Справа № 2а-18883/11
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 р.
Справа № 83335/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 29 серпня 2011 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Тернополі про визнання неправомірними
дій та зобов'язання до вчинення
перерахунку пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася 04.08.2011 року в суд з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі, в якому
просить визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
останнього провести перерахунок
пенсії з 28.02.2008 року із застосуванням
показника середньої заробітної плати
за 2010 рік.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона одержує
пенсію відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Після
призначення пенсії, вона продовжує
працювати. Позивачка перебуває на
обліку в управління Пенсійного фонду
України в місті Тернополі, а тому
просить суд зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії
відповідно до норм чинного
законодавства.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду від 29 серпня 2011
року в порядку скороченого провадження
відмовлено в задоволенні позову. Суд
виходив із того, що відсутні правові
підстави у відповідача для перерахунку
пенсії із застосуванням показника
заробітної плати (доходу) в середньому
на одну особу в цілому по Україні, з
якої сплачено страхові внески за рік,
що передує року звернення.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просять його скасувати та постановити
рішення, яким задоволити її позовні
вимоги.

В основному покликається на обставини
подібно викладеним у позовній заяві.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив, оцінив обставини по
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Перерахунок пенсії у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», яка передбачає,
що у разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, проводиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
проводиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року № 107-6 визнаних такими, що не
відповідають Конституції України ( є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перерахувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
доводить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу) з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила ч. 1 ст. 40 вище згаданого
Закону при перерахунку пенсії,
застосовуються виключно з метою
визначення періоду страхового стажу за
який може бути обчислена заробітна
плата (дохід).

Частина 1 статті 40 передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від
перерв та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-12 ( надалі Закон 1788) та Закон
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» № 1058 від 09 липня
2003 року. З огляду на зазначене та
керуючись положеннями принципу
законності ст. 9 КАС України приписи
постанови № 530 від 28 травня 2008 року не
можуть застосовуватися до спірних
правовідносин.

З урахування зазначеного правові
підстави для перерахунку пенсії
позивачки із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
відсутні. Останній із наведених
показників застосовується виключно
для призначення пенсії, застосування
його для перерахунку є безпідставним.

Подібна позиція не суперечить практиці
касаційного суду.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 29 серпня 2011 року по справі № 2а-18883/11,
без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга