Справа № 2а-4428/12/1470
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-4428/12/1470

Категорія: 5.6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мельник О.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника позивача Маломан І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта» до Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії в Миколаївській
області про визнання протиправною та
скасування постанови від 10.07.2012 №
05/20-01-0003-ПШ,-

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2012 року публічне акціонерне
товариство «Укрнафта» (далі - ПАТ
«Укрнафта») звернулось до
адміністративного суду з позовом до
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в
Миколаївській області про визнання
протиправною та скасування постанови
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії у
Миколаївській області (відповідач) про
накладення штрафу за порушення
законодавства про електроенергетику
від 10.07.2012 року № 05/20-01-0003-ПШ.

В обґрунтування позову зазначено, що
постанова про накладення штрафу за
порушення законодавства про
електроенергетику № 05/20-01-0003-ПШ від
10.07.2012 є неправомірною, бо є такою, що не
відповідає дійсним обставинам справи.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року в задоволенні позову ПАТ
«Укрнафта» відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням позивач подав
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
представника позивача Маломан І.О.,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла таких
висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

17.07.2012 року позивачем отримано
постанову Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної енергії і
теплової енергії у Миколаївській
області від 10.07.2012 року № 05/20-01-0003-ПШ про
накладення штрафу за порушення
законодавства про електроенергетику,
яка була прийнята на підставі Акту
перевірки №05/21-02-0002-АП від 21.06.2012.
Відповідно до цієї постанови до
позивача застосовано штраф у розмірі
17000 за порушення статей 26, 27 Закону
України «Про електроенергетику»,
пункту 9 статті 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ «Укрнафта» суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що на позивача розповсюджується дія
Закону України «Про
електроенергетику» та Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», а тому невиконання вимог
названих Законів є підставою для
накладення відповідних штрафних
санкцій.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
позовних вимог ПАТ «Укрнафта»,
виходячи з наступного.

Закон України «Про електроенергетику»
від 16.10.1997 № 575/97-ВР регулює відносини,
що виникають у зв'язку з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
енергії, державним наглядом за
безпечним виконанням робіт на об'єктах
електроенергетики незалежно від форм
власності, безпечною експлуатацією
енергетичного обладнання і державним
наглядом за режимами споживання
електричної і теплової енергії.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про електроенергетику» Державна
інспекція з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної
енергії та теплової енергії здійснює
нагляд за електричними і
тепловикористовуючими установками та
тепловими мережами споживачів та
суб'єктів електроенергетики.

Способом здійснення державного
нагляду (контролю) в електроенергетиці
є проведення відповідних обстежень,
перевірок, оглядів, інспектування щодо
енергетичного обладнання суб'єктів
електроенергетики та споживачів
енергії у порядку, визначеному Законом
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про електроенергетику», споживач
енергії зобов'язаний додержуватись
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України.

Як зазначено в ст.27 Закону України «Про
електроенергетику», суб'єкти
господарської діяльності несуть
відповідальність за правопорушення в
електроенергетиці: за ухилення від
виконання або несвоєчасне виконання
рішень чи приписів Національної
комісії регулювання електроенергетики
України, Державної інспекції з
експлуатації електричних станцій і
мереж, Державної інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії та порушення умов ліцензій -
штраф у розмірі до п'яти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Порядок накладення державними
інспекторами з енергетичного нагляду
за режимами споживання електричної та
теплової енергії на суб'єктів
господарювання незалежно від форм
власності штрафів за порушення
законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання регулюється
Положенням про порядок накладення на
суб'єктів господарювання штрафів за
порушення законодавства в галузі
електроенергетики та сфері
теплопостачання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.1999 року № 1312.

Згідно з п.п. 2, 3, 8 вказаного Положення,
штрафи за порушення законодавства в
галузі електроенергетики та сфері
теплопостачання накладаються на
суб'єктів господарювання, зокрема,
державними інспекторами з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії, за ухилення від виконання або
несвоєчасне виконання рішень,
приписів, розпоряджень, інших
розпорядчих документів та порушення
умов ліцензій. Рішення про накладення
штрафу оформляється постановою
(розпорядженням).

Щодо посилання позивача на відсутність
у відповідача направлення на
проведення заходу, суд першої
інстанції правильно виходив з
наступного.

У відповідності до п.4.2.3. Інструкції з
організації проведення заходів
державного енергетичного нагляду за
суб'єктами електроенергетики,
суб'єктами відносин у сфері
теплопостачання і споживачами
електричної енергії та оформлення їх
результатів, затвердженої Наказом
Міністерства палива та енергетики
України № 817 від 24.12.2004 №817 (у редакції
наказу Міністерства палива та
енергетики України від 25.06.2008 № 345),
зареєстрованої в Міністерстві Юстиції
України 01.08.2008 за № 714/15405 ( далі -
Інструкція) після прибуття на місце
проведення заходу з державного
енергетичного нагляду інспектор
(інспектори) повинен (повинні):
пред'явити керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі Направлення на проведення заходу
та службове посвідчення, що засвідчує
особу державного інспектора, і надати
суб'єкту господарювання копію
направлення;

Судом першої інстанції було вірно
враховано, що в ході проведення заходу
інспектором було вчинено усі дії,
передбачені чинним законодавством.
Законодавством не встановлено, як саме
повинна вручатись копія направлення на
проведення заходу. Позивачем не надано
жодних доказів, які б свідчили про не
надання інспектором копії направлення.
Представниками ПАТ «Укрнафта» до
проведення перевірки інспектора було
допущено та Акт №05/21-02-0002-А від 16.02.2012 р.
підписано без зауважень, що в свою
чергу свідчить про згоду позивача на
проведення заходу з державного
енергетичного нагляду на його об'єктах.

Щодо посилання позивача на листи щодо
перенесення термінів виконання вимог
Припису № 05/21-02-0047 від 26.01.2012 року, суд
першої інстанції виходив з наступного,
з чим погоджується апеляційний суд.

У відповідності до п. 10.5. Інструкції у
разі, якщо суб'єкт господарювання не в
змозі виконати вимоги, установлені
Приписом, Розпорядженням чи Поданням, з
причин, які неможливо передбачити
заходами щодо їх виконання, керівник
суб'єкта господарювання не пізніше ніж
за 10 днів до закінчення встановленого
терміну виконання відповідного заходу
звертається до відповідного
структурного підрозділу
Держенергонагляду з метою отримання
письмового дозволу на подовження
термінів виконання, що оформлюється у
довільній формі. Звернення
розглядається керівником відповідного
структурного підрозділу
Держенергонагляду, який видав
Направлення на проведення заходу з
державного енергетичного нагляду.
Керівнику суб'єкта господарювання в
п'ятиденний строк з дати отримання
такого звернення надсилається
обґрунтоване рішення, яке доводиться
до відома інспектора
Держенергонагляду, що видав Припис,
підготував Розпорядження чи Подання.

З копій журналів вхідної
кореспонденції на відповідний період
вбачається, що листи №569/02-1 від 24.02.2012 та
№ 620/04-01 від 18.04.2012 на адресу Державної
інспекції з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної та
теплової енергії в Миколаївській
області не надходили, тому підстав для
перенесення термінів виконання вимог
Припису № 05/21-02-0047 від 26.01.2012 не
вбачалось.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову ПАТ
«Укрнафта».

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію апеляційному суду довів
та обґрунтував. В свою чергу позивач не
довів апеляційному суду
протиправність прийнятого
відповідачем рішення.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи, а наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга публічного
акціонерного товариства «Укрнафта»
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрнафта» -
залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов