Справа № 826/15914/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Маруліна Л.О.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної інспекції України
з питань праці про зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 (далі по тексту -
позивач), звернувся з позовом до
Державної інспекції України з питань
праці (далі також - відповідач), в якому
просить стягнути на його користь
невиплачену грошову допомогу в розмірі
10 місячних окладів як державному
службовцю, що вийшов на пенсію та має
стаж не менше 10 років, в сумі 51 130,00 грн.,
середній заробіток за затримку
розрахунку за період з 08.08.2013 р. по день
оголошення рішення судом, компенсацію
моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.,
зобов'язати надати письмову довідку із
зазначенням доходів, наданих Держпраці
до бази персоніфікації Пенсійного
фонду за 2012 рік помісячно.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
винести нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування судового
рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
указом Президента України № 104/2011 від
17.01.2011 року ОСОБА_2 призначено Головою
Державної інспекції України з питань
праці.

Указом Президента України № 528/2012 від 31
серпня 2012 року ОСОБА_2 звільнено з
займаної посади Голови Державної
інспекції України з питань праці.

Наказом заступника Голови Державної
інспекції України з питань праці
Яцкіна В.І. від 03.09.2012 року за № 085-к, на
підставі статті 19 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади» та
у зв'язку із підписанням Указу
Президента України від 31.08.2012 року
№528/2012 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади
Голови Державної інспекції України з
питань праці», позивача було звільнено
з 03.09.2012 року.

Разом з тим, з довідки управління
Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Луганська
вбачається, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні та отримує пенсію
по інвалідності як державний
службовець згідно з Законом України
«Про державну службу» з 03 липня 2013 року.

07 серпня 2013 року позивач звернувся з
заявою про виплату йому грошової
допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів як державному
службовцю, що вийшов на пенсію.

Листом від 13.08.2013 р. відповідач
повідомив ОСОБА_2 на його заяву від
07.08.2013 року, що підстави для виплати
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів як державному
службовцю, що вийшов на пенсію та має
стаж державної служби не менше 10 років,
згідно статті 37 Закону України «Про
державну службу» відсутні.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову прийшов до
висновку, що позивач як державний
службовець на момент звільнення 05
грудня 2012 р. встановленого
законодавством пенсійного віку не
досяг, був звільнений не у зв'язку з
виходом на пенсію, а тому відповідач
дійшов вірного висновку про
відсутність у нього права на отримання
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів на підставі ч.13
статті 37 Закону України «Про державну
службу».

Колегія суддів погоджується з
висновком першої інстанції та зазначає
наступне.

Так, за змістом частини тринадцятої
статті 37 Закону України від 16 грудня 1993
року №3723-XII «Про державну службу
України» державним службовцям у разі
виходу на пенсію за наявності стажу
державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Таким чином, суд першої інстанції
обгрунтовано зазначає, що необхідною
умовою для отримання грошової допомоги
в розмірі 10 місячних посадових окладів
на підставі ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» є наявність
права на вихід на пенсію державного
службовця на момент звільнення з
роботи.

Частиною другою статті 37 Закону N 3 723-XII
встановлено, зокрема, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач звертався до Луганського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної інспекції України
з питань праці про визнання незаконним
та скасування наказу Державної
інспекції України з питань праці про
звільнення № 085-к від 03.09.2012 року,
зобов'язання Державну інспекцію
України з питань праці звільнити його з
посади з 05.12.2012 року, у зв'язку з виходом
на пенсію по інвалідності.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 25 січня 2013
року № 2а/1270/10061/2012 позов задоволено
частково. Визнано незаконним та
скасовано наказ Державної інспекції
України з питань праці від 03.09.2012 року
№085-к в частині звільнення ОСОБА_2 з
03.09.2012 року, змінивши дату звільнення з
03.09.2012 року на 05.12.2012 року. В задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.
Постанова Луганського окружного
адміністративного суду від 25 січня 2013
року № 2а/1270/10061/2012 набрала законної
сили відповідно до ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05 квітня 2013 р.

В ухвалі Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05 квітня 2013
року №2а/1270/10061/2012 підставою для видання
Президентом України Указу про
звільнення позивача з посади голови
Держпраці стала пропозиція
Прем'єр-Міністра України, внесена за
наслідками розгляду відповідної
пропозиції Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України та довідки від 21.08.2012 р.
Національного агентства України з
питань державної служби за
результатами перевірки інформації,
викладеної у листі Адміністрації
Президента України від 16.08.2012 р. № 04-01/689,
якою встановлено, що головою Держпраці
України ОСОБА_2 не забезпечено належне
функціонування Держпраці України як
центрального органу виконавчої влади,
порушено вимоги Закону України «Про
державну службу», Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці, що є порушенням присяги
державного службовця.

Також суд першої інстанції правомірно
звертає увагу, що при розгляді
адміністративної справи №2а/1270/10061/2012
Луганським окружним адміністративним
судом було відмовлено ОСОБА_2 у
задоволенні позовної вимоги про
зобов'язання Державну інспекцію
України з питань праці звільнити його у
зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності.

Враховуючи правову позицію висловлену
Верховним Судом України в постановах
від 18 вересня 2012 року, від 24 вересня 2013
року щодо зобов'язання виплатити
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, де зазначається, що
необхідною умовою для отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів на підставі ч.ІЗ
статті 37 Закону України «Про державну
службу» є наявність права на вихід на
пенсію державного службовця на момент
звільнення з роботи.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 як державний
службовець на момент звільнення 05
грудня 2012 р. встановленого
законодавством пенсійного віку не
досяг, був звільнений не у зв'язку з
виходом на пенсію, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідач дійшов
вірного висновку про відсутність у
нього права на отримання допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
на підставі ч.13 статті 37 Закону України
«Про державну службу».

Разом з тим, аналогічне роз'яснення
викладено у рішенні Конституційного
Суду України від 26.11.2013, № 11-рп/2013 "У
справі за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_6 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
"Про державну службу" в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні".

Так, зокрема, відповідно до вказаного
рішення, державним службовцям у разі
виходу на пенсію за наявності стажу
державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів
(частина тринадцята статті 37 Закону N
3723).

Таким чином, грошова допомога в розмірі
10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону N
3723 не встановлено.

З огляду на зазначене, суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку, що підстави для задоволення
позовних вимог про стягнення на
користь позивача невиплаченої
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
окладів як державному службовцю, що
вийшов на пенсію та має стаж не менше 10
років, в сумі 51 130,00 грн., середнього
заробітку за затримку розрахунку за
період з 08.08.2013 р. по день оголошення
рішення судом відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача надати письмову довідку із
зазначенням доходів, наданих Держпраці
до бази персоніфікації Пенсійного
фонду за 2012 рік помісячно та
компенсації моральної шкоди в розмірі
50 000,00 грн., то вони є похідними від
першої вимоги, таким чином колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову в цій частині також.

За таких обставин апеляційна інстанція
приходить до аналогічного з судом
першої інстанції висновку, що
відповідач діяв з дотриманням
необхідного порядку та в межах наданих
повноважень.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 11
лютого 2014 року шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.