Справа № 803/297/14
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Справа № 803/297/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Володимир-Волинська
ОДПІ, позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1, відповідач, підприємець) про
стягнення податкового боргу в сумі
24279,68 грн., в дохід Державного бюджету
України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач перебуває на обліку як
платник податків у
Володимир-Волинській ОДПІ та всупереч
вимогам податкового законодавства не
сплатив узгоджені грошові зобов'язання
у розмірі 24279,68 грн., які виникли на
підставі податкових
повідомлень-рішень від 20 серпня 2010 року
№ /2/9224 та № /2/9225. Вищезгадані
податкові повідомлення-рішення були
оскаржені позивачем в судовому
порядку, про те ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2011 року залишено без змін
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2010
року якою в задоволені
адміністративного позову відмовлено
та залишено в силі оскаржувані
податкові повідомлення-рішення.
Позивач також вказує на те, що вжив
заходи щодо погашення заборгованості,
шляхом надіслання податкової вимоги,
однак вказані заходи не призвели до
повного погашення податкової
заборгованості. Оскільки ФОП ОСОБА_1
самостійно не сплачені нараховані
податкові зобов'язання, та, на думку
позивача, вони є узгодженими, а тому
Володимир-Волинська ОДПІ просить суд
стягнути з відповідача на користь
Державного бюджету України податковий
борг у розмірі 24279,68 грн.

В судове засідання представник
позивача не прибув, проте у клопотанні
від 26 лютого 2014 року №1214/10 просить суд
розгляд справи проводити без участі
представника інспекції, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі (а.с.26).

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа (далі - КАС
України), яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не
прибув, свого представника не направив,
заперечення на позовну заяву не подав,
не повідомив про причини неявки та не
подав клопотання про розгляд справи за
його відсутності, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду справи
повісткою, надісланою за його
місцезнаходженням, зазначеним в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини одинадцятої
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Поштове відправлення з повісткою,
надіслане відповідачу рекомендованим
порядком за адресою вказаною у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, повернулося
на адресу суду з відміткою «за
закінченням терміну зберігання», тобто
не вручено ФОП ОСОБА_1 з незалежних від
суду причин, а тому слід вважати, що
відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання (а.с.20-25).

За правилами частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні. Частиною
першою статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки в судове засідання сторони не
прибули (при цьому, позивач просить суд
розглядати справу за відсутності його
представника, що є його правом,
відповідач належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання), зазначене не
перешкоджає судовому розгляду, тому
дану справу можливо розглянути і
вирішити на основі наявних матеріалів
та судовий розгляд справи здійснено в
порядку письмового провадження без
фіксування адміністративного процесу
технічними засобами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності,
проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи, суд вважає, що позовні
вимоги є підставними та підлягають до
повного задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12 жовтня
2005 року зареєстрована як фізична-особа
підприємець виконавчим комітетом
Володимир-Волинської міської ради
Волинської області, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
серія В01 № 086699 (а.с.4).

Відповідач з 13 жовтня 2005 року взятий на
облік у Володимир-Волинській ОДПІ, що
підтверджується довідкою за формою
№4-ОПП від 13 жовтня 2005 року № 332/28-205-1
(а.с.5).

Як вбачається із матеріалів справи, 20
серпня 2010 року позивачем винесено
податкові повідомлення-рішення №
/2/9224 та № /2/9225, якими
відповідачу виставлені грошові
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 9321,00 грн. та
податок з доходів фізичних осіб від
зайняття підприємницької діяльності в
сумі 14958,68 грн. усього на загальну суму
24279,68 грн. Вказані рішення були вручені
підприємцю того ж дня, що
підтверджується її підписом на корінці
повідомлення (а.с.7).

Відповідач оскаржив вищезгадані
податкові повідомлення-рішення в
судовому порядку. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2011 року (а.с.14-15) залишено
без змін постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2010 року (а.с.10-13) якою в
задоволені адміністративного позову
відмовлено та залишено в силі
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що відповідно до
статті 59 Податкового боргу України,
позивачем здійснено заходи щодо
погашення податкового боргу шляхом
надіслання податкової вимоги форми «Ф»
№ 920 від 15 серпня 2013 року та не була
отримана останнім з незалежних від
позивача причин (а.с.8).

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті
36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом;
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом; виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Як визначено у підпунктах 14.1.39, 14.1.175
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання; грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, грошові зобов'язання ФОП
ОСОБА_1 за платежем податок на додану
вартість в сумі 9321,00 грн. та податок з
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницької діяльності в сумі 14958,68
грн. усього на загальну суму 24279,68 грн. є
узгодженим податковим боргом.

Відповідно до пункту 41.5 статті 41
Податкового кодексу України органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

За правилами пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України,
податковий орган звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Оскільки матеріалами справи
підтверджена наявність у відповідача
узгодженого податкового боргу у
розмірі 24279,68 грн. і на день розгляду
справи доказів протилежного суду не
надано, тому суд дійшов висновку, що
вимоги Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу по податку на додану
вартість та податку на доходи фізичних
осіб у загальному розмірі 24279,68 грн. є
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 122, 128, 160, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
України податковий борг по податку на
додану вартість у сумі 9321,00 грн. (дев'ять
тисяч триста двадцять одну гривню) та
податковий борг з доходів фізичних
осіб в сумі 14958,68 грн. (чотирнадцять
тисяч дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень
шістдесят вісім копійок) на користь
місцевого бюджету міста
Володимир-Волинського.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий

Суддя
В.В. Мачульський

Згідно з оригіналом

Суддя
В.В. Мачульський