Справа № 826/19390/13-а
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Києво-Могилянська
Бізнес Школа» до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Києво-Могилянська
Бізнес Школа» (далі - позивач)
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві (далі - відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкових
Відповідач заперечив проти позовних
вимог з підстав, викладених у письмових
запереченнях, долучених до матеріалів
справи.
В порядку частини 6 ст.128 КАС України
судом ухвалено про розгляд справи в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ
«Києво-Могилянська Бізнес Школа» (код
податкового законодавства по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «VIP-Капітал»
31.12.2010. За наслідком перевірки було
складено акт від 12.08.2013 №
732/26-56-22-03-09/31608498 (далі - Акт перевірки).
Актом перевірки встановлена
відсутність реальності вчинення
господарських операцій між ТОВ
«Києво-Могилянська Бізнес Школа» та
ТОВ «VIP-Капітал», у зв'язку з чим у ТОВ
«Києво-Могилянська Бізнес Школа» не
було підстав для податкового обліку
відповідних операцій.
Актом перевірки встановлено порушення
- п.1.32 ст.1, п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5,
пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 437 500 грн. за
четвертий квартал 2010 року;
- пп.7.4.1, 7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 350 000 грн. за листопад та грудень 2010
На підставі Акта перевірки
відповідачем були прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення:
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 437 500
грн. за основним платежем та 109 375 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
350 000 грн. за основним платежем та 84 500
грн. за штрафними (фінансовими)
Рішенням Головного управління
Міндоходів у м.Києві про результати
розгляду первинної скарги від 06.11.2013
№6188/10/26-15-10-04 донараховано штрафні
(фінансові) санкції, визначені в
податковому повідомленні-рішенні від
06.09.2013 № у розмірі 3000 грн.

ДПІ у Подільському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві на підставі Акта
перевірки та вищезазначеного рішення
Головного управління Міндоходів у
м.Києві винесено податкове
повідомлення-рішення від 14.11.2013 №,
яким позивачу нараховано 3 000 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Аналізуючи вищевикладені обставини у
сукупності, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог з
урахуванням наступного.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Підтвердженням даних податкового
обліку можуть бути лише достовірні
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. (зазначена позиція
висловлювалася неодноразово Верховним
Судом України, зокрема в Постанові ВСУ
від 17 лютого 2009 року, реєстраційний
номер судового рішення в ЄДРСР - 7046232 та
додатково відображена у листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 р. N 742/11/13-11).

На підтвердження власної правової
позиції щодо реальності господарських
операцій позивачем надано копії
первинних документів:

- договору №3/10-11 від 20.10.2010, згідно
з умовами якого замовник (ТОВ
«Києво-Могилянська Бізнес Школа»)
доручає та зобов'язується оплатити, а
виконавець (ТОВ «VIP-Капітал»)
зобов'язується на умовах та у строки,
встановлені цим договором, надати
інформаційно-консультаційні послуги
для осіб, визначених замовником. Під
інформаційно - консультаційними
послугами розуміється добір та
підготовка інформаційних матеріалів,
організація та проведення
консультацій для супроводження
консультаційних послуг, що надаються
замовником; додатків до зазначеного
договору; замовлень на проведення
консультаційної програми; актів
виконаних послуг; податкових
накладних.

Крім того, до матеріалів справи
долучено копії банківських виписок на
підтвердження здійснення розрахунків
та методичних матеріалів для лекцій.

Проте суд не приймає вищезазначені
документи як належний доказ
підтвердження реальності операцій за
договором №3/10-11 від 20.10.2010 з огляду на
наступне.

В Акті перевірки зазначено, що СВ
Печерського РУ ГУ МВС проводиться
досудове розслідування кримінального
провадження за ознаками складу
злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК
України за фактом підробки документів
ТОВ «VIP-Капітал», що має ознаки
фіктивності. Допитаний в якості свідка
засновник та директор ТОВ «VIP-Капітал»
ОСОБА_2 повідомив про те, що до ведення
фінансово-господарської діяльності
вказаним товариством він ніякого
відношення не має.

Зважаючи на вказане судом викликано в
судове засідання ОСОБА_2 та допитано
його у якості свідка.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свідчення,
надані старшому оперуповноваженому
Управління Служби Безпеки України у
м.Києві та зафіксовані у поясненнях від
29.08.2012 стосовно того, що відношення до
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «VIP-Капітал» не має та жодних
документів не підписував, заперечив та
надав пояснення про протилежне.
Зазначив, що пояснення
оперуповноваженому Управління Служби
Безпеки України у м.Києві надав під
психологічним тиском.

Разом з тим, суд не вважає зазначені
пояснення, надані ОСОБА_2, у судовому
засіданні, достовірними, оскільки факт
психологічного тиску не
підтверджується жодним документом - до
правоохоронних органів з цього приводу
зазначена особа не зверталася. Крім
того, пояснення щодо деталей
господарських відносин ТОВ
«VIP-Капітал» з позивачем та іншими
контрагентами надавав загально (без
будь-якої конкретизації на кшталт:
«послуги надавав, але які та яким чином,
пояснити суду не міг»), невпевнено,
нечітко та подекуди суперечливо (назви
інших контрагентів, окрім позивача, не
пам'ятав, яким чином до відома ТОВ
«VIP-Капітал» доводилися відомості про
те, яка саме інформація на виконання
умов договору №3/10-11 від 20.10.2010
необхідна позивачу, не пам'ятав;
фактичної адреси підприємства,
директором якого він являється, не
знав).

Поряд з тим, висновком спеціаліста
Українського науково-дослідного
інституту спеціальної техніки та
судових експертиз СБ України ОСОБА_3
від 03.10.2012 №404/1 встановлено, що підписи
на досліджуваних документах (договорі
про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 20.10.2010, актах виконаних послуг,
замовленнях на проведення
консультаційної програми, податкових
накладних - первинних документах, які
стосується взаємовідносин ТОВ
«VIP-Капітал» та ТОВ «Києво-Могилянська
Бізнес Школа») нанесені за допомогою
факсиміле, у зв'язку з чим питання,
ОСОБА_2 чи іншою особою виконано
підписи від його імені у наданих на
дослідження документах не
вирішувалося. Оглянувши оригінали
первинних документів позивача
(договір, акти приймання-передачі,
податкові накладні) суд вважає
висновок спеціаліста обґрунтованим і
дійсним, оскільки дійсно всі підписи є
такими, що зроблені шляхом
використання відбитку зображення
підпису ОСОБА_2 - факсиміле. Виконання
підпису ОСОБА_2 власноруч судом в
оригіналах документів не вбачається.
Оскільки оригінали документів у
позивача були відсутні під час явки та
допиту свідка, останні йому судом до
огляду не надавались. Проте, з огляду на
досліджений раніше судом зміст
оригіналів первинних документів та
вказаного вище висновку спеціаліста,
пояснення ОСОБА_2, вказане пред'явлення
свідку документів не є, на внутрішнє
переконання суду, необхідним.

Відповідно до підпункту 7.2.1 пункту 7.2.
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: порядковий номер
податкової накладної; дату виписування
податкової накладної; повну або
скорочену назву, зазначену у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах отримувача; ціну
поставки без врахування податку;
ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні; загальну
суму коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

За змістом пункту 2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 30 травня 1997
року № 165 (далі - Порядок) податкову
накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника ПДВ.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 Порядку.

Всі складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця (п.18
Порядку).

Таким чином, з огляду на наявність
відбитку факсиміле замість особистого
підпису, виписані від імені ТОВ
«VIP-Капітал» на адресу позивача
податкові накладні, які стали
підставою для формування податкового
кредиту, не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважною особою звітними
документами, які посвідчують факт
надання послуг, віднесення
відображених у них сум ПДВ до
податкового кредиту є безпідставним.

Щодо результатів робіт за договором
№3/10-11 від 20.10.2010 (далі - Договір), то суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно пп.1.1 Договору під
інформаційно-консультаційними
послугами розуміється добір та
підготовка інформаційних матеріалів,
організація та проведення
консультацій для супроводження
консультаційних послуг, що надаються
Замовником.

Так на вимогу суду позивачем надано
методичні матеріали, які є
документальним результатом робіт за
Договором.

Як вбачається з методичних матеріалів
для лекцій, які долучено судом до
справи вибірково в розумній кількості
(з огляду на їх фізичний об'єм)
«Менеджмент, навички управління» та
інших, їх автором є Ольга Щербина
(авторські реквізити з відповідною
позначкою про авторство під назвою на
початку кожного матеріалу); ММ для
слухачів курсу «Побудова системного
бізнесу»: «Корпоративне управління»
автор Едуард Мальцев, «Управління
змінами» автор Олександр Саврук; ММ для
слухачів курсу МВА 19 курс «стратегічна
ідея» автор Олександр Саврук, «Попит і
пропозиція. Ринкова рівновага.
Виробнича функція» та інш. автор Євген
Пенцак.

З інформаційної довідки позивача щодо
кількості лекторів за період з 2010 по 2011
рік (без дати і номеру), судом
встановлено, що вказані вище автори є
лекторами позивача, а тому вказані
обставини свідчать про неможливість
виконання підготовки документальних
інформаційних документів по Договору
ТОВ «VIP-Капітал», оскільки з цих
документів випливає авторство третіх
осіб, які перебувають фактично у
трудових відносинах з позивачем.
Документи, які вказують на реальне
документальне виконання контрагентом
позивача своїх зобов'язань за
Договором, відсутні.

Враховуючи вищевикладене у сукупності,
суд дійшов висновку про відсутність
реальності операцій за договором №3/10-11
від 20.10.2010, та з урахуванням того, що
податкові накладні не можна вважати
належним чином оформленими згідно з
вимогами чинного на момент їх
виписування законодавства, підстави
для скасування оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
відсутні.

При цьому, твердження позивача про
незаконність оскаржуваних рішень у
зв'язку з тим, що на момент їх прийняття
не існувало такого, що набрало законної
сили, рішення суду, прийнятого в
порядку кримінально-процесуального
судочинства за результатами розгляду
кримінальної справи щодо гр. ОСОБА_2, з
урахуванням вимог пп.78.1.11 п.78.1 ст.78, п.86.9
ст.86 та п.58.4 ст.58 Податкового кодексу
України, є безпідставним з огляду на
наступне.

Відповідно до пп.78.1.11 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України (дана та
наступні норми наведені у редакції,
чинній станом на момент прийняття
оскаржуваних рішень), документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності хоча б однієї з таких
обставин:

- отримано судове рішення суду
(слідчого судді) про призначення
перевірки або постанову органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону;

Пунктом 86.9 ст.86 Податкового кодексу
України передбачалося наступне.

У разі якщо грошове зобов'язання
розраховується контролюючим органом
за результатами перевірки, проведеної
з обставин, визначених підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Згідно з п.58.4 ст.58 Податкового кодексу
України, у разі коли судом за
результатами розгляду кримінального
провадження про кримінальне
правопорушення, предметом якого є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
винесено рішення про закриття
кримінального провадження за
нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом.

На оскаржувані податкові
повідомлення-рішення дія зазначених
норм не розповсюджується, оскільки у
даному випадку відсутнє кримінальне
провадження, у якому розслідується
кримінальне правопорушення стосовно
посадової особи (посадових осіб)
позивача та предметом якого є податки
та/або збори. Натомість проводиться
досудове розслідування кримінального
провадження за ознаками складу
злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК
України за фактом підробки документів
ТОВ «VIP-Капітал», що має ознаки
фіктивності.

Частиною 1 статті 9 КАС України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, в силу положень частини 2
статті 71 КАС України, спростував
покликання позивача і довів
відповідність оскаржуваних рішень
вимогам ч.3. ст.2 КАС України.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.71 КАС
України, повинен довести ті обставини,
на яких ґрунтуються його вимоги, проте
всупереч вказаній нормі не довів суду
належними доказами наявність обставин,
що обґрунтовують його позовні вимоги.

Таким чином, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Зважаючи на вимоги ч. 3 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» позивачем
при поданні позову сплачено 458,81 грн.
судового збору.

Згідно з вказаною нормою, під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

З огляду на те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, решта суми
судового збору (максимальної ставки,
встановленої на момент подання позову)
підлягає стягненню з позивача
(4588-458,81=4129,19 грн.).

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158-163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути решту суми судового збору з
ТОВ «Києво-Могилянська Бізнес Школа»
() на користь Державного
бюджету України в розмірі 4129 (чотири
тисячі сто двадцять дев'ять) грн. 19 коп.,
зарахувавши їх за реквізитами
Окружного адміністративного суду
міста Києва для сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги та набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.В. Кротюк