Справа № 813/451/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/451/14
Зал судових засідань №7
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
секретар судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - Кутянський А.Г.
від відповідача - Квасниця Н.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Галичбудмонтаж» до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Галичбудмонтаж»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 09.01.2014 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
неправомірними та необґрунтованими є
висновки податкового органу про
нереальність операцій між позивачем та
контрагентами ТзОВ «Лідерком» та ТзОВ
«Ейс констракшен менеджмент», оскільки
реальність вказаних операцій
підтверджена належним чином
оформленими первинними документами,
подано докази використання придбаних
робіт та послуг в господарській
діяльності позивача. Вважає посилання
відповідача на наявність в провадженні
ГСУ фінансових розслідувань
Міндоходів у зборів України
кримінального провадження за ознаками
кримінальних правопорушень не
підтверджує факту відсутності
реальних господарських наслідків по
вищевказаних правочинах. Відповідач в
акта перевірки не зазначає на номера
кримінального провадження, яке внесено
в ЄРДР, крім того як зазначає сам
відповідач, посадові особи
контрагентів позивача до кримінальної
відповідальності за вказані
правопорушення не притягуються і не
притягувались, невідомо чиє предметом
досудового розслідування
взаємовідносини між позивачем та
вказаними контрагентами, не вказано, чи
наявний вирок по даному кримінальному
провадження, який набрав законної сили.
Також звертає увагу на те, що
відповідачем в лютому місяці 2013 року
проводилась аналогічного змісту
перевірка позивача з тих самих підстав,
з того самого предмету, за той самий
період, за результатами якої складено
довідку від 20.02.2013 року №211/22-10/3129125,
згідно з якою будь - яких порушень зі
сторони позивача у питаннях
взаєморозрахунків із ТзОВ «Лідерком»
та ТзОВ «Ейс констракшен менеджмент»
не встановлено. Відтак, вважають, що
оскаржуване рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

Позиція відповідача викладена у
письмових запереченнях на позов та
обґрунтовується тим, що під час
перевірки інспектором було
використано акти про неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагентів позивача, згідно яких
було встановлено, що ТзОВ «Ейс
констракшен менеджмент» та ТзОВ
«Лідерком» власних виробничих
потужностей та трудових ресурсів не
мають, що виключає можливість
виконання взятих на себе зобов'язань
згідно договорів, укладених з
позивачем. Відтак вважає, що документи,
якими позивач обґрунтовує факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та вказаними контрагентами
не можуть підтвердити його право на
формування податкового кредиту за
наслідками відображення їх в
податковому обліку. Вказує на те ,що
позивач не надав доказів фізичного
переміщення товару - з якого пункту
складу якими засобами та за чий
рахунок.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, наведених у письмових
запереченнях на позов, просить
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі направлення від 11.12.2013 року
№41, наказу від 11.12.2013 року №493,
працівниками ДПІ у Сихівському районі
м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області проведено позапланову виїзну
перевірку ТзОВ «Галичбудмонтаж» (далі -
позивач) з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні взаємовідносин та
взаєморозрахунків з ТОВ «Ейс
констракшен менеджмент», ТзОВ
«Лідерком» за весь період здійснення
взаєморозрахунків, за наслідками якої
складено акт від 23.12.2013 року №559/22-80/3129125
(далі - акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки,
перевіркою встановлено порушення ТзОВ
«Галичбудмонтаж» п.198.1, 19.3, 198.6 ст.198,
п.201.1, 201.4 ст.201 ПК України, в результаті
чого занижено податок на додану
вартість в періоді, що перевірявся на
загальну суму 58650 грн., в тому числі за 4
квартал 2011 року на суму 58650 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення - рішення від 09.01.2014 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 73313 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 5650
грн. та за штрафними санкціями в сумі
14663 грн.

Висновки податкового органу
ґрунтуються на висновках акта ДПІ в
Печерському районі м. Києва ДПС від
17.05.2013 року №169/22-8/35197074. В акті перевірки
вказано, що невстановлені особи
використовували ТзОВ «Лідерком» та
ТзОВ «Ейс констракшен менеджмент» з
метою прикриття незаконної діяльності,
вказані контрагенти здійснювали
діяльність, спрямовану на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам. Тому,
внаслідок відсутності відповідних дій
з боку директора ТзОВ «Лідерком» з
виконання будівельно - ремонтних робіт
для ТзОВ «Галичбудмонтаж», директора
ТзОВ «Ейс констракшен менеджмент» -
учасника операцій з постачання
будівельних матеріалів для ТзОВ
«Галичбудмонтаж», відсутності на даних
підприємствах управлінського та
технічного персоналу, основних фондів,
транспортних засобів, перевіркою
встановлено факт нереальності
вчинення даних господарських операцій
між ТзОВ «Лідерком», ТзОВ «Ейс
констракшен менеджмент» та позивачем і
як наслідок юридичну дефектність
відповідних первинних документів за
змістом п.44.1 ПК України, що
унеможливлює формування даних
податкового обліку незалежно від
спрямованості умислу платників
податків - учасників відповідної
операції.

05.12.2011 року між позивачем (замовник) та
ТзОВ «Лідерком» (виконавець) укладено
договір підряду на виконання
будівельно - монтажних робіт.
Відповідно до п.2.1 договору, замовник
приймає від виконавця виконані роботи
передбачені п.1.1 договору з підписанням
акта і довідки про виконані роботи не
пізніше трьох днів після їх одержання.
28.12.2011 року сторонами укладено
додаткову угоду, якою узгоджено суму
договору.

02.12.2011 року між позивачем (покупець) та
ТзОВ «Ейс констракшен менеджмент»
(постачальник) укладено договір №12,
відповідно до п.1.1 якого постачальник
зобов'язується постачати і передавати
у власність покупця будівельні
матеріали, а покупець зобов'язується
приймати цей товар та своєчасно
здійснювати оплату за нього на умовах
даного договору. Ціни на товар
погоджуються сторонами та
зазначаються в накладних. (п.2.2
договору). Відповідно до п.3.3 договору,
поставка здійснюється постачальником
на склад покупця власним транспортом
постачальника та за його рахунок.
Відповідно до п.3.4 договору, перехід
права власності на поставлену партію
товару відбувається в момент його
отримання покупцем та підписання ним
накладної.

На підтвердження реальності операцій з
контрагентом ТзОВ «Лідерком»,
позивачем подано копії довідок про
вартість виконаних будівельних робіт
форми №КБ-3 за грудень 2011 року, актів
приймання виконаних будівельних робіт
форми №КБ-2в за грудень 2011 року,
розрахунків загальновиробничих витрат
до локального кошторису №2-1-1 на
загально будівельні роботи по
житловому будинку з вбудованими
офісними приміщеннями №26 по г/плану
ж/масиву «Рясне - 1» у м. Львові (вул.
Шевченка, 41,5,6 сек) та капітальному
ремонту приміщень та даху Львівського
апеляційного господарського суду,
виписок банку, податкових накладних,
бухгалтерська довідка.

На підтвердження реальності операцій з
контрагентом ТзОВ «Ейс констракшен
менеджмент», позивачем надано копії
видаткових накладних, виписок банку,
податкових накладних, бухгалтерська
довідка.

В матеріалах справи наявна копія
ліцензій серії АЕ №180900 та серії АВ
№369905, видані позивачу на здійснення
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури та
будівельної діяльності за переліком
згідно з додатком, які охоплюють
періоди діяльності з 28.11.2007 року по
28.11.2012 року та з 11.12.2012 року по 11.12.2017
року.

Як вбачається з витягів з ЄДРПОУ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лідерком» припинено
27.12.2012 року за судовим рішенням про
визнання банкрутом, як і ТзОВ «Ейс
констракшен менеджмент». Як вбачається
з матеріалів справи, до видів
діяльності ТзОВ «Лідерком» віднесено
будівництво будівель, посередництво в
торгівлі товарами широкого
асортименту та інші; до видів
діяльності ТзОВ «Ейс констракшен
менеджмент» віднесено будівництво
будівель, інші спеціалізовані
будівельні роботи, організація
будівництва об'єктів нерухомості для
продажу чи здавання в оренду та інші.

На підтвердження використання
придбаних позивачем робіт та послуг за
вказаними договорами, позивачем подано
копію договору підряду №1.12.11 від 01.12.2011
року, укладеного між позивачем
(підрядник) та Львівським апеляційним
господарським судом (замовник),
відповідно до умов якого підрядник
зобов'язується у 2011-2012 роках виконати
замовникові роботи, зазначені в
кошторисній документації (додаток №1-3),
а замовник прийняти та оплатити такі
роботи; найменування робіт:
капітальний ремонт приміщень суду та
даху; кількісні характеристики
виконуваних за цим договором робіт:
склад та обсяги робіт, що доручаються
до виконання підряднику, визначені в
кошторисній документації.

Як вказано в акті перевірки, вказані
операції були відображені позивачем у
податковому та бухгалтерському обліку,
заборгованості по оплаті придбаних
будівельних матеріалів та придбаних
послугах перед вказаними
контрагентами відсутня.

Відображення операцій, які
досліджуються, у податковому обліку та
бухгалтерському обліку позивача
свідчить про те, що він прийняв участь у
господарській діяльності у розумінні
приписів статті 3 Господарського
кодексу України "Господарська
діяльність та господарські відносини",
оскільки проведені операції
направлені на розширення діяльності
товариства, у майбутньому матимуть
вплив на стан його активів і,
відповідно, зростання власного
капіталу, що підпадає під визначення
господарської діяльності, яка
направлена на отримання доходу.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
(із змінами та доповненнями)
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. п.2.4 п.2 Положення "Про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку", затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
05.06.1995 року за № 168/704: "Первинні
документи (на паперових і
машинозчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійсненні
господарської операції і складання
первинного документа".

Господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими
договорами(п.14.1.36.ПК України).

Відповідно до п.198.1.ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України.

Згідно п.198.2.ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Датою виникнення
права замовника на віднесення сум до
податкового кредиту з договорів
(контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Пунктом 198.3.ПК України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.(п. 200.1.ПК України).

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом. (п. 200.2. ПК
України).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.(п. 200.3.ПК України).

Судом встановлено, що позивачем на
підтвердження обґрунтованості
віднесення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
за період що перевірявся були надані
податкові накладні, які не мали
недоліків та, прядок заповнення яких,
відповідав встановленому чинним
законодавством. Системний аналіз
вищезазначених норм та документів,
наявних в матеріалах справи (накладних,
податкових накладних, видаткових
накладних) дає підстави зробити
висновок, що документи, відповідають
критеріям первинного документу, є
достовірними та складені за
результатами фактичного здійснення
господарських операцій.

Надані позивачем на підтвердження
фактичного здійснення спірних
господарських операцій, до матеріалів
справи документи, зокрема, акти
приймання - передачі робіт (форми
№КБ-2в), довідки про вартість робіт
(форми №КБ-3), видаткові накладні,
оформлені згідно вимог чинного
законодавства та укладених договорів,
тобто до відповідного виду містить усі
необхідні реквізити, передбачені ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом МФ України від 24.05.1995 року №88,
відтак, є первинними документами -
письмовими свідоцтвами, що фіксують та
підтверджують господарські операції.

Правом видачі податкової накладної
користується виключно платник податку
на додану вартість. Усі суб'єкти
господарської діяльності, з якими
позивач мав взаємовідносини були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, а також мали свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій (за якими
податкова інспекція не визнала
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість).

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази, подані
позивачем переконують у підставності
позовних вимог. Мету та реальність
здійснення позивачем господарських
операцій на які платник податку
(позивач) покликається як на підставу
виникнення у нього права на включення
нарахованого ПДВ до податкового
кредиту, відповідачем беззаперечними
доказами спростовані не були.

Відповідно до статей 49,70 КАС України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що відповідачем зроблено
не було.

Відповідно до ст. 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Згідно ст.67 Конституції України, кожен
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні засновується на принципах, у
відповідності з якими ніхто не може
бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно ч.1 ст.138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Фіктивний характер діяльності
контрагентів позивача та порушення
ними податкової дисципліни не може
слугувати підставою для позбавлення
товариства права на отримання
податкової вигоди у вигляді зменшення
податкових зобов'язань з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість. Адже з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника позивач не може нести
відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання обов'язку щодо
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) іншими платниками податків,
якщо інше прямо не встановлено законом,
а тому у разі невиконання
контрагентами позивача своїх
зобов'язань щодо декларування та
сплати необхідних сум податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цих осіб.
Факт оплати вказаних послуг свідчить
про фактичне понесення позивачем
витрат.

По суті даного спору ПК України не
пов'язує право платника податку на
податковий кредит з проведенням будь -
яких зустрічних перевірок. ПДВ, яке
включене в ціні товару, є податковим
зобов'язанням продавця товару, і саме
продавець несе обов'язок по сплаті
цього податку до бюджету.

Суд погоджується з думкою позивача про
недопустимість такого підходу
відповідача до правової оцінки
правовідносин щодо формування
податкового кредиту, оскільки
відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого Наказом ДПА України № 984
від 22.12.2010 року, акт - це службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Акт документальної
перевірки повинен містити
систематизований виклад виявлених під
час перевірки фактів порушень норм
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

З огляду на наведене вище, аргументи,
якими відповідач доводить відсутність
реального виконання господарських
операцій, є безпідставними і не
доводять правомірності збільшення
позивачу податкового зобов'язання з
податку на додану вартість.

Відповідачем не наведено достатньо
переконливих доводів про наявність
обставин, які б свідчили про
недобросовісність позивача як
платника податків.

Стосовно доводів податкового органу,
висловлених на підставі пояснень
керівників контрагентів, то суд
зазначає, що такі з можуть бути взяті
судом до уваги лише після закінчення
розгляду кримінальної справи судом і
надання їм оцінки в сукупності з іншими
доказами при постановленні судом
рішення у кримінальній справі. Доказів
наявності рішення суду у кримінальній
справі та набрання ним законної сили
відповідачем не подано.

Отже, суд дійшов до висновку, що факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами ТзОВ
«Лідерком» та ТзОВ «Ейс констракшен
менеджмент» підтверджуються наявними
в матеріалах справи копіями актів
приймання - передачі робіт (форми
№КБ-2в), довідок про вартість робіт
(форми №КБ-3), видатковою накладною,
податкових накладних, платіжних
документів тощо, що свідчить про
укладення відповідних договорів і
виконання повного обсягу робіт,
передбачених договорами. Із наданих
документів вбачається саме фактичне
виконання спірних операцій.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
норми Податкового кодексу України, всі
вимоги відносно порядку формування
податкового кредиту позивачем
виконані. Зважаючи на те, що судом не
встановлено порушення позивачем вимог
податкового законодавства в межах
цього спору, застосування до нього
штрафних санкцій є протиправним.

Одночасно суд приймає до уваги той
факт, що відсутність порушень
податкового законодавства при
здійсненні позивачем господарських
операцій в 2010-2012 роках при здійсненні
взаєморозрахунків з ТзОВ «Лідерком» та
ТзОВ «Ейс констракшен менеджмент»
підтверджено самим податковим органом
при проведенні позапланової виїзної
перевірки позивача та якою
встановлено, що порушень у позивача
щодо формування податкового кредиту
за 4 квартал 2011 року по
взаєморозрахунках з ТзОВ «Лідерком»
та ТзОВ «Ейс констракшен менеджмент»
не виявлено (стор.12 довідки ДПІ у
Сихівському районі м. Львова
Львівської області ДПС від 20.02.213 року
№211/22-10/3129125, а.с.27-3). Перевіркою було
встановлено, що згідно бази «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА за грудень 2011 року
розбіжність відсутня (а.с.33, 37). Дана
обставина в судовому засіданні не
спростована представником
відповідача.

Враховуючи наведене, перевіривши
обставини передбачені ч.3 ст.2 КАС
України, суд прийшов до висновку про
обґрунтованість та підставність
позовних вимог і вважає, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у вигляді судового
збору (1827 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94
КАС України, слід стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 09.01.2014 року №.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ТзОВ
"Галичбудмонтаж" (адреса:79034, м. Львів,
вул. Буйка,7, ) 1827 грн.
сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Карп'як Оксана Орестівна

Повний текст постанови виготовлений і
підписаний 25.02.2014 року.