Справа № 274/7326/13-а
Суддя: Корбут В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 274/7326/13-а Провадження №
Бердичівський міськрайонний суд
Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2014 р., 09:45м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області Корбут В.В.,
за участю секретаря судового засідання
Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовомОСОБА_1 доВідділу Державної
автомобільної інспекції
Святошинського районного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у м. Києві проскасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом, у
якому просить скасувати постанову
серії АА2 № 021734 від 24.11.2013 р. по справі
про адміністративне правопорушення
про накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу у розмірі 255,00 грн. за частиною
першою статті 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Від Відділу Державної автомобільної
інспекції Святошинського районного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві (далі - Відділ)
заяви про визнання позову, заперечень
проти позову або письмових пояснень не
надходило.

Судом з'ясовано, що згідно протоколу
про адміністративне правопорушення
серії АА2 № 912360 від 24.11.2013 р., складеного
інспектором дорожньо-патрульної
служби Відділу сержантом міліції
Харковенком Романом Васильовичем (далі
- Інспектор), ОСОБА_1 24.11.2013 р. о 14:25 на
проспекті Перемоги, 148, у м. Києві,
керуючи автомобілем Opel, д.н.з. НОМЕР_1,
перевищив допустиму швидкість руху в
населеному пункті на 32 км/год та
рухався зі швидкістю 92 км/год, чим
порушив вимоги пункту 12.4 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), за що
передбачена відповідальність частиною
першою статті 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

На підставі вказаного протоколу
Інспектором було винесено постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 021734 від
24.11.2013 р., якою ОСОБА_1 було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною першою 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

У протоколі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 912360 від
24.11.2013 р. ОСОБА_1 якості пояснень по суті
порушення зазначив, що він не згоден з
тим, що скоїв правопорушення.

Ухвалою від 23.12.2013 р. Відділу було
роз'яснено, що у разі заперечення проти
позову він зобов'язаний надати у
семиденний строк з дня одержання копії
ухвали всі матеріали, що були або мали
бути взяті ним до уваги при прийнятті
рішення, вчиненні дії, допущенні
бездіяльності, з приводу яких подано
позов (пункт 5 частини першої статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Копія зазначеної ухвали була одержана
уповноваженою особою Відділу 17.01.2014 р.

Однак, будь-яких матеріалів від Відділу
до суду на момент розгляду справи не
надходило, що, зважаючи на зміст пункту
5 частини першої статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вказує на те, що Відділ проти
позову не заперечує.

На виконання ухвали від 27.01.2014 р.
Відділення Державної автомобільної
інспекції Бердичівського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області надійшли
оригінал протоколу серії АА2 № 912360 від
24.11.2013 р., складений Інспектором, копія
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 021734 від
24.11.2013 р. та роздруківка фотофіксації
від 24.11.2013 р.

Відповідно до частини першої статті 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів більш як на двадцять
кілометрів на годину, порушення вимог
дорожніх знаків та розмітки проїзної
частини доріг, правил перевезення
вантажів, буксирування транспортних
засобів, зупинки, стоянки, проїзду
пішохідних переходів, ненадання
переваги у русі пішоходам на
нерегульованих пішохідних переходах, а
так само порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, - тягнуть за собою
накладення штрафу від п'ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Статтею 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

З роздруківка фотофіксації від 24.11.2013 р.
неможливо з'ясувати державний номерний
знак автомобіля, який рухався 24.11.2013 Р. о
14:25 зі швидкістю 92 км/год. Крім того, у
ній не зазначено, за допомогою якого
технічного приладу (засобу) було
зроблено фото фіксацію. За таких
обставин суд приходить до висновку, що
роздруківка не є доказом того, що
ОСОБА_1 24.11.2013 р. о 14:25 на проспекті
Перемоги, 148, у м. Києві, керуючи
автомобілем Opel, д.н.з. НОМЕР_1, перевищив
допустиму швидкість руху в населеному
пункті на 32 км/год та рухався зі
швидкістю 92 км/год.

Таким чином матеріали справи, окрім
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 912360 від
24.11.2013 р., у якому викладено обставини,
які не визнаються ОСОБА_1, не містять
будь-яких інших передбачених статтею 251
Кодексу України про адміністративні
правопорушення доказів, які б
вказували на те, що ОСОБА_1 24.11.2013 р. о 14:25
на проспекті Перемоги, 148, у м. Києві,
керуючи автомобілем Opel, д.н.з. НОМЕР_1,
перевищив допустиму швидкість руху в
населеному пункті на 32 км/год та
рухався зі швидкістю 92 км/год, чим
порушив вимоги пункту 12.4 Правил, а саме
- пояснень свідків, показань технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки, відеозапису
чи засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, або інших
доказів.

Частиною ж другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що
Відділ не довів обставин, на підставі
яких Інспектором було винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 021734 від
24.11.2013 р., а відтак і не довів
правомірності винесення цієї
постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність у випадку,
який розглядається, події і складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Таким чином, постанова в справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 021734 від 24.11.2013 р., винесена
Інспектором, про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу у розмірі 255,00 грн. за
вчинення правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, є протиправною та
підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог; суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 247 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за таких обставин:
відсутність події і складу
адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 293
Кодексу України про адміністративні
правопорушення визначено, що орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або подання прокурора на постанову в
справі про адміністративне
правопорушення перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу
або подання прокурора без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Виходячи з виказаних норм Кодексу
адміністративного судочинства України
та Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суд вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
ОСОБА_1 та закрити провадження в справі
про адміністративне правопорушення
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення у зв'язку з відсутністю
події і складу адміністративного
правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 87,
частиною першою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, на користь ОСОБА_1
підлягають стягненню з Державного
бюджету України у якості відшкодування
судових витрат грошові кошти у розмірі
68,82 грн. (сплачений ним судовий збір).

Керуючись статтями 122, 247, 251, 288, 289 та 293
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, статтями 6, 7, 9 - 11, 15, 17 -
19, 71, 87, 94, 158 - 163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 021734 від
24.11.2013 р. про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
виді штрафу у розмірі 255,00 грн. за
вчинення правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, скасувати.

Провадження в справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, закрити у зв'язку з
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 у якості
відшкодування судових витрат грошові
кошти у розмірі 68,82 грн.

Роз'яснити, що постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Корбут