Справа № 814/2596/13-а
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2013-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2013 року
Справа № 814/2596/13-а
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Малих О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бандурський олійноекстакційний
завод» (вул. Центральна, 40, с. Бандурка,
Первомайський район, Миколаївська
до відповідача: Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби (вул.
Дзержинського, 18, м. Первомайськ,
про: скасування податкових
Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бандурський
олійноекстакційний завод» (далі - ТОВ
«Бандурський олійноекстакційний
завод»), звернулось до суду з позовом до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби
(далі - відповідач, Первомайська ОДПІ МО
ДПС) про скасування податкових
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що не погоджується з
висновками, наведеними в акті
перевірки і вважає їх такими, що не
відповідають фактичним обставинам та
положенням податкового законодавства,
а податкові повідомлення-рішення -
Відповідач проти адміністративного
позову заперечує, виклавши свої доводи
у письмовій формі, та просить суд у
задоволенні позову відмовити (арк. спр.
Представник позивача заявив
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі. Відповідач у судове засідання
не з'явився, про дату час та місце
судового розгляду повідомлений
Суд вважає, що справа може бути
розглянута по суті на підставі наявних
у справі доказів, а відсутність
повноважних представників сторін,
відповідно до ст. 128 КАС України, не
перешкоджає вирішенню спору.
Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.
В період з 17.12.2012 року по 08.01.2013 року
спеціалістами Первомайської ОДПІ МО
ДПС проведено позапланову
документальну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бандурський олійноекстакційний
завод» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2011 року по 30.09.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.07.2011
року по 30.09.2012 року.
За результатами перевірки
відповідачем складено акт № 475/22/32390305
від 15.01.2013 року (арк. спр. 12 - 50).
У висновку акту перевірки відповідачем
вказано на порушення ТОВ «Бандурський
олійноекстакційний завод» зокрема
вимоги п. 138.1, п. 138.4, пп. 138.10.5, п. 138.10 ст. 138,
п. І41.1 ст. 141, п. 150.1 ст. 150 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ в
- завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування по податком на прибуток
на загальну 3 226 324,00 грн. у т.ч.: за 3
квартали 2012 року в сумі 3 226 324,00 грн.;
- заниження податку на прибуток в сумі
121 190,00 грн., у т.ч.: за 3 квартали в сумі 121
На підставі акту перевірки
відповідачем були оформлені та
направлені позивачу податкові
повідомлення-рішення від 23.01.2013 року:
грошового зобов'язання за податком на
прибуток на суму 3 226 324,00 грн. та
застосовано до позивача штрафні
санкції у розмірі 1,00 грн. (арк. спр. 7);
бюджетного відшкодування з податку на
прибуток у розмірі 121 190,00 грн. та
застосовано до позивача штрафні
санкції у розмірі 30 298,00 грн. (арк. спр. 8).
Позивачем зазначені податкові
повідомлення-рішення були оскаржені в
адміністративному порядку до
Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби
України про результати розгляду скарги
від 05.04.2013 № 808/10/10-09 скарга позивача
була залишена без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення №
та № від 23.01.2013 року - без
змін (арк. спр. 57 - 64).

16.04.2013 року ТОВ «Бандурський
олійноекстракційний завод» подав
скаргу до Державної податкової служби
України, в якій не погоджувався з
вищенаведеними висновками, наведеними
в Акті перевірки та в рішенні про
результати розгляду первинної скарги,
вважав їх такими, що не відповідають
фактичним обставинам та положенням
податкового законодавства (арк. спр. 66 -
68).

11.03.2013 року позивачем було отримано
лист Міністерства доходів і зборів
України № 2043/6/99-99-10-0115 від 07.05.2013 року
про результати розгляду повторних
скарг, яким позивача повідомлено про
відмову в задоволенні скарги позивача
та залишило в силі податкові
повідомлення-рішення № та №
від 23.01.2013 року (арк. спр. 70 - 73).

Не погоджуючись із вищезазначеним,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Надаючи правової оцінки цим обставинам
та відносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з наступного.

Під час перевірки ТОВ «Бандурський
олійноекстракційний завод»
відповідачем досліджувались питання
формування собівартості продукції
виробництва позивача.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 «Витрати»,
затвердженому наказом Мінфіну України
від 31.12.1999 року № 318 вказується:
«Собівартість реалізованої продукції
(робіт, послуг) складається з
виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг), яка була реалізована
протягом звітного періоду,
нерозподілених постійних
загальновиробничих витрат та
наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг) включаються:

- прямі матеріальні витрати;

- прямі витрати на оплату праці; інші
прямі витрати;

- змінні загальновиробничі та постійні
розподілені загальновиробничі витрати
тощо.

Перелік і склад статей калькулювання
виробничої собівартості продукції
(робіт, послуг) установлюються
підприємством.

Аналіз витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування ТОВ
«Бандурський олійноекстракційний
завод», викладений посадовими особами
відповідача у Акті перевірки (арк. спр.
14-19).

В Акті перевірки відповідач зазначив,
що за звітний податковий період ТОВ
«Бандурський олійноекстракційний
завод» повинен враховувати лише
витрати, які не перевищують доходи,
отримані від реалізації (продажу) даних
послуг (товарів).

У зв'язку з цим відповідачем робиться
висновок про перевищення собівартості
наданих послуг над обсягом доходу (арк.
спр. 16 - 17). В результаті чого відповідач
приходить до висновків про завищення
показника собівартості за ІІ-ІV
квартали 2011 року на суму 2 884 831,00 грн. та
за 3 квартали 2012 року на суму 2 509 821,00 грн.

Відповідно до пп. 14.1.185 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI із змінами та доповненнями,
постачання послуг - будь-яка операція,
що не є постачанням товарів, чи інша
операція з передачі права на об'єкти
права інтелектуальної власності та
інші нематеріальні активи чи надання
інших майнових прав таких об'єктів
права інтелектуальної власності, а
також надання послуг, щопоживаються в
процесі вчинення певної дії або
провадження певної діяльності.

З метою оподаткування постачанням
послуг, зокрема є:

а) досягнення домовленості
утримуватися від певної дії або від
конкуренції з третьою особою чи
надання дозволу на будь-яку дію за
умови укладення договору;

б) постачання послуг за рішенням органу
державної влади чи органу місцевого
самоврядування або в примусовому
порядку;

в) постачання послуг іншій особі на
безоплатній основі;

г) передача результатів виконаних
робіт, наданих послуг платнику податку,
уповноваженому згідно з договором
вести облік результатів спільної
діяльності без утворення юридичної
особи, а також їх повернення таким
платником податку після закінчення
спільної діяльності;

ґ) передача (внесення) виконаних робіт,
наданих послуг як вклад у спільну
діяльність без утворення юридичної
особи, а також повернення послуг;

д) постачання послуг з розміщення знаку
відповідної торгової марки або самого
товару чи послуги в кінофільмі, серіалі
або телевізійній програмі, які є
візуальними (глядачі лише бачать
продукт або знак торговельної марки,
продукт чи торговельна марка
згадується у розмові персонажа; товар,
послуга чи торговельна марка органічно
вплітаються в сюжет і є його частиною).

Відповідно до пп. 135.4.1 п. 135. 4 ст. 135
Податкового кодексу України, дохід від
операційної діяльності включає дохід
від реалізації товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, у тому числі
винагороди комісіонера (повіреного,
агента тощо).

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 Податкового
кодексу України, дохід від надання
послуг та виконання робіт визнається
за датою складення акта або іншого
документу оформленого відповідно до
вимог чинного законодавства, який
підтверджує виконання робіт або
надання послуг.

Відповідно до п. 137.4 ст. 137 Податкового
кодексу України , датою отримання
доходів , які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування, є
звітний період, у якому такі доходи
визнаються згідно з цією статтею,
незалежно від фактичного надходження
коштів ( метод нарахувань), визначений з
урахуванням норм цього пункту та
статті 159 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 21 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з
Податковим кодексом України, а також
іншими законами України та іншими
нормативними актами.

Частиною 3 статті 271 Господарського
кодексу України передбачено, що до
суб'єктів господарювання за порушення
ними правил здійснення господарської
діяльності застосовуються
адміністративно-господарські санкції.
Застосування господарських санкцій
повинно гарантувати захист прав і
законних інтересів громадян,
організацій та держави (ч. 2 ст. 216 ГК
України).

Адміністративно-господарські санкції
застосовуються у встановленому
законом порядку за ініціативою
уповноважених органів державної влади
за наявності підстав для застосування
відповідальності та з урахуванням
принципів застосування
відповідальності.

Факт порушення податкового
законодавства повинен бути доведений
певними засобами доказування. Інший
підхід потенційно надасть можливість
посадовим особам державних органів на
власний розсуд оголошувати будь-які
дії платника податків незаконними без
належних обґрунтувань та правових
підстав, що не є правильним виходячи із
загальних засад застосування
юридичної відповідальності.

Також слід зауважити, що відповідач в
Акті перевірки аналізує та знижує
розмір собівартості окремо в межах
кожного календарного місяця
досліджуваних періодів.

Так, згідно з п. 138.4 ст. 138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 152.9 статті 159 ПК України
встановлено, що для цілей розділу
Податкового кодексу України щодо
оподаткування прибутку підприємств
використовуються такі податкові
періоди: календарні квартал, півріччя,
три квартали, рік. Базовим податковим
(звітним) періодом для цілей цього
розділу є календарний квартал.

На підставі викладеного суд дійшов
висновку, що розглядаючи та аналізуючи
собівартість послуг, наданих ТОВ
«Бандурський олійноекстракційний
завод», в межах окремого календарного
місяця відповідачем невірно
застосовано положення податкового
законодавства, у зв'язку з чим прийняті
відповідачем податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Таким чином, суд вважає, що
собівартість в бухгалтерському обліку
сформована позивачем, ТОВ Бандурський
олійноекстракційний завод», належним
чином, а податкові
повідомлення-рішення відповідача є
безпідставними, необгрунтованими та
протиправними.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд приходить до висновку про
те, що відповідач, приймаючи спірні
податкові повідомлення-рішення, діяв
без врахування всіх обставин справи та
не довів перед судом його законність.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 2, 128, 94, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2 Скасувати повністю податкові
повідомлення-рішення Первомайської
об'єднанної державної податкової
інспекції № від 23.01.2013 року та №
від 23.01.2013 року.

3. Відшкодувати Товариству з обмеженою
відповідальністю «Бандурський
олійноекстакційний завод» (вул.
Центральна, 40, с. Бандурка,
Первомайський район, Миколаївська
область, 55247) з Державного бюджету
України сплачений судовий збір у сумі 2
294,00 грн. (платіжне доручення № 2350 від
07.06.2013 року).

Постанова набирає законної сили
після закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих