Справа № 804/110/14
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
05 лютого 2014 р. Справа № 804/110/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРябчук О.С.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду в м. Нікополі та
Нікопольському районі
Дніпропетровської області про про
скасування рішень, -
08 січня 2014 р. фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області (далі -
відповідач) з вимогами про скасування
рішень Управління Пенсійного фонду
України у м. Нікополь та Нікопольському
районі Дніпропетровської області: № 0704
від 03.12.2013 р., № 0703 від 03.12.2013 р., № 0702 від
03.12.2013 р., № 0700 від 03.12.2013 р., № 0701 від
03.12.2013 р., № 0711 від 09.12.2013 р. про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання за невстановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
Від позивача надійшло клопотання про
розгляд справи за її відсутності. В
обґрунтування позовних вимог в
позовній заяві зазначено наступне.
Норма закону, на яку посилається у
рішеннях відповідач - п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», втратила чинність на
момент винесення рішень. Враховуючи
зазначене, рішення Управління
Пенсійного фонду України у м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області: № 0704 від
03.12.2013 р., № 0703 від 03.12.2013 р., № 0702 від
03.12.2013 р., № 0700 від 03.12.2013 р., № 0701 від
03.12.2013 р., № 0711 від 09.12.2013 р. суперечать
вимогам чинного законодавства та
підлягають скасуванню.

В обґрунтування своєї позиції
відповідач в письмових запереченнях
зазначив наступне. Посилання позивача
на втрату чинності нормами
законодавства, на підставі яких були
винесені рішення про застосування
штрафних санкцій, є безпідставним,
оскільки відповідач керувався нормами
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Таким чином, оскаржувані рішення
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи,
якіберуть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Позивач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, зареєстрована 20.03.2001 р., данні
про що внесено до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 та перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області як платник
страхових внесків.

03.12.2013 р. Управлінням Пенсійного фонду
України у м. Нікополь та Нікопольському
районі Дніпропетровської області
складено акти № 368, № 369, № 370, № 371, № 372,
№ 379 про виявлення факту порушення
законодавства з питань надання
звітності до системи
персоніфікованого обліку відомостей
про застрахованих осіб.

В актах перевірки встановлені наступні
порушення, допущені фізичної
особою-підприємцем ОСОБА_2:

- несвоєчасне подання звітності до
системи персоніфікованого обліку
відомостей про застраховану особу за
2004 р., за 2005 р., за 2006 р., за 2007 р., за 2008 р.,
2009 р.

На підставі вказаних актів Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області винесені
рішення № 0704 від 03.12.2013 р., № 0703 від
03.12.2013 р., № 0702 від 03.12.2013 р., № 0700 від
03.12.2013 р., № 0701 від 03.12.2013 р., № 0711 від
09.12.2013 р. про застосування фінансових
санкцій за неподання, несвоєчасне
подання, подання за невстановленою
формою звітності до органів Пенсійного
фонду України, кожним з яких до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
застосовані фінансові санкції в
розмірі 170,00 грн.

В зазначених рішеннях вказано, що вони
винесені на підставі п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно до відомостей, наданих
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області, фізична
особа-підприємецьОСОБА_2 станом на
03.12.2013 р. була платником єдиного
податку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-IV
від 09.07.2003 р. страхувальниками
відповідно до цього Закону є:
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції,
чинній на момент виникнення
правовідносин) страхувальник
зобов'язаний:
подаватизвітністьтериторіальним
органам Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою,
встановленимиПенсійним фондом.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
(чинного на момент виникнення
правовідносин) виконавчі органи
Пенсійного фонду застосовують до
страхувальників такі фінансові
санкції: за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів д
оходівгромадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абз. 6 п. 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 09.07.2010 р. №
2464-VI на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 15 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
фінансові санкції (штраф, пеня) та
адміністративні стягнення, а також
примусові стягнення органами
виконавчої служби за несплату внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування фізичними
особами - підприємцями, які обрали
особливий спосіб оподаткування, не
застосовуються.

Правова позиція щодо розгляду
аналогічних справ викладена в
Постанові Верховного Суду України від
03.12.2013 р. та полягає в
наступному:відповідно до абзацу
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону N 2464-VIна
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числ інарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафнихсанкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Аналіз наведеної норми да єколегії
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України підстави вважати, що після
набрання чинності Законом N 2464-VI за
органами ПФУ збережено повноваження
щодо застосування фінансових санкцій
за несплату заборгованості по
страхових внесках, яка виникла до 1
січня 2011 року.

Окрім зазначеного, фізична
особа-підприємець на час прийняття
управлінням ПФУ оскаржуваних рішень
перебувала на спрощеній системі
оподаткування, до суб'єктів якої
відповідно до абзацу другого частини
п'ятнадцятої статті 106 Закону N 1058-IV
фінансові санкції за несплату
страхових внесків не застосовуються.

Згідно ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінюючи усі докази, надані суду, у їх
сукупності, суд приходить до
наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 14, 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (чинних на
момент виникнення правовідносин) на
позивача покладено обов'язки по
нарахуванню, обчисленню і сплаті в
установлені строки та в повному обсязі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та щодо подання звітності
до органів Пенсійного фонду.

До 01.01.2011 р. спірні правовідносини були
врегульовані положеннями Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-IV
від 09.07.2003 р., зокрема, ст. 106 зазначеного
Закону України встановлювалась
відповідальність за недотримання
вимог своєчасності, достовірності та
повноти нарахування та сплати внесків
та за неподання, несвоєчаснеподання,
подання не за встановленою формою
абоподаннянедостовірнихвідомостей
органу Пенсійного фонду. Однак, ч.ч. 1-9
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з 01.01.2011
р. на підставі Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №
2464-VІ.

Водночас, положеннями абз. 6 п. 7
Прикінцевих та
перехіднихположеньЗакону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових
внесків,застосування фінансових
санкцій, якими вони були наділені до
набрання чинності цим Законом.

Таким чином, за органами Пенсійного
фонду України збережено повноваження
щодо застосування фінансових санкцій,
в тому числі, за неподання, несвоєчасне
подання, подання за невстановленою
формою звітності до органів Пенсійного
фонду України.

В зв'язку з наведеним, доводи позивача
щодо протиправності оскаржуваних
рішень в зв'язку з тим, що на момент їх
винесення відповідачем п. 5 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратив чинність не
враховуються судом.

Проте, при винесенні рішень про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання за невстановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України відповідачем не враховано, що
на момент винесення рішень фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 перебувала на
спрощеній системі оподаткування, що,
відповідно до абз. 2 ч. 15 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виключає можливість застосування до
неї фінансових санкцій.

Враховуючи наведене, рішення
Управління Пенсійного фонду України у
м. Нікополь та Нікопольському районі
Дніпропетровської області: № 0704 від
03.12.2013 р., № 0703 від 03.12.2013 р., № 0702 від
03.12.2013 р., № 0700 від 03.12.2013 р., № 0701 від
03.12.2013 р., № 0711 від 09.12.2013 р. суперечать
вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки винесено
відповідачем на підставі, у межах
повноважень, але не у спосіб, що
передбачені законодавством та без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішень.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
обґрунтованими та такими, які
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова або службова особа), тому
судові витрати в розмірі 172,05 грн.
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користьфізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
визнання протиправними та скасування
рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України у м. Нікополь
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області: № 0704 від
03.12.2013 р., № 0703 від 03.12.2013 р., № 0702 від
03.12.2013 р., № 0700 від 03.12.2013 р., № 0701 від
03.12.2013 р., № 0711 від 09.12.2013 р. про
застосування фінансових санкцій за
неподання, несвоєчасне подання,
подання за невстановленою формою
звітності до органів Пенсійного фонду
України.

Судові витрати в розмірі 172,05 грн.
стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя З оригіналом згідно.
Постанова не набрала законної сили
станом на 05.02.2014р. СуддяО.С. Рябчук
О.С.Рябчук Перевірено. Відповідає
оригіналу.

Помічник судді.
М.М.Бухтіярова