Справа № 827/2271/13-а
Суддя: Прохорчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 року Справа
№ 827/2271/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

головуючого судді - Прохорчук О.В.,

секретар судового засідання - Олійник
С.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, договір від 01.09.2011,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Севастополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Держземагентства у місті Севастополі
про визнання відмови протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з позовною заявою про:
визнання протиправною відмови
Головного управління Держземагентства
у місті Севастополі у видачі ОСОБА_2
державного акту на право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язання Головного управління
Держземагентства у місті Севастополі
видати ОСОБА_2 державний акт на право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відмова відповідача у видачі
державного акту на право власності на
земельну ділянку є незаконною та
необґрунтованою, порушує законні права
та інтереси позивача.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позову.

Представник відповідача під час
судового розгляду проти задоволення
позовних вимог заперечував з підстав,
викладених письмово.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
звернулась до Головного управління
Держземагенства у місті Севастополі із
заявою про видачу їй на правах
спадкоємця державного акту на право
власності на земельну ділянку на ім'я
померлого ОСОБА_4, який є власником
земельної ділянки площею 0,0850 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Вказана земельна ділянка була надана
померлому відповідно до рішення
Севастопольської міської ради від
19.07.2011 № 1289. Кадастровий номер
земельної ділянки :05:003:0528.

Листом Головного управління
Держземагенства у місті Севастополі
від 05.09.2013 позивачу було відмовлено у
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку на ім'я
померлого ОСОБА_4, оскільки згідно з
відомостями Головного управління
ОСОБА_4 до 31.12.2012 не отримав державний
акт на право власності на земельну
ділянку, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 та вказане право не було
зареєстровано, в порядку визначеному
Законом. Також позивачу було роз'яснено
право звернення до органів судової
влади з відповідною заявою про
визнання права власності на нерухоме
майно.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Статтями 2, 3, 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 № 1952-IV (в редакції що діяла до
01.01.2013) встановлено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Речові права на нерухоме майно, їх
обмеження та правочини щодо нерухомого
майна підлягають обов'язковій
державній реєстрації в порядку,
встановленому цим Законом.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території
України, фізичних та юридичних осіб,
держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, зокрема
право власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 5 цього Закону
систему органів державної реєстрації
прав складають центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, який забезпечує реалізацію
державної політики у сфері державної
реєстрації прав, створена при ньому
державна госпрозрахункова юридична
особа з консолідованим балансом (центр
державного земельного кадастру) та її
відділення на місцях, які є місцевими
органами державної реєстрації прав.

Держателем Державного реєстру прав є
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення
Поземельної книги, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.09.2009 № 1021 (втратила чинності
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 № 1051) цей
Порядок визначає процедуру ведення за
формою згідно з додатком Поземельної
книги - документа, який є складовою
частиною державного реєстру земель,
містить відомості про земельну
ділянку, обмеження на використання
земельної ділянки, суб'єктів прав на
земельну ділянку та правовстановлюючі
документи, а також дані про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки, її
цільове призначення, склад земельних
угідь. Поземельна книга є власністю
держави.

Згідно з пунктами 4, 6, 8, 9 Порядку номер
Поземельної книги відповідає
кадастровому номеру земельної ділянки.

Кадастровий номер - це індивідуальний
цифровий код (номер), що не повторюється
на всій території України,
присвоюється земельній ділянці при
здійсненні її державної реєстрації і
зберігається за нею протягом усього
часу існування такої ділянки.

Поземельна книга відкривається та
ведеться на кожну земельну ділянку.

Одночасно з внесенням відомостей до
Поземельної книги робляться записи у
Книзі записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі (далі -
Книга записів).

Поземельна книга вважається відкритою
після зазначення кадастрового номера
земельної ділянки і дати її відкриття
на титулі Поземельної книги, що
завіряється підписом посадової особи,
скріпленим печаткою територіального
органу Держземагентства.

Пунктами 13-1, 13-2 Порядку від 09.09.2009 № 1021
встановлено, що реєстрація земельної
ділянки здійснюється після визначення
кадастрового номера в установленому
порядку та прийняття відповідним
органом, який здійснює розпорядження
землями, рішення про затвердження
документації із землеустрою та надання
земельної ділянки у власність
(користування) чи після формування
земельної ділянки на підставі
документації із землеустрою за
рішенням власника земельної ділянки
про поділ або об'єднання земельних
ділянок.

Державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється територіальним органом
Держземагентства за її
місцезнаходженням на підставі заяви:

1) органу, який здійснює розпорядження
землями державної або комунальної
власності - у разі формування земельної
ділянки із земель державної та
комунальної власності;

2) набувача права на земельну ділянку;

3) спадкоємця громадянина України, щодо
якого прийнято рішення про передачу
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки, прийняте відповідно
до законодавства;

4) власника (користувача) земельної
ділянки державної чи комунальної
власності - у разі формування земельної
ділянки шляхом поділу чи об'єднання
раніше сформованих земельних ділянок.

Державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється шляхом відкриття
Поземельної книги.

Порядок присвоєння кадастрового
номера визначено Тимчасовим порядком
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.08. 2010 № 749 (втратила чинності
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 № 1051).

Відповідно до пунктів 10-1, 14-3 цього
Порядку кадастровий номер земельної
ділянки визначається за результатами
складення документації із землеустрою
до її погодження та прийняття рішення
про надання земельної ділянки у
власність (користування) в
установленому порядку.

Кадастровий номер присвоюється
земельній ділянці після погодження
документації із землеустрою та
прийняття рішення про надання
земельної ділянки у власність
(користування) під час здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки в Поземельній книзі в
установленому порядку.

Датою присвоєння кадастрового номера є
дата відкриття Поземельної книги.

Таким чином, з урахуванням наведених
норм, суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що державна
реєстрація земельної ділянки та
державна реєстрація державного акту на
право власності на земельну ділянку не
були здійсненні, оскільки ОСОБА_4 не
отримав державний акт.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Отже, розглядаючи питання щодо
правомірності прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішення, суд
перевіряє та враховує всі обставини, що
мають значення для справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вказаний обов'язок відповідачем не
виконаний, доказів правомірності
відмови у видачі державного акту
відповідно до заяви позивача суду не
надано.

Враховуючи викладене,
адміністративний позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову
Головного управління Держземагентства
у місті Севастополі щодо видачі ОСОБА_2
державного акту на право власності
ОСОБА_4 на земельну ділянку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

3. Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у місті Севастополі
видати ОСОБА_2 державний акт на право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку, встановлені частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддяпідпис О.В. Прохорчук
Постанову складено та підписано в
порядку частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
18 лютого2014 року.

З оригіналом згідно.

Постанова не набрала законної
сили.

Суддя
О.В. Прохорчук