Справа № 9101/192254/2012
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2014 рокусправа № 2а/401/169/12
(2а4636/11)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська на постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетроська від 02 липня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська про зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетроська від 02
липня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська щодо нездійснення
нарахування та виплати державної та
додаткової пенсії ОСОБА_1 згідно ст.ст.
50,54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" протиправною. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
інваліду 2-ї групи, державну пенсію
відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі не менше восьми мінімальних
пенсій за віком з урахуванням та
послідуючими перерахунками згідно до
частини 3 статті 67 вищезазначеного
Закону, та частини 1 статті 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
починаючи з 08 січня 2011 року по 22 липня
2011 року. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1, як
інваліду 2-ї групи додаткову пенсію
відповідно до частини 1 статті 50 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
з урахуванням та послідуючим
перерахунком згідно частини 3 статті 67
вищезазначеного Закону та частини 1
статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" починаючи з 08 січня 2011
року по 22 липня 2011 року.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська просить скасувати
постанову суду першої інстанції.
Прийняти нове рішення по данній справі,
яким відмовити у задоволені позову в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла наступних
висновків.

Посвідченням серії НОМЕР_1
підтверджено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії (а.с.5).

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право

на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ „Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів II групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком. Статтею 50
названого Закону визначено, що особам
віднесеним до категорії першої
призначається щомісячна додаткова
пенсія: для інвалідів ІІ групи у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання пенсії у
розмірі не менше 8 мінімальних пенсій
за віком та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду завдану здоров'ю не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, як на тому наполягав
відповідач, таке право надане державою
і закріплено Законом України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Наявність у позивача права щодо
отримання пенсії у розмірах, які
визначені Законом України № 796-ХІІ є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
статті 50 та 54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача на частину п'яту
статті 54 Закону № 796-ХІІ, якою
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, оскільки надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ при
визначенні розміру пенсії за основу її
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст. 200, ст.ст.
205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська - залишити без
задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
02 липня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення. Ухвала є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник