Справа № 814/2579/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р. Справа № 814/2579/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ДВСТерещенко А.О.
(довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції на
Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції; третя
особа: закрите акціонерне товариство
Комерційний банк „Приватбанк" про
визнання протиправними та скасування
постанов, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції; третя особа: закрите
акціонерне товариство Комерційний
банк „Приватбанк" про визнання
протиправними та скасування постанов.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2013 року позов задоволено в
повному обсязі. Скасовано постанову
старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ
Суслової М.В. № 14695725 від 28.05.2013 про
відкриття виконавчого провадження зі
стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору в
сумі 9193,43 грн. Скасовано постанову
старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ
Суслової М.В. № 14695796 від 28.05.2013 про
відкриття виконавчого провадження зі
стягнення з ОСОБА_6 виконавчого збору в
сумі 94,93 грн.; Скасовано постанову
старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ
Суслової М.В. № 14695725 від 28.05.2013 про
відкриття виконавчого провадження зі
стягнення з ОСОБА_6 витрат на
проведення виконавчих дій в сумі 200
грн.; Скасовано постанову старшого
державного виконавця Ленінського ВДВС
Миколаївського МУЮ Суслової М.В. № 14695796
від 28.05.2013 про відкриття виконавчого
провадження зі стягнення з ОСОБА_6
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 50 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою відмовити в задоволені
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
16.06.2009 року Ленінським районним судом м.
Миколаєва було прийнято рішення про
стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_6
(позивачки) на користь ЗАТ КБ
"Приватбанк" 91934,38 грн. солідарно.

14.08.2009 року державним виконавцем
Гаркушою О.М., було відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-3468 від 16.06.2009 року,
виданого Ленінським районним судом про
стягнення з ОСОБА_6 заборгованості в
розмірі 91934,38 грн. на користь ПАт КБ
"Приватбанк".

26.04.2013 старшим державним виконавцем
Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ
Сусловою М.В. було винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження у виконавчому
проваджені по виконанню виконавчого
листа № 2-3468.

Стаття 19 ч.2 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно Постанови Пленуму ВАСУ №5 від
21.05.2012р. "Про внесення змін до постанови
Пленуму ВАСУ від 13.12.10р. №3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" при розгляді справ із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби суди повинні керуватися
положеннями Конституції, статті 6
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини (Рим, 4
листопада 1950 року, ратифікована
Законом України від 17.06.97р. №475/97-ВР), КАС
України, законами України від 24.03.98р.
№202/98-ВР «Про державну виконавчу
службу», від 21.04.99р. №606-XII «Про
виконавче провадження» (у редакції
Закону від 04.11.10р. №2677-VI), іншими
нормативно-правовими актами, які
регулюють примусове виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини, тощо.

Постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно. Виконавчий збір -
це санкція відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про
виконавче провадження" заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

В той же час, судом встановлено, що
копія постанови від 14.08.2009 про
відкриття виконавчого провадження
позивач не отримував (доказів про інше
відповідачем суду не надано).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_8,
як боржник добровільно виконав рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва та самостійно повністю
сплатив борг ЗАТ КБ "Приватбанк" ще в 2010
році, що вибачається з довідки банку
а.с. 23, ОСОБА_6 в даних правовідносинах
виступала як солідарний боржник.

Відповідно до ч.4 статті 543 ЦК України
виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

За період з червня 2009 року по 24.04.2013 року
відповідач не вичинив жодної
процесуальної дії щодо примусового
виконання виконавчого листа №2-3468 від
16.06.2009 року, виданого Ленінським
районним судом м. Миколаєва, всупереч
вимогам ч.5ст.30, ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження", в редакції, що
діяла на момент відкриття виконавчого
провадження.

Відповідач прийняв постанову про
повернення виконавчого листа без
виконання на підставі підписання
договору реструктуризації між
боржником та банком (ар.с.18) згідно
заяви банку.

Суд також зазначає, що витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір стягуються за постановою
державного виконавця з боржника, якщо
останній не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк і воно було виконано примусово.
Така практика вбачається з п.20
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 26.12.03р. №14 "Про практику
розгляду судами скарг та рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження". Зазначена правова
позиція також висловлена в Ухвалі
Вищого адміністративного суду від
06.06.2013 року по справі №К/9991/48179/12.

Отже, відповідно до вищенаведених норм
виконавчий збір в даному випадку
повинен був стягуватись в разі, якщо
рішення було виконано примусово та
вираховуватись від фактично стягненої
державним виконавцем суми.

Оскільки примусове виконання рішення
(виконавчий лист №2-3468 виданий 16.06.2009
Ленінським районним судом м. Миколаєва)
фактично не здійснювалось, постанови
про стягнення з позивача виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій-підлягають скасуванню.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6
про визнання протиправними та
скасування постанов належним чином
обґрунтовані, підтверджені наявними у
справі матеріалами та підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2013 року по справі № 814/2579/13-а, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 19
лютого 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль