усунення зносити добудову. У
додаткових письмових поясненнях до
позовної заяви позивач зазначив також
про те, що доводи відповідача про те, що
будівництво здійснено в межах
водогону, а також поза межами червоних
ліній, є недоведеними та документально
не підтвердженими, а в акті про право
власності на землю відсутні будь-які
вказівки щодо наявності обмежень на
забудову його земельної ділянки;
контролюючий орган не пропонував йому
здійснити перебудову з урахуванням тих
чи інших обставин. У зв'язку з цим
позивач просить скасувати припис
Інспекція ДАБК у Львівській області як
Відповідач позов заперечив повністю з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позовну заяву, наданих
в судовому засіданні 20.02.2014 року.
Зокрема зазначив про те, що оскаржений
припис прийнято за наслідками
позапланової перевірки ОСОБА_1 на
предмет дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил. За
наслідками цієї перевірки було
встановлено, що ОСОБА_1 на належній йому
земельній ділянці на АДРЕСА_1 провів
реконструкцію садибного
індивідуального житлового будинку без
проектної документації та права на
виконання будівельних робіт, чим
порушено ст. ст. 7, 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність», а також без
права на проведення будівельних робіт,
чим порушено ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Відповідач вважає, що
оскаржений припис прийнято в межах
повноважень, в спосіб, які передбачено
чинним законодавством, тому підстав
для його скасування немає. Представник
відповідача в судовому засіданні таку
позицію підтримує, просить позов
Суд заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, якими
сторони обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, дослідив долучені до
матеріалів справи докази та встановив
наступні обставини справи:
06 листопада 2013 року Інспекція ДАБК у
Львівській області провела
позапланову перевірку на предмет
дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил при реконструкції житлового
будинку з вбудовано-прибудованими
приміщеннями громадського призначення
на АДРЕСА_1. За наслідками цієї
перевірки складено акт №20/22-ф від 06.11.2013
року, відповідно до якого в результаті
перевірки встановлено що гр. ОСОБА_1 на
земельній ділянці (витяг з державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 10.04.2013р.
№ 2258993) на АДРЕСА_1 в межах червоних
ліній автодороги М-02 Львів-Тернопіль в
охоронній зоні Львівського водогону
діаметром 1.2 м., проводить
реконструкцію садибного
індивідуального житлового будинку з
вбудованими-прибудованими
приміщеннями громадського призначення
(II категорії складності згідно звіту
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж від 18.09.2013р.) без проектної
документації та права на виконання
будівельних робіт, чим порушено ст.ст. 7,
9 Закону України «Про архітектурну
діяльність», та без права на проведення
будівельних робіт, чим порушено ст. 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п. 3.32, п.8.11
За наслідками перевірки Інспекція ДАБК
у Львівській області видала припис
№20/11-ф від 06.11.2013 року, яким зобов'язала
ОСОБА_1 у 60-денний термін з дня
отримання цього припису знести
самовільні прибудови і надбудови з
приведенням житлового будинку на
АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно з
технічним паспортом на житловий
будинок індивідуального житлового
фонду від 04.04.2013 року, виданого
Крім акта перевірки та припису про
усунення порушень законодавства
Інспекція ДАБК у Львівській області
також оформила протокол №20/11-ф від
06.11.2013 року про адміністративне
правопорушення. На підставі цього
протоколу прийнято постанову по справі
про адміністративне правопорушення
№16/384-ф від 18.11.2013 року, якою ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в сумі 6800 грн. Зазначений
протокол ОСОБА_1 також оскаржив в
порядку адміністративного
судочинства, проте постановою від
29.01.2014 року, яка набрала законної сили,
Франківський районний суд м. Львова
відмовив у задоволенні позовних вимог.
Тому накладений на нього штраф в сумі
6800 грн. згідно з постановою по справі
про адміністративне правопорушення
№16/384-ф від 18.11.2013 року він сплатив, на
підтвердження чого надав квитанцію про
Щодо припису №20/11-ф від 06.11.2013 року, яким
ОСОБА_1 зобов'язано знести здійснену
добудову до належного йому будинку, то
позивач вважає, що такий припис є
неправомірним, не відповідає критерію
розумності, у зв'язку з чим звернувся з
даним позовом до суду.
При вирішенні даного спору суд взяв до
уваги наступні положення
правовий порядок в Україні, відповідно
до статті 19 Конституції України,
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності регулює
Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» № 3038-VI від
17.02.2011 року (далі - Закон № 3038),
відповідно до статті 34 якого отримання
замовником дозволу на виконання
будівельних робіт, як підстави
виникнення права на їх виконання,
передбачено лише у випадку будівництва
об'єктів, віднесених до IV і V категорій
складності. Виконання будівельних
робіт щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування,
відповідно до підп. 1 ч. 1 статті 24 Закону
№ 3038, дозволено після направлення
замовником повідомлення про початок
виконання будівельних робіт
центральному органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю. Будівельний паспорт,
відповідно до статті 27 Закону № 3038,
визначає комплекс містобудівних та
архітектурних вимог до розміщення і
будівництва індивідуального
(садибного) житлового будинку,
садового, дачного будинку не вище двох
поверхів (без урахування мансардного
поверху) з площею до 300 квадратних
метрів, господарських будівель і
споруд, гаражів, елементів благоустрою
та озеленення земельної ділянки.
Проектування на підставі будівельного
паспорта здійснюється без отримання
містобудівних умов та обмежень. Для
об'єктів, зазначених у частині першій
цієї статті, розроблення проекту
будівництва здійснюється виключно за
Відповідно до частини 4 статті 41 Закону
№ 3038 посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають, зокрема, право:
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.
Відповідно до пункту 5 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабміну
України від 23.05.2011 року № 553, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок. Відповідно до пунктів 16 та 17
цього Порядку за результатами
державного архітектурно-будівельного
контролю посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис). Згідно з пунктом 20 Порядку
протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України.
При прийнятті рішення суд виходить з
Підставою для винесення оскарженого
припису стало те, що:
1) ОСОБА_1 здійснив реконструкцію
житлового будинку без затвердженої
проектної документації, а також без
права на виконання будівельних робіт;
2) реконструкцію проведено в межах
червоних ліній автодороги
Львів-Тернопіль та в межах охоронної
зони Львівського водогону діаметром 1,2
м - тобто відповідач стверджує про
порушення обмежень у забудові
Житловий будинок, реконструкцію якого
здійснив ОСОБА_1, а також земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_1, на якій
здійснено добудову до цього будинку,
належить позивачу на праві приватної
власності, що підтверджується витягами
з Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію права власності
від 10.04.2013 року з відомостями щодо двох
названих об'єктів нерухомого майна.
Суд встановив, що житловий будинок
загальною площею 37,4 кв.м за адресою:
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 набув на підставі
нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 10.04.2013 року (а.с. 61-62).
Зазначений договір позивач уклав з
покупцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким
зазначений вище будинок належав також
на праві приватної власності в рівних
частинах, про що було зазначено в
технічному паспорті на цей будинок (а.с.
73). Однин із продавців будинку ОСОБА_4 в
своїй письмовій заяві від 17.01.2014 року,
якає є нотаріально завіреною (а.с. 92),
зазначив: «АДРЕСА_1 та земельна ділянка,
на якій згаданий будинок були придбані
моїм батьком ОСОБА_6 у 1995 році. Після
смерті мого батька у 2009 році згадане
нерухоме майно було мною успадковане,
про що видано свідоцтво про право на
спадщину. Стверджую, що при купівлі
згаданого нерухомого майна моїм
батьком та при успадкуванні мною
будинку та земельної ділянки ні батько,
ні я не були попереджені, що по цій
земельній ділянці проходять червоні
лінії і існують якісь заборони на
проведення будівництва. Відповідно
мною при розпорядженні будинком та
земельною ділянкою у 2013 році про це не
було повідомлено теперішнього
Також позивач надав довідку
Золочівської МБТІ від 10.01.2014 року про
те, що згідно з інвентаризаційними
матеріалами житловий будинок на
АДРЕСА_1 побудований в 1936 році (а.с. 93).
Земельну ділянку площею 0,096 га позивач
також набув на підставі договору
купівлі-продажу від 10.04.2013 року,
укладеного із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 64-65).
Такий договір також є нотаріально
посвідченим і відомості про право
власності на цю земельну ділянку
включено до Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності, в якому цільовим
призначенням цієї земельної ділянки
зазначено: «для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка). Жодних відомостей
про наявність обмежень у використанні
цієї земельної ділянки, зокрема про
проходження там червоних ліній чи
перебування в межах охоронної зони, ані
в Державному реєстрі, ані в договорі
від 10.04.2013 року не обумовлено. Не було
таких відомостей і в акті про право
власності на земельну ділянку,
оформленому на попередніх її власників
Отже, ОСОБА_1 провів реконструкцію
власного будинку і добудову до нього
здійснив на власній земельній ділянці.
вбудованими-прибудованими
приміщеннями громадського призначення
за адресою: АДРЕСА_1 після його
реконструкції був об'єктом технічного
обстеження, яке проводив експерт з
технічного обстеження будівель і
споруд ОСОБА_7 (кваліфікаційний
сертифікат серії НОМЕР_1, виданий
Атестаційною архітектурно-будівельною
комісією Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України 31.07.2012р.) на замовлення ОСОБА_1
Результати цього обстеження оформлено
звітом про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта від 18.09.2013
року, у висновках якого зазначено: «за
результатами проведення технічного
обстеження об'єктів: індивідуального
(садибного) житлового будинку під літ.
«А» загальною площею - 288,30 м кв., в т.ч.
загальною площею житлових квартир - 30,50
м кв, із яких житлова площа - 18,20 м кв.;
допоміжна площа - 12,30 м кв., приміщень
громадського харчування (кафе)
загальною площею - 84,0 м кв.; із яких
основна площа - 44,70 м кв., і допоміжна
площа - 39,30 м кв.; магазину загальною і
основною площею - 115,90 м кв., приміщень
загального користування (сходів)
площею - 15,50 м кв., септика під літ. «І»
площею - 1,0 м кв., що заходяться за
адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_1 -
встановлено їх відповідність вимогам
надійності будівель і споруд та
можливості безпечної їх експлуатації»
(а.с. 72). У тому ж звіті зазначено про те,
що названий об'єкт нерухомості
належить до ІІ категорії складності
(згідно з ДБН А.2.2.3-2012) (а.с. 69).
Відповідач як в акті перевірки від
06.11.2013 року, так і в оскарженому приписі
зазначив про наявність звіту про
результати технічного обстеження від
18.09.2013 року, в т.ч. про категорію
складності об'єкта будівництва. В силу
вимог Закону № 3038, норми якого наведено
вище, виконання будівельних робіт щодо
об'єктів будівництва, які належать до
ІІ категорії складності, не передбачає
обов'язку забудовника виготовляти
проект будівництва та оформляти в
інспекції ДАБК дозвіл на початок
будівельних робіт для будівництва
об'єкта такого типу.
Разом з тим Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
зобов'язує замовника будівництва
надіслати Інспекції ДАБК повідомлення
про початок будівельних робіт, чого
ОСОБА_1 дійсно не зробив і він цього не
Стосовно обраного Інспекцією ДАБК у
Львівській області заходу для усунення
вчиненого ОСОБА_1 порушення
законодавства суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 1, 7 статті 376
Цивільного кодексу України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. У разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в Постанові від
30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування
судами статті 376 Цивільного кодексу
України (про правовий режим
самочинного будівництва)» роз'яснив, що
знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Відповідно до наведених вище норм
статті 41 Закону № 3038 Інспекція ДАБК
наділена правом виносити обов'язкові
до виконання приписи з вимогою або про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

З наведених вище положень можна
зробити висновок, що знесення
самочинного будівництва є крайнім,
радикальним заходом стосовно
порушника і застосовується у випадку: 1)
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб; 2) істотного
порушення будівельних норм і правил та
при умові, що особа, яка здійснила таке
будівництво відмовляється провести
перебудову.

Окрім відсутності дозволу про
виконання будівельних робіт
відповідач також стверджує про те, що
добудову до свого будинку позивач
здійснив в межах червоних ліній
автодороги «Львів-Тернопіль» та в
межах охоронної зони водогону. На
підтвердження цього представник
відповідача надав суду схему (а.с. 66),
проте на запитання суд не зміг пояснити
що це за схема, тобто що на ній
відображено, де на цій схемі червоні
лінії, де межі охоронної зони водогону,
про порушення яких зазначено в
оскарженому приписі, де на цій схемі
позначено будинок ОСОБА_1 і межі його
земельної ділянки. Представник
відповідача не пояснив суду, який чином
ця схема може свідчити про наявність
обмежень у використанні земельної
ділянки, яка належить ОСОБА_1, а також
про порушення ним цих обмежень.

Червоними лініями, відповідно п. 14 ст. 1
Закону №3038, є визначені в
містобудівній документації щодо
пунктів геодезичної мережі межі
існуючих та запроектованих вулиць,
доріг, майданів, які розділяють
території забудови та території іншого
призначення. Згідно з довідкою відділу
містобудування та архітектури
Золочівської районної державної
адміністрації від 11.01.2014 року за № 1
червоні лінії міста Золочева нанесено
відповідно до генерального плану міста
Золочева, розробленого Львівським
філіалом Державного інституту
проектування міст «Дніпроміст» у 1989
році.

Суд бере до уваги ту обставину, що
будинок, який придбав позивач,
збудовано ще в 1936 році і жодних
обмежень у користуванні цим будинком, а
також земельною ділянкою встановлено
не було. Цей факт підтверджується,
зокрема, державним актом про право
власності на земельну ділянку серії ЯН
№479209, виданого ОСОБА_5 (попередньому
власнику земельної ділянки), в якому
відсутні відомості про наявність
обмежень (обтяжень) щодо використання
земельної ділянки або їх частин.
Відтак, як попереднім власникам, так і
ОСОБА_1 не було і не могло бути відомо
про наявність обмежень у використанні
земельної ділянки, на якій споруджено
будинок. Разом з тим, суду так і не було
надано належних доказів, які б свідчили
про наявність таких обмежень, зокрема
відповідач не надав містобудівної
документації міста з визначеними в ній
червоними лініями, а також з
визначеними межами охоронної зони
Львівського водогону. Відтак,
відповідач не довів свого твердження
про те, що добудова, яку здійснив
позивач до власного будинку, виходить
за ці межі, не відповідає містобудівній
документації чи суперечить суспільним
інтересам громади міста. Відтак, доводи
відповідача в цій частині суд вважає
необґрунтованими.

За наведених вище обставин справи,
застосування до ОСОБА_1 такого
виняткового заходу для усунення
виявлених порушень містобудівного
законодавства як знесення добудови і
приведення будівлі до попереднього
стану, на думку суду, є невиправданим.
Відповідач такої необхідності також не
довів.

При наявності обмежень у використанні
земельної ділянки, яка належить
позивачу на праві приватної власності,
при умові що такі підтверджено
належними та допустимими доказами,
адекватним способом реагування в такій
ситуації міг бути припис про
перебудову об'єкта нерухомості з
урахуванням таких обмежень. Відповідач
визнає, що не пропонував позивачу
здійснити перебудову об'єкта
будівництва.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), розсудливо, пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія).

Зважаючи на наведене вище суд прийшов
до висновку, що припис відповідача
№20/11-ф від 06.11.2013 року з вимогою знести
прибудови і надбудови з приведенням
житлового будинку на АДРЕСА_1 до
попереднього стану згідно з технічним
паспортом на житловий будинок
індивідуального житлового фонду від
04.04.2013 року не відповідає характеру
вчиненого правопорушення і не
узгоджується з критеріями
розсудливості та пропорційності, тому
його слід скасувати як протиправний.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача в
частині винесення припису №20/11-ф від
06.11.2013 року про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм
стандартів і правил, то позивач не
обґрунтував суду, в чому суть і
протиправність саме таких дій і чим
такий спосіб захисту його прав
відрізняється від його вимог скасувати
припис як протиправний. Більше того,
винесення приписів належить до
компетенції територіальних органів
інспекції Держархбудконтролю. З огляду
на те, що правові наслідки для позивача
породжує саме припис №20/11-ф від 06.11.2013
року, а не дії відповідача щодо його
винесення, то суд відмовляє в
задоволенні позову цій частині
позовних вимог.

Стосовно судових витрат, то відповідно
до статті 94 КАС України такі
відшкодовуються позивачу за рахунок
державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 158, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним і скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області №20/11-ф від 06.11.2013
року про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм
стандартів і правил.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з державного бюджету на
користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений
за подання позову в сумі 34 (тридцять
чотири) гривень 41 копійки.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 24
лютого 2014 року.

Суддя
Москаль Р.М.