Справа № 38680/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-03-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2010 р. справа №
2а-5172/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Резнікові Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2009
року у справі №2а-5172/09/0870 за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя, третя особа Акціонерний
банк «Європейський»в особі
Запорізького регіонального управління
про визнання протиправним та
скасування першої податкової вимоги та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом в якому просив визнати
протиправним та скасувати першу
податкову вимогу №1/42 від 10.08.09 р.,
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя,
відповідно до якої позивача
повідомлено, що станом на 10.08.09р. сума
його податкового боргу з податку на
прибуток з доходів фізичних осіб з
узгодженими податковими
зобов'язаннями становить 227033,40 грн. у
зв'язку з чим відповідачем попереджено,
що з 04.08.2009 року на всі активи позивача
розповсюджується право податкової
застави згідно із Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами»та
зобов'язання сплатити штраф у розмірах,
встановлених законом, а на всю суму
податкового боргу нараховується пеня.
В обґрунтуванні заявлених вимог
посилався на те, що внаслідок складання
відповідачем першої податкової вимоги
№1/42 від 10.08.2009 року його права та
інтереси як фізичної особи було
порушено, оскільки ним виконано
податкове зобов'язання щодо сплати
податку з доходів фізичних осіб за
узгодженим податковим зобов'язанням у
сумі 227033, 40 грн. шляхом передачі до АКБ
«Європейський»16.04.2009 року платіжного
доручення №1 для здійснення переказу
на вказану суму зобов'язання, яке
прийнято банком, але не виконано у
зв'язку із відсутністю коштів на
кореспондентському рахунку банку.
Також позивач просив зобов'язати
відповідача внести зміни у особистий
рахунок платника податків фізичної
особи ОСОБА_1 відобразивши сплату
податків з доходів фізичних осіб за 2008
рік у розмірі 227033 грн.40 коп.,
перераховану за платіжним дорученням
№1 від 16.04.2009 року.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2009
року позовні вимоги задоволено
частково. Скасована перша податкова
вимога №1/42 від 10.08.09 р. на суму 227033 грн. 40
коп. винесену ДПІ у Ленінському районі
м. Запоріжжя відносно ОСОБА_1 В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Державна податкова
інспекція у подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, не повне
з'ясування судом обставин справи,
просила скасувати постанову суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Згідно зі ст..200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 26.03.2009 року
позивач подав до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя декларацію про доходи
одержані у 2008 році, в якій самостійно
було узгоджено податкове зобов'язання
з податку на прибуток в розмірі 227033,40
грн.

На підставі вказаної декларації про
доходи відповідачем проведено
розрахунок №/1710 суми податку з
доходів фізичних осіб, що підлягає
сплаті до бюджету з доходу зазначеного
у декларації та сформовано податкове
повідомлення №/0 від 30.03.2009 року
про сплату податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 227033,40 грн.(а.с.11).

16.04.2009 року позивачем на підставі
договору №2630.20.980.24167 від 15.04.2008р. про
відкриття та обслуговування поточного
рахунку НОМЕР_1 було подано до АКБ
«Європейський»платіжне доручення №1
для здійснення переказу 227033,40 грн. на
рахунок відділення Державного
казначейства у Ленінському районі м.
Запоріжжя, в якому зазначено
призначення платежу прибутковий
податок за 2008 рік (а.с.12-15).

Як вбачається з матеріалів справи, на
поточному рахунку позивача
знаходились кошти в більшому розмірі,
ніж сума узгодженого податкового
зобов'язання.

17.04.2009 року позивачем отримано
повідомлення від АКБ
«Європейський»про неможливість
виконання сформованого платіжного
доручення у зв'язку з відсутністю
коштів на кореспондентському
рахункуНОМЕР_1 (а.с.16).

Листом від 19.05.2009 року позивач
повідомив Державну податкову
інспекцію у Ленінському районі м.
Запоріжжя про своєчасну сплату податку
з доходів фізичних осіб у розмірі 227033,40
грн.(а.с.17).

10.08.2009 року, у зв'язку з ненадходженням
коштів на сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання, відповідачем
була сформована перша податкова вимога
№1/42 про наявність боргу на суму 227033,40
грн.

Рішенням Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя від 02.09.2009р. №14419/10/23-47,
прийнятим за розглядом скарги,
залишена без змін перша податкова
вимога №1/42 від 10.08.09р. про наявність
податкового боргу вважаючи, що
податковий борг платника податку, який
виник з вини банку, залишається за
таким платником і підлягає
перерахуванням ним до бюджету.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність достатніх підстав для
прийняття першої податкової вимоги №
1/42 від 10.08.09р.

Умовою направлення платнику податків
податкової вимоги є несплата ним у
встановлений законом строк
узгодженого податкового зобов'язання.

За змістом п.п.16.5.2 ст. 16 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" днем
подання до установ банків платіжного
доручення за всіма видами податкових
платежів вважається день його
реєстрації у цих установах.

Згідно до п.2 ст. 12 Закону України "Про
систему оподаткування" фінансові
установи виконують доручення
платників податків і зборів на
перерахування їх до бюджетів у
встановлений законом термін.

Як свідчить п.8.1 ст. 8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

Слід зазначити, що згідно до п.22.4 ст. 2
цього Закону України, при використанні
розрахункового документа ініціювання
переказу вважається завершеним з
моменту прийняття банком платника
розрахункового документа на виконання.

До того ж, листом від 19.05.2009р.р.позивач
повідомив відповідача про своєчасне
перерахування платежу до бюджету.

Таким чином позивач вчинив дії з метою
своєчасної сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання по податку на
прибуток в сумі 227033,40 грн.

Згідно з пп. 16.5.1., п. 16.5. ст. 16 Закону
України від 21.12.2000р. № 2181-ІП «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», за
порушення строків перерахування
податків, зборів (обов'язкових
платежів) до бюджетів або державних
цільових фондів, встановлених Законом
України "Про платіжні системи та
переказ грошей в Україні" банк сплачує
пеню за кожний день прострочення,
включаючи день сплати, у розмірах,
встановлених підпунктом 16.4.1 пункту 16.4
статті 16, та штрафні санкції,
встановлені підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 цього Закон)', а також несе іншу
відповідальність, встановлену цим
Законом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податку, збору (обов'язкового платежу)
до бюджету або державного цільового
фонду. При цьому платник податків,
зборів (обов'язкових платежів)
звільняється від відповідальності за
несвоєчасне або неповне зарахування
таких платежів до бюджетів та
державних цільових фондів, включаючи
нараховану пеню або штрафні санкції.
Днем подання до установ банків
платіжного доручення за всіма видами
податкових платежів вважається день
його реєстрації у цих установах.

Враховуючи те, що позивач самостійно
сплатив у повному обсязі узгоджені
суми податкових зобов'язань шляхом
пред'явлення платником податків до
установи банку платіжного доручення у
встановлений строк, то неперерахування
податку до бюджету є виною банку, у
зв'язку з чим колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про визнання нечинною першої
податкової вимоги з метою захисту прав
та інтересів позивача у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив законне і
обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують обґрунтованість
висновків суду першої інстанції, а
носять характер особистого тлумачення
апелянтом окремих норм матеріального
права.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст..ст.200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2009 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено
30.03.2010р.).

Головуючий
Я.В. Семененко

Судді
Ю.М. Дадим

Л.А. Божко