Справа № 812/360/14
Суддя: В.В. Матвєєва
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/360/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Матвєєвої В.В.,

при секретарі:
Захаровій Ю.О.,

за участю сторін:

представник позивача -

УПФУ м. Сєвєродонецьку Луганської
області: не з'явився,

відповідач - ОСОБА_1:
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
внескам на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 1910,68 грн.,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Управління пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 1910,68 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що відповідач
зареєстрована як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Сєвєродонецької міської ради
Луганської області 04.12.2006 та перебувала
на обліку в УПФУ м. Сєвєродонецьку
Луганської області платником
страхових внесків. Відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» по відношенню до
відповідача прийнято рішення про
застосування фінансових санкцій за
несплату страхових внесків, у зв'язку з
чим станом на момент звернення з
позовом до суду за відповідачем
рахується заборгованість у розмірі
1910,68 грн. Зазначене рішення було
направлено на адресу відповідача, але
не отримано, оскільки на адресу Фонду
повернувся конверт із зазначенням про
закінчення терміну зберігання.

У зв'язку з несплатою відповідачем
заборгованості зі сплати фінансових
санкцій позивач звернувся з позовом до
суду.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце проведення розгляду справи був
повідомлений належним чином, 17.02.2014 до
суду надійшло клопотання про
проведення розгляду справи за
відсутності представника УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату та час судового
розгляду повідомлявся, ані заяви про
визнання позовних вимог, ані
заперечень проти адміністративного
позову до суду не надходило, про
причини неявки суду невідомо. 19.02.2014 на
адресу суду повернувся конверт з
відміткою «за закінченням терміну
зберігання» (а. с. 22).

Відповідно до положень ч. 11 ст. 35
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КАС України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані під час провадження у
справі повідомляти суд про зміну місця
проживання (перебування, знаходження),
роботи, служби. У разі неповідомлення
про зміну адреси повістка надсилається
їм за останньою адресою і вважається
врученою.

У зв'язку з тим, що будь-яких відомостей
відносно зміни місця реєстрації
відповідач державному реєстратору не
надав, записи до реєстру не вносились,
суд позбавлений можливості повідомити
відповідача про розгляд даної справи
за іншою адресою.

З огляду на вищезазначене суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника позивача
та відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 зареєстрована як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Сєвєродонецької міської
ради Луганської області 04.12.2008 за
№0003765 (а. с. 7), в УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
перебувала на обліку як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті фінансових санкцій в розмірі
1910,68 грн., що були застосовані
відповідно до рішення №212 від 22.11.2013 у
зв'язку з несплатою (неперерахуванням)
або несвоєчасною сплатою (несвоєчасним
перерахуванням) страхових внесків за
період з 01.04.2011 по 22.10.2013, з яких
фінансові санкції - 299,78 грн., пеня - 1610,90
грн. (а. с. 4). Вказане рішення було
направлене на адресу відповідача,
проте не отримано, оскільки на адресу
Пенсійного фонду повернувся конверт із
відміткою про закінчення терміну
зберігання (а. с. 5).

Станом на момент звернення з позовом до
суду заборгованість відповідача по
сплаті фінансових санкцій складає 1910,68
грн., що підтверджується розрахунком
суми позову (а. с. 3), розрахунком
фінансових санкцій (а. с. 4 зв.) та
карткою особового рахунку платника за
період з 01.01.2011 по 30.01.2014 (а. с. 15).

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що відповідач суму
боргу, зазначеної в рішенні №2112 від
22.11.2013, у встановленому законом порядку
протягом 10 днів з дня отримання такого
рішення, не оскаржила, борг в повному
обсязі не сплатила.

Правовідносини, пов'язані зі сплатою
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування регулюються Конституцією
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі -
Закон № 1058), який визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом, а
також регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до Прикінцевих положень
Закону № 2464, стягнення заборгованості
із сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, борг
по сплаті застосованої фінансових
санкцій та пені у відповідача виник до
01.01.2011, тому в даному випадку потрібно
застосовувати норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №
1058-IV (із змінами) (далі - Закон № 1058-ІV).

Згідно з п. 5 ст. 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страхувальниками є
роботодавці - підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин),
застрахована особа - фізична особа, яка
відповідно до цього Закону підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню і сплачує
(сплачувала) та/або за яку сплачуються
чи сплачувалися у встановленому
законом порядку страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають: фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: обов'язковості страхування
осіб, які працюють на умовах трудового
договору (контракту) та інших
підставах, передбачених
законодавством, а також осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 15 Закону №1058-ІV
передбачено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 17, п. 6. ст. 20
Закону №1058-ІV, страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати у встановлені строки та в
повному обсязі страхові внески до
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
№1058-ІV, виконавчі органи Пенсійного
фонду застосовують до страхувальників
фінансові санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Згідно ч. 14 ст. 106 Закону №1058-ІV, рішення
органу Пенсійного фонду про
нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті, є
виконавчим документом.

Згідно ч. 15 ст. 106 Закону №1058-ІV, строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені
та штрафів не застосовується.

Відповідно до п. п. 9.1 п. 9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постанову правління Пенсійного фонду
України 19.12.2003 №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за №64/8663 (далі - Інструкція №21-1),
до страхувальників за порушення норм
законодавства про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
застосовуються фінансові санкції
відповідно до повноважень, якими
органи Пенсійного фонду були наділені
до 1 січня 2011 року.

Згідно з п. п. 9.3.2 п. 9 Інструкції №21-1, за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника.

Згідно п. п. 9.8 п. 9 Інструкції №21-1,
рішення органу Пенсійного фонду про
накладення штрафу є виконавчим
документом.

З матеріалів справи вбачається, що борг
зі сплати фінансової санкції в розмірі
1910,68 грн. до теперішнього часу
відповідачем до УПФУ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області не
перерахований, рішення про
застосування фінансових санкцій №212
від 22.11.2013 у встановленому законом
порядку не оскаржено.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Суд вважає, що позов Управління
пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
внескам на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 1910,68 грн. є доведеним та
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 14, 15, 17, 20, 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058, ст. ст. 2, 17,
87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
внескам на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 1910,68 грн. - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) на користь Управління
пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
(юридична адреса: 93400, Луганська
область, м. Сєвєродонецьк, вул.
Шевченка, 9, р/р8 в ДБ «Ощадбанк»,
МФО 304665, )
заборгованість по сплаті фінансових
санкцій та пені в розмірі 1910,68 грн. (одна
тисяча дев'ятсот десять гривень десять
копійок).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 24 лютого 2014 року.

Суддя
В.В. Матвєєва