Справа № 805/7616/13-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
справа №805/7616/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Геращенка І.В.

суддів
Васильєвої І.А., Губської Л.В.

секретар судового засідання
Томах О.О.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 - за
договором від 26.02.2014 року

від відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
року у справі № 805/7616/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу № 598
від 15.05.2013 року як заборгованість зі
сплати єдиного внеску в розмірі 7131,56
грн., в тому числі 340,00 грн. штрафу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
року у справі № 805/7616/13-а (суддя
Христофоров А.Б.) позовні вимоги
задоволені у повному обсязі.

Визнано протиправною вимогу та
скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
№ ф 598 від 15.05.2013 року про сплату суми
недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 7131,56 грн.,
з якої недоїмка на суму 6791,56 грн., штраф
на суму 340,00 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 серпня 2013
року апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
року у справі № 805/7616/13-а - залишена без
задоволення, постанова Донецького
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року у справі № 805/7616/13-а -
залишена без змін.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області подана касаційна
скарга на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
червня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 серпня 2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 січня 2014 року касаційна
скарга Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області
задоволена частково, ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 серпня 2013 року скасована, справа
направлена на новий апеляційний
розгляд до суду апеляційної інстанції.

В поданій відповідачем на рішення суду
першої інстанції апеляційній скарзі
поставлена вимога про скасування
постанови суду та прийняття нового
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального права.

Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на державне соціальне
страхування» особи, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Наголошує на тому, що у випадку
призначення суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі пенсії або
соціальної допомоги на підставі інших
законодавчих актів, він не
звільняється від обов'язку
нараховувати та сплачувати єдиний
соціальний внесок.

Добровільна участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування можлива
тільки за умови призначення пенсії у
відповідно до ст. 26, ст. 27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

У судовому засіданні позивач та
представник позивача заперечували
проти доводів апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про участь у
розгляді справи не заявлено.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за
віком, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області, зареєстрований у
якості фізичної особи - підприємця, про
що є виписка з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серії ААВ № 695376 та
Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця серії
НОМЕР_1, знаходиться на спрощеній
системі оподаткування, що
підтверджується Свідоцтвом платника
єдиного податку серії НОМЕР_2.

06 березня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
була прийнята вимога № 295 про сплату
боргу позивачем, а саме: суму недоїмки
зі сплати єдиного внеску у розмірі 5597,53
грн., у тому числі штраф у розмірі 340,00
грн.

Позивач звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною та скасування
вимоги № 295 від 06 березня 2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року по справі № 805/3527/13-а позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
протиправною та скасування вимоги № 295
від 06 березня 2013 року задоволено у
повному обсязі.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області про сплату
боргу від 06 березня 2013 року № 295 як
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в розмірі 5937,53 грн., у тому числі
340,00 грн. штрафу.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року по справі № 805/3527/13-а апеляційна
скарга Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року - залишена без задоволення,
постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року по справі № 805/3527/13-а - залишена без
змін.

15 травня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
винесена вимога № ф 598 про сплату суми
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
7131,56, з якої 6791,56 грн. - сума недоїмки, 340,00
грн. - штраф.

Позивач звернувся до відповідача щодо
розшифрування суми заборгованості, що
увійшли до вимоги № Ф 598 від 15.05.2013 року.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя Донецької області від 23
травня 2013 року № 11842/08 роз'яснено
позивачу, що до суми вимоги увійшла
наступна сума заборгованості: 5937,53 грн.
- сума єдиного внеску за 2011 - 2012 року та
фінансова санкція за несвоєчасне
подання звітності. Зазначена сума
заборгованості є неузгодженою,
оскільки триває процес судового
оскарження по справі № 805/3527/13-а.
Направлення цієї суми до органів
Державної виконавчої служби буде
можливим у випадку винесення Вищим
адміністративним судом України
рішення на користь Управління; 1194,03 грн.
- сума єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 1 квартал 2013
року, яка направлена на узгодження.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції,
апелянт вказує на порушення норм
матеріального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

За Преамбулою Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 1 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України (далі - Міністр). Пенсійний фонд
України входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок).

За приписами п. 5 ст. 4 вказаного
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань організовує, координує та
контролює роботу головних управлінь
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управлінь у районах,
містах і районах у містах (далі -
територіальні органи) щодо:
забезпечення додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення і законодавства про збір
та ведення обліку єдиного внеску;
повного і своєчасного обліку платників
єдиного внеску; забезпечення збору та
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства;
здійснення контролю за додержанням
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, правильністю нарахування,
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати єдиного внеску, страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (далі -
страхові внески) та інших платежів,
призначенням (перерахунком) і виплатою
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та іншими виплатами, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, інших джерел, визначених
законодавством; стягнення у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених сум єдиного внеску,
страхових внесків та інших платежів;
застосовування фінансових санкцій,
передбачених законом; призначення
(перерахунку) і виплати пенсій та
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та інших
джерел, визначених законодавством;
обліку коштів Пенсійного фонду
України, ведення статистичної та
бухгалтерської звітності; надання
страхувальникам та застрахованим
особам інформації, визначеної
законодавством.

Тобто, відповідач у справі - орган
владних повноважень, уповноважений
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI вести облік платників єдиного
внеску, забезпечувати збір та ведення
обліку страхових коштів, контролювати
повноту та своєчасність їх сплати,
вести Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Щодо оскаржуваної вимоги в частині
сплати позивачем суми 5937,53 грн., в тому
числі 340 грн. штрафу, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
складовою частиною оскаржуваної
вимоги є недоїмка на суму 5937,53 гривень,
в тому числі штраф 340 грн., яка визначена
вимогою про сплату боргу від 06.03.2013 року
№ 295 скасованою постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
04.04.2013 року у справі № 805/3527/13-а.

Постанова Донецького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 року
у справі № 805/3527/13-а набрала законної
сили.

Відповідно до ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За приписами частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом. Судові рішення
інших держав є обов'язковими до
виконання на території України за умов,
визначених законом, відповідно до
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог в цій частині, оскільки
вищезазначена частина оскаржуваної
вимоги вже скасована постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 року
у справі № 805/3527/13-а, яка набрала
законної сили.

Щодо оскаржуваної вимоги в частині
сплати позивачем суми 1194,03 грн., єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 1 квартал 2013
року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності;

Згідно ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах. При
наявності стажу на підземних роботах
менше 10 років у чоловіків за кожний
повний рік цих робіт пенсійний вік,
передбачений статтею 12 цього Закону,
знижується на 1 рік.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначене поняття
«пенсія» як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

За приписами ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» умови призначення пенсій
за віком наступні: особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування» (далі - Закону № 2464), в
преамбулі якого зазначено, що ним
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Прикінцевими та перехідними
положеннями Закону № 2464 встановлено,
що стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464 визначено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що системний аналіз
викладеного вказує на те, що під
пенсіонерами за віком, указаними в
частині четвертій статті 4 Закону №
2464-VІ, необхідно розуміти всіх осіб,
яким призначено зазначений вид пенсії,
незалежно від законів, якими таке право
на пенсію за віком встановлено.

Таким чином, колегія суддів не приймає
до уваги доводи відповідача, що позивач
не підпадає під дію статті 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і тому
не звільняється від сплати єдиного
внеску на підставі частини четвертої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки він є
пенсіонером за віком і має всі інші
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску, а також в
матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач уклав договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового держаного
соціального страхування.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог у повному обсязі, оскільки є
судові рішення, які набрали законної
сили, на користь позивача, із
зазначеного приводу, позивач має
передбачене частиною 4 статті 4 «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
адже позивач обрав спрощену систему
оподаткування та отримує пенсію за
віком, не приймає добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
тому оскаржувана вимога підлягає
скасуванню.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 2, ст.160, ст.
167, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1
ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя Донецької області
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
року у справі № 805/7616/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 червня 2013
року у справі № 805/7616/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
протиправною та скасування вимоги -
залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складення в повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному
обсязі.

У судовому засіданні 26.02.2014 року
проголошена вступна та резолютивна
частина ухвали, повний текст ухвали
виготовлений 03.03.2014 року.

Головуючий суддя
І.В.Геращенко

Судді
І.А.Васильєва

Л.В.Губська