Справа № 2а/0543/325/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/76978/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Мироненка О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області, третя
особа - ДП «Селидіввугілля» в особі
відокремленого підрозділу «Шахта
Курахівська» про перерахунок пенсії,
за касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області (далі - УПФ)
на постанову Селидівського міського
суду Донецької області від 5 жовтня 2012
року і ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати неправомірними дії УПФ щодо
відмови у перерахунку пенсії та
зобов'язати відповідача з 01.08.2012
здійснити перерахунок та виплатити
пенсію згідно статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
звернувшись до УПФ із заявою про
перерахунок пенсії за віком, як
працюючому пенсіонеру, на підставі
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», отримав відмову з
посиланням на відсутність у нього двох
років страхового стражу після
проведення попереднього перерахунку
пенсії. Вказує, що такими діями
порушені його законні права.

Постановою Селидівського міського
суду Донецької області від 5 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії УПФ щодо відмови у
перерахунку пенсії та скасовано
рішення № 235 від 13.08.2012 про відмову у
перерахунку пенсії ОСОБА_4 Зобов'язано
УПФ з 01.08.2012 здійснити ОСОБА_4
перерахунок пенсії з урахуванням
періоду роботи з 01.06.2010 по 31.12.2010 та
01.06.2012 по 30.06.2012 відповідно до статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
перебуває на обліку у відповідача,
отримує пенсію за віком та продовжує
працювати. На звернення до УПФ із
заявою про перерахунок пенсії, як
працюючому пенсіонеру, рішенням № 235
від 13.08.2012 позивачу було відмовлено у
проведенні її перерахунку. У рішенні
відповідач вказував на відсутність
двох років страхового стажу після
попереднього перерахунку пенсії, що
зумовлене несплатою страхових внесків
з 01.06.2010 по 31.12.2010 та несплатою єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.06.2012 по 30.06.2012 підприємством ДП
«Селидіввугілля» ВП «Шахта
Курахівська».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ОСОБА_4 не може нести
відповідальність за невиконання
визначених законодавством України
зобов'язань ДП «Селидіввугілля» ВП
«Шахта «Курахівська»

Питання, пов'язані з перерахунком
пенсії стосовно осіб, які продовжували
працювати, врегульовані в частині 4
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в якій визначено, що у
разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Відповідно до підпункту "б" підпункту 10
пункту 35 розділу II "Внесення змін до
деяких законодавчих актів України"
Закону України від 28 грудня 2007 року №
107-УІ "Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", частина 4
статті 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" була викладена у новій
редакції: "У разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менш ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв в роботі. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії провадиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахування пенсії".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп-2008 у справі
про страхові виплати зміни, внесені
підпунктом "б" підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України від 28 грудня
2007 року № 107-УІ, визнані такими, що не
відповідають Конституції У країни (є
неконституційними).

За правилами, встановленими у статті 152
Конституції України, статті 73 Закону
"Про Конституційний Суд України",
положення, визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
рішення про їх неконституційність та
не підлягають застосуванню. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені та мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що є
неконституційними.

Таким чином, на підставі вказаного
Рішення Конституційного Суду України
нова редакція частини 4 статті 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
втратила чинність, унаслідок чого
відновлена попередня редакція даної
статті згідно до Закону від 9 липня 2003
року № 1058-ІУ, яка є чинною на теперішній
час.

Незважаючи на прийняте Конституційним
Судом Рішення, у підпункті 3 пункту 11
постанови від 28 травня 2008 року № 530
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" Кабінет
Міністрів України фактично відтворив
редакцію частини 4 статі 42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яка
визнана неконституційною: "У разі коли
застрахована особа після призначення
пенсії відповідно до Закону
продовжувала працювати, проводиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менш як 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії проводиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачені
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахування пенсії.
При цьому з періоду, за який
враховується заробітна плата (дохід)
для перерахунку пенсії, період, що
настає після призначення пенсії, не
підлягає виключенню згідно з абзацом
третім частини першої статті 40 Закону".

Таким чином, питання визначення
порядку і умов проведення перерахунку
пенсій особам, які після її призначення
продовжували працювати, регулюються
нормою частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
редакції від 9 липня 2003 року та
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України №530 від 28 травня 2008
року "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян".

Приписами частини 3 статті 4 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлено, що виключно законами про
пенсійне забезпечення визначаються
види пенсійного забезпечення, умови та
порядок пенсійного забезпечення. У
статті 5 цього Закону наголошується, що
цей Закон регулює відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим законом
визначаються: види пенсійних виплат;
умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат.

У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, як визначено в
частині 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд застосовує правовий акт,
який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, виходячи з
встановленого статтею 8 Конституції
України принципу верховенства права,
дії нормативно-правового акту у часі,
загальних засад пріоритетності
законів на підзаконними актами, суд
вважає, що при вирішенні даного
адміністративного спору підлягають
застосуванню положення частини 4
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які є чинними на час
звернення позивача із заявою про
перерахунок пенсії.

Отже правомірним є висновок судів
попередніх інстанцій про
неправомірність дій УПФ щодо відмови
ОСОБА_4 у перерахунку пенсії за віком,
як працюючому пенсіонеру, оскільки
несплата підприємством страхових
внесків є підставою для стягнення УПФ
цієї заборгованості в судовому
порядку, проте, не є підставою для
відмови в призначенні пенсії
працівникам цього підприємства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222,223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Селидове Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Селидівського міського суду Донецької
області від 5 жовтня 2012 року і ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення ї копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: