Справа № 23825/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2010 р.справа № 2а-245/2009
Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
реєстратора виконавчого комітету
Павлоградської міської ради Савченко
Ірини Яківни

на постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 травня 2009 року по справі
№2а-245/09 за позовом ОСОБА_2 до Державного
реєстратора виконавчого комітету
Павлоградської міської ради Савченко
Ірини Яківни про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії , -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
посилався на те, що 20.05.2008р. між ним та
Савенко Борисом Федоровичем було
укладено договір про купівлю
корпоративних прав на Мале приватне
підприємство «Валентина». З метою
державної реєстрації змін до
установчих документів позивач
звернувся до відповідача, але отримав в
цьому відмову, яка мотивована
наявністю обмежень щодо вчинення
засновками юридичної особи або
уповноваженою ними особою юридичних
дій, які встановлені в частині 2 статті
35 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців»та рішенням
Арбітражного суду від 14.05.2002р №2а/3887.
Позивач вважає таку відмову
необґрунтованою та такою, що
суперечить вимогам Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців». З цих
підстав позивач просив визнати
протиправними дії Державного
реєстратора по внесенню до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб,
фізичних осіб-підприємців обмежень
щодо вчинення засновниками юридичної
особи або уповноваженими ними особою
юридичних дій; визнати протиправними
дії Державного реєстратора по відмові
у проведенні реєстраційної дії;
зобов'язати відповідача анулювати
запис у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб, фізичних
осіб-підприємців від 14.07.2008р. щодо
відмови державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи
на підставі обмежень щодо вчинення
засновниками юридичної особи або
уповноваженою ними особою юридичних
дій, які встановлено ч.2 ст.35 Закону та
рішення Арбітражного суду від 14.05.2002р. і
зобов'язати відповідача провести
реєстраційну зміну про внесення змін
до установчих документів юридичної
особи Малого приватного підприємства
фірми «Валентина».

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 травня 2009 року позов
задоволено частково, а саме визнано
протиправними дії державного
реєстратора щодо відмови у проведенні
реєстраційної дії -«державної
реєстрації змін установчих документів
юридичної особи Малого приватного
підприємства «Валентина»; зобов'язано
державного реєстратора провести
державну реєстраційну дію -«державну
реєстрацію змін до установчих
документів юридичної особи Малого
приватного підприємства
«Валентина»щодо зміни власників
зазначеної юридичної особи з Савченко
Бориса Федоровича на ОСОБА_2 відповідно
до договору купівлі-продажу
корпоративного права.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 21.05.2008р. між
Савенко Борисом Федоровичем та ОСОБА_2
укладено та нотаріально засвідчено
договір купівлі-продажу
корпоративного права, відповідно до
умов якого позивач купив корпоративні
права на Мале приватне підприємство
фірму «Валентина». Зазначений договір
є чинним, ніким не ос порений, на момент
його укладення будь-яких обмежень не
існувало.

З метою реалізації своїх прав, як
власника МПП фірми «Валентина»,
позивач звернувся з заявою про
державну реєстрацію змін до установчих
документів юридичної особи.

Згідно з повідомленням від 14.07.2008р.
Державним реєстратором Савченко І.Я.
відмовлено в проведенні реєстраційної
дії «Державна реєстрація змін до
установчих документів юридичної
особи». Підставами для відмови стали: 1.
наявність обмежень, щодо вчинення
засновниками юридичної особи або
уповноваженою ними особою юридичних
дій, які встановлені в частині 2 ст.35
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців»; 2. рішення
Арбітражного суду від 14.05.2002р. №а2/3887.

За результатами перегляду судового
рішення колегією судом встановлено, що
спірні правовідносини між сторонами
виникли з приводу застосування норм
матеріального права -Закону України
«Про порядок державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців»та реалізації
державним реєстратором своїх владних
управлінських функцій щодо вчинення
державної реєстрації та внесення змін
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Дії державного реєстратора щодо
відмови у здійсненні реєстраційних дій
про державну реєстрацію змін до
установчих документів Малого
приватного підприємства фірми
«Валентина»є предметом спору, який
передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та частково задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що відмова
державного реєстратора у вчиненні
реєстраційних дій за заявою позивача
суперечить вимогам Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців».

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає обґрунтованими з
наступних підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1. на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України; 2. з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надані; 3. обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4. безсторонньо
(неупереджено); 5. добросовісно; 6.
розсудливо; 7. з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8.
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи й цілями, на
досягнення яких спрямовано це рішення
(дія); 9. з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10.
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При цьому Пленум Вищого
адміністративного суду України у
Постанові від 6 березня 2008 року2
зауважив, що під час розгляду спорів
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

Переглядаючи судове рішення та
оцінюючи доводи апеляційної скарги
колегія суд виходить з того, що
відповідно до ст..19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження, якими наділено державних
реєстраторів, спосіб, у який вчинюються
ті чи інші реєстраційні дії щодо
внесення змін до державної реєстрації
визначено Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців».

Таким чином, приймаючи рішення щодо
вчинення державної реєстрації,
державний реєстратор має керуватися,
насамперед, Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців», який є
спеціальним законом, що регулює
правовідносини у сфері державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Як на одну з підстав для відмови у
проведенні реєстраційної дії
«Державна реєстрація змін до
установчих документів юридичної
особи»Державний реєстратор Савченко
І.Я. послалася на наявність обмежень,
щодо вчинення засновниками юридичної
особи або уповноваженою ними особою
юридичних дій, які встановлені в
частині 2 статті 35 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до ч.2 ст.35 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про рішення засновників
(учасників) юридичної особи або
уповноваженого ними органу щодо
припинення юридичної особи
забороняється: проведення державної
реєстрації змін до установчих
документів юридичної особи, щодо якої
прийнято рішення щодо припинення;
внесення змін до Єдиного державного
реєстру щодо відомостей про
відокремлені підрозділи; проведення
державної реєстрації юридичної особи,
засновником (учасником) якої є юридична
особа, щодо якої прийнято рішення щодо
припинення.

Тобто, названою нормою матеріального
права передбачено заборону щодо
проведення реєстраційних дій в разі
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про рішення засновників
(учасників) юридичної особи або
уповноваженого ними органу щодо
припинення юридичної особи.

Рішень засновника МПП фірма
«Валентина»чи уповноваженого ним
органу щодо припинення юридичної особи
не існує, а відтак не існує і запису в
Єдиному державному реєстру про таке
рішення.

Отже, відмова Державного реєстратора у
проведенні реєстраційної дії з
зазначених підстав є неправомірною.

Неправомірною вважає колегія суддів і
відмову у здійсненні реєстраційної дії
з підстав наявності рішення
арбітражного суду Дніпропетровської
області від 14.05.2002р. у справі №А2/3887
відповідно до якого скасовано державну
реєстрацію Малого приватного
підприємства «Валентина».

Порядок скасування державної
реєстрації суб'єктів підприємницької
діяльності, на час прийняття рішення
арбітражним судом, було врегульовано
Законом України «Про підприємництво»,
Положенням про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності,
яке затверджено Постановою КМУ від
25.05.1998р. №740.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
підприємництво»скасування державної
реєстрації здійснюється органом
державної реєстрації. Скасування
державної реєстрації позбавляє
суб'єкта підприємницької діяльності
статусу юридичної особи і є підставою
для виключення його з Єдиного
державного реєстру підприємств і
організацій України.

Відповідно до п.33, 34 Положення про
державну реєстрацію … скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності -юридичної
особи здійснюється органом державної
реєстрації, в тому числі і на підставі
рішення арбітражного суду. Скасування
державної реєстрації здійснюється
органом державної реєстрації шляхом
виключення його з Реєстру суб'єктів
підприємницької діяльності після
проведення ліквідаційною комісією
заходів щодо ліквідації суб'єкта
підприємницької діяльності і подання
до органу державної реєстрації
встановлених документів.

Отже, названими нормами матеріального
права визначено процедуру скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності -юридичної
особи. При цьому, рішення суду є лише
підставою для проведення
ліквідаційної процедури, після якої
орган державної реєстрації скасовує
державну реєстрацію підприємства
шляхом виключення його з Реєстру
суб'єктів підприємницької діяльності.

Як встановлено в судовому засіданні
ліквідаційну процедуру на підставі
рішення арбітражного суду, проведено
не було, МПП «Валентина»з Реєстру
суб'єктів підприємницької діяльності,
виключено не було.

Про цей факт, зокрема, свідчать
відомості з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. МПП «Валентина»до
теперішнього час перебуває на
податковому обліку, на обліку у
відповідних державних фондах, сплачує
встановлені податки та збори, тобто
підприємство здійснює господарську
діяльність.

Відповідно до ст..34 Закону України «Про
підприємства в Україні», який був
чинним на час прийняття рішення
арбітражним судом, підприємство
вважається ліквідованим з моменту
виключення його з державного реєстру
України.

Аналогічні вимоги містить в собі і
чинне законодавство, а саме згідно зі
ст..111 Цивільного кодексу України
юридична особа є ліквідованою з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

Таким чином, підприємство вважається
ліквідованим з моменту виключення його
з державного реєстру України (вимоги
законодавства, яке діяло на час
прийняття рішення арбітражним судом)
чи з дня внесення до єдиного державного
реєстру запису про його припинення
(чинне законодавство).

Отже, доводи відповідача про те, що МПП
«Валентина»припинено з часу прийняття
рішення арбітражного суду від 14.05.2002р. є
необґрунтованими.

Відповідно до ст..38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» державний
реєстратор зобов'язаний внести до ЄДР,
не пізніше наступного робочого дня з
дати надходження судового рішення щодо
припинення юридичної особи, запис щодо
цього судового рішення та повідомити
відповідні органи. З дати внесення до
ЄДР запису про судове рішення щодо
припинення юридичної особи державному
реєстратору забороняється проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи,
щодо якої прийнято рішення щодо
припинення.

Таким чином, лише з дати внесення до ЄДР
запису про судове рішення щодо
припинення юридичної особи державному
реєстратору забороняється проведення
державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи,
щодо якої прийнято рішення щодо
припинення.

При розгляді справи встановлено, що до
єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
запису про рішення арбітражного суду
Дніпропетровської області від 14.05.2002р.
Державним реєстратором не вносилось.
Вказаний факт не заперечувався
відповідачем у справі -Державним
реєстратором Савченко І.Я. та
підтверджується витягом з ЄДР від
14.05.2009р. за №3489316 відповідно до якого
відомості про судові рішення відносно
МПП «Валентина»відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав неправомірними
дії Державного реєстратора, які
полягають у відмові здійснити
реєстраційну дію з підстав наявності
рішення арбітражного суду
Дніпропетровської області.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалено
законне і обґрунтоване рішення. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а
стосуються особистого тлумачення
відповідачем окремих норм
матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
реєстратора виконавчого комітету
Павлоградської міської ради Савченко
Ірини Яківни залишити без задоволення,
а постанову Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22 травня 2009 року по справі
№2а-245/09 -без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено
21.01.2010р.)

Головуючий
Я.В. Семененко

Судді
Ю.М. Дадим

Л.А. Божко