Справа № 9/58-2А
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р.
Справа № 4203/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.

за участю секретаря Губач
Х.І.

представника відповідача Мельник С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автопроміндустрія»
на постанову Господарського суду
Волинської області від 06.12.2010 р. у
справі №9/58-2А за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Постановою Господарського суду
Волинської області від 06.12.2010 р. у
справі №9/58-2А за позовом ТзОВ
«Автопроміндустрія» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень від
09.06.2008 р. №№/1, /1 у позові було
відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі апелянт просить
постанову суду скасувати та
задовольнити позов. Апеляційна скарга
мотивована помилковим встановленням
обставин справи та застосуванням
матеріального права. П. 1.20.8. Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» покладає на податкові
органи обов'язок доведення того, що
ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни. Вважає недоведеним те,
що ціна продажу кузовів автомобілів
фізичним особам, зазначена у договорах,
не відповідає звичайним цінам.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу заперечив
за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та апеляційну скаргу
в межах наведених у ній доводів,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, Луцькою ОДПІ проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка з питань дотримання
податкового законодавства ТзОВ
«Автопроміндустрія» за період з 16.02.2006
р. по 30.06.2007 р., за результатами якої
складений акт перевірки від 17.03.2008 р.
Згідно з висновком документальною
перевіркою встановлено порушення п.1.20,
п. 1.26 ст. 1, п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.4.1., 7.4.3 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», в результаті
чого занижено податок на прибуток на
сум 3903422 грн.; п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 3122737 грн. На
підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ
прийнято податкові повідомлення -
рішення № №/0 від 28.03.2008р. та
№/0 від 28.03.2008р., а за результатами
розгляду первинної скарги платника
сформовані та направлені позивачу
податкові повідомлення - рішення
№/1 та №/1 від 09.06.2008 р.

Встановлено заниження скоригованого
валового доходу за період, що
перевірявся, на суму 15613685 грн., оскільки
база оподаткування операцій з
імпортних кузовів визначалася з
вартості, визначеної відповідно до
іноземних каталогів за пропозицією
митниці, тобто митної вартості.
Визначена таким чином вартість кузовів
зазначалася у графі 12 ВМД як митна
вартість, яка значно більша від
фактурної (договірної) вартості, з якої
платником при розмитненні в певних
розмірах сплачувались митні збори,
мито та ПДВ. При оприбуткуванні
імпортного товару платник формував
ціну, виходячи з договірної ціни. ТзОВ
«Автопроміндустрія» здійснювало
реалізацію кузовів до транспортних
засобів (легкових автомобілів), які
були у використанні, фізичним особам
(кінцевим споживачам) за договірними
цінами (з урахуванням акцизного збору,
ввізного мита, митного збору та інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), що є значно
нижчими за звичайні ціни, а саме: митну
вартість з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, митного збору та
інших загальнодержавних податків
(обов'язкових платежів).

Суд першої інстанції підставно виходив
з того, що згідно з пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» дохід, отриманий від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначають виходячи
з їх договірних цін, але не менше за
звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуг), що діяли на дату такого
продажу. Відповідно до пп. 7.4.3 п. 7.4
вказаного закону положення пп.7.4.1,
пп.7.4.2 поширюються також на операції з
особами, які не є платниками податку,
встановленого ст. 10 цього закону, або
сплачують податок на прибуток за
іншими, ніж платник податку ставками.
Враховуючи те, що фізичні особи є
платниками податку з доходів фізичних
осіб відповідно до абзацу першого п. 2.1
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
та не є особами, що сплачують податок на
прибуток підприємств відповідно до
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», на операції
платника податку на прибуток з
фізичними особами поширюється дія
підпунктів 7.4.1 та 7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств». Відповідно до п.1.18 ст.1
Закону України «Про податок на додану
вартість» звичайні ціни розуміються
та застосовуються за правилами,
визначеними п.1.20 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств». В
світлі цього зроблено висновок про те,
що ТзОВ «Автопроміндустрія» в
порушення вимог п.1.20, п. 1.26 ст.1, п.4.1 ст.4
та п.п.7.4.3, п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» занижено скоригований
валовий дохід за період з 16.02.2006 р. по
30.06.2007 р. на суму 15613685 грн.

Згідно з розділом 3.1.5 акту перевірки
перевіркою правильності визначення
повноти нарахування та своєчасності
сплати ПДВ встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 3122737 грн. Перевіркою встановлено,
що база оподаткування операцій з
імпортних кузовів визначалася з
вартості, визначеної відповідно до
іноземних каталогів за пропозицією
митниці, тобто митної вартості.
Визначена таким чином вартість кузовів
зазначалася у графі 12 ВМД як митна
вартість, яка значно більша від
фактичної (договірної) вартості, з якої
платником при розмитненні в певних
розмірах сплачувались митні збори,
мито та ПДВ. При оприбуткуванні
імпортного товару платник формував
ціну, виходячи з договірної ціни.

ТзОВ «Автопроміндустрія» здійснювало
реалізацію кузовів до транспортних
засобів (легкових автомобілів), які
були у використанні, фізичним особам
(кінцевим споживачем) за договірними
цінами (з урахування акцизного збору,
ввізного мита, митного збору та інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), що є значно
нижчими за звичайні ціни, а саме: митну
вартість з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, митного збору та
інших загальнодержавних податків та
зборів визначається виходячи з їх
договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). У разі якщо
звичайна ціна на товари (послуги)
перевищує договірну ціну на такі
товари (послуги) більше ніж на 20
відсотків, база оподаткування операції
з поставки таких товарів (послуг)
визначається за звичайними цінами.

При цьому, відповідно до п.1.18 ст.1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» звичайні ціни розуміються та
застосовуються за правилами,
визначеними п.1.20 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».
Згідно з пп. 7.4.1 п.7.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
дохід, отриманий від продажу товарів
(робіт, послуг) пов'язаним особам,
визначається виходячи з їх договірних
цін, але не менше за звичайні ціни на
такі товари (роботи, послуги), що діяли
на дату такого продажу. Відповідно до
пп. 7.4.3 п.7.4 вказаного закону положення
пп.7.4.1, пп.7.4.2 поширюються також на
операції з особами, які не є платниками
податку, встановленого статтею 10 цього
Закону, або сплачують податок на
прибуток за іншими, ніж платник
податку, ставками. Враховуючи те, що
фізичні особи є платниками податку з
доходів фізичних осіб відповідно до
абзацу першого п. 2.1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» та не
є особами, що сплачують податок на
прибуток підприємств відповідно до
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», на операції
платника податку на прибуток з
фізичними особами поширюється дія
підпунктів 7.4.1 та 7.4.3 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

При вирішенні спору суд першої
інстанції підставно виходив з того, що
ст. 259 МК України у відповідній редакції
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу. Відповідно до
підпункту 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» з метою оподаткування
доход, отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначається
виходячи із договірних цін, але не
менших за звичайні ціни на такі товари
(роботи, послуги), що діяли на дату
такого продажу. Положення підпунктів
7.4.1, 7.4.2 поширюється також на операції з
особами, які не є платниками податку,
встановленого статтею 10 цього Закону,
або сплачується податок на прибуток за
іншими, ніж платник податку, ставками
(пп. 7.4.3 п.7.4 ст. 7 Закону). Фізичні особи -
покупці, яким ТзОВ «Автопроміндустрія»
реалізувало кузови до легкових
автомобілів є платниками податку з
доходів фізичних осіб відповідно до
абзацу першого п. 2.1 ст. 2 закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
та не є платниками податку на прибуток
підприємств і платниками ПДВ, тому на
операції платника податку на прибуток
з фізичними особами поширюється дія
підпунктів 7.4.1 п. 7.4.3 п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств». Наведена норма Закону
відповідає пункту 4.1 статті 4 закону
України «Про податок на додану
вартість», за змістом якого база
оподаткування операцій з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче звичайної ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)).

Виходячи із вимог п. 4.2. ст. 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість» у разі поставки товарів
(робіт, послуг) пов'язаній з продавцем
особі чи суб'єкту підприємницької
діяльності, який не зареєстрований як
платник податку, база оподаткування
визначається виходячи з фактичної ціни
операції, але не нижчої за звичайні
ціни. Вказана норма зобов'язує
постачальника товару у разі його
поставки пов'язаній особі чи суб'єкту
підприємницької діяльності, який не
зареєстрований як платник податку, за
ціною, нижчою за звичайні ціни, базу
оподаткування визначати виходячи із
ціни, не нижчої за звичайні ціни. Згідно
із п. 1.18. ст. 1 цього ж Закону звичайні
ціни розуміються та застосовуються за
правилами, визначеними пунктом 1.20
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».
За приписами п. 1.20 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (із змінами, внесеними
згідно із Законом України від 18.11.1997р. №
639/97-ВР, у редакції Закону України від
24.12.2002 р. № 349-IV) якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
протилежне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін. Відповідно
до п.п. 1.20.2. п. 1.20 ст. 1 цього ж Закону для
визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вплинути на ціну. При цьому, умови
договорів на ринку ідентичних (у разі
їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг) визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами суттєво не впливає на
ціну, або може бути економічно
обґрунтована. При цьому, враховуються
звичайні при укладанні угод між
непов'язаними особами надбавки чи
знижки до ціни.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції підставно дійшов висновку
про те, що за звичайних обставин
справедлива ринкова ціна товару не
може бути нижчою, ніж ціна придбання
цього товару, якою в даному разі є його
митна вартість. Правильність такого
тлумачення норми закону
підтверджується і визначенням
господарської діяльності, наведеним у
п. 1.32 статті 13 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
основною метою якої є одержання доходу.
Жодних доказів відмінності зазначених
обставин від звичайних, які могли б
призвести до потреби об'єктивного
зменшення ціни придбаного товару нижче
ціни його придбання суду не надавалось.
Відтак, відповідачем було виконано
тягар доведення тих обставин, які
покладені на нього в силу п. 1.20.8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», чим спростовуються
посилання скаржника. Як вбачається з
акту перевірки податковою інспекцією
дотримано вимоги підпунктів 1.20.2, 1.20.8 п.
1.20 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
при визначенні звичайної ціни доведено
факти продажу вказаного товару за
період з 16.02.2006р. по 30.06.2007р. за цінами
нижчими від ціни, за якими продається
аналогічний товар, тобто за звичайними
цінами. Як зазначено в акті перевірки
щодо встановлених порушень посадовими
особами підприємства письмових
пояснень не надано, дані експертної
оцінки вартості кузовів на
підприємстві відсутні, продаж
здійснювався не на біржових торгах.
Також перевіркою встановлено, що база
оподаткування операцій з придбання
імпортних кузовів визначалася з
вартості, визначеної відповідно до
іноземних каталогів за пропозиціями
митниці, тобто митної вартості.
Позивач, ТзОВ «Автопроміндустрія»,
погодився з даним визначенням митної
вартості. Визначена таким чином
вартість кузовів зазначалась у графі 12
ВМД як митна вартість, яка значно
більша від фактурної (договірної)
вартості, з якої платником при
розмитненні сплачувались митні збори,
мито та ПДВ. При оприбуткуванні
імпортного товару платник формував
ціну, виходячи з договірної ціни та
реалізував кузови фізичним особам -
неплатникам податку на прибуток і ПДВ
за договірними цінами (з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, митного
збору) та інших загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкових
платежів), що є значно нижчими за
звичайні ціни, що, як було зазначено
вище, суперечить суті господарської
діяльності суб'єкта господарювання,
основною метою якої є одержання
доходів. При розгляді даної справи
судом першої інстанції враховані
правові позиції Вищого
адміністративного суду України з
аналогічним предметом спору, зокрема
ухвали від 30.01.2008 р. у справі №К-34102/06 та
№К-24129/07 від 19.11.2009 р.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались суду
першої інстанції з обґрунтуванням
неможливості їх подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автопроміндустрія» залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Волинської
області від 06.12.2010 р. у справі №9/58-2А -
без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя :
Костів М.В.

Судді:
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали складений 17.02.2014
року.