Справа № К/9991/256/12-С
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/256/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Філії
«Слобожанське регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року у справі за позовом Філії
«Слобожанське регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до
Відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

Філія «Слобожанське регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» звернулася до суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року позов задоволено. Зобов'язано
Відділ державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області звільнити
з-під арешту нерухоме майно,
розташоване за адресою: Харківська
область, Харківський район, с. Нова
Березівка, вул. Залізнична, 14, що
знаходиться в заставі Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське регіональне управління
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на підставі
договору іпотеки, посвідченого 04
грудня 2007 року нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року скасовано постанову суду
першої інстанції, провадження у справі
закрито.

У касаційній скарзі, Філії
«Слобожанське регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», не
погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанцій, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не дають
підстав, які передбачені статтями 225-229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Вимогами пункту 1 частини 2 статті 17
цього Кодексу, компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Таким чином, до адміністративної
юрисдикції відносяться
публічно-правові спори, предметом яких
є рішення, дії або бездіяльність
суб'єкту владних повноважень, що
порушують права, свободи та інтереси
особи.

Як вірно зазначено судами першої та
апеляційної інстанції, що предметом
спору є захист наявного у позивача
переважного права як заставодержателя
перед іншими кредиторами щодо
звернення стягнення на майно, яке
знаходиться в заставі Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Слобожанське регіональне управління
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на підставі
договору іпотеки, укладеного між ним і
ОСОБА_2, на яке постановою відділу
державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції Харківської області від 19
травня 2011 року накладено арешт, а не
захист своїх прав чи законних
інтересів від протиправних дій або
бездіяльності відповідача у цій
справі.

Тобто, предметом позову у цій справі є
спір з іншими кредиторами про захист
наявного у позивача переважного права
звернення стягнення на майно як
іпотекодержателя.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України, суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають з цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Таким чином, для вирішення спору, який
виник між сторонами по справі,
встановлено інший порядок судового
провадження, в порядку цивільного
судочинства.

Враховуючи приписи чинного
законодавства, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку щодо
закриття провадження у справі на
підставі пункту 1 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки вимоги позивача слід
вирішувати в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином, доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло б призвести до
невірного вирішення спору, а тому
оскаржуване судове рішення є законним
та обґрунтованим і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Філії «Слобожанське
регіональне управління» ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року у справі за
позовом Філії «Слобожанське
регіональне управління» ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» до Відділу
державної виконавчої служби
Харківського районного управління
юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко