Справа № 145/1506/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 145/1506/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Мазурчак А.Г.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Совгира Д. І.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Тиврівському районні на постанову
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 12 вересня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Тиврівському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Тиврівського районного суду
Вінницької області з адміністративним
позовом про визнання дій управління
Пенсійного фонду України у
Тиврівському районі Вінницької
області неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці з 20.03.2012 року по 13.06.2012 року та
з 13.06.2013 року до наступної зміни розміру
суддівської винагороди.

Постановою Тиврівського районного
суду Вінницької області від 12.09.2013 року
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, у якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що відповідно до ч. 4
ст. 138 Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" проведення перерахунку
довічного грошового утримання суддям у
відставці здійснюється лише для суддів
Конституційного Суду України.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмого провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2, згідно Постанови
Верховної Ради України від 07 квітня 2005
року, було звільнено з посади судді
Тиврівського районного суду
Вінницької області і призначене
довічне грошове утримання у розмірі 90%
заробітку судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

В зв'язку із зміною розміру суддівської
винагороди 13 червня 2013 року позивач
письмово звернувся до управління
Пенсійного фонду України у
Тиврівському районі Вінницької
області про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання на
підставі Конституції України, Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» та роз'яснень Конституційного
Суду України, викладених в його
рішеннях від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011
та від 03 червня 2013 року № З-рп/2013, але
йому було відмовлено в перерахунку з
посиланням на те, що в рішенні
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № З-рп/2013 не зазначено
про право на перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судовому рішенні,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку про безпідставність
апеляційної скарги та законність
рішення суду першої інстанції, з огляду
на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно зі ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій ст. 126 Основного Закону
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Частиною 1 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу", або за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання,
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч.4 ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

В статті 58 Конституції України та
висновків, викладених у рішеннях
Конституційного суду України від 22
травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№3-рп-2013 випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку (тобто на 2005
рік) не можуть бути обмежені або
скасовані, а ні новим законом, а ні
внесенням змін до чинного Закону.
Оскільки на день виходу позивача у
відставку, умови призначення, виплати
та перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, були визначені
статтею 43 Закону України «Про статус
суддів» та Постановою Верховної Ради
України «Про порядок введення в дію
Закону України Про статус суддів»,
вимоги позивача про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись пропорційності дії норми
права у часі.

З матеріалів справи вбачається, що
відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року зі
змінами, що набрали чинності з 1 жовтня
2011 року. Щомісячне довічне грошове
утримання позивачу призначено і
визначено на підставі чинного на той
період Закону України «Про статус
суддів», згідно якого йому надавалося
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
підвищення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Отже, як зазначив Конституційний Суд
України у мотивувальній частині
рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011,
щомісячне довічне грошове утримання
судді є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними. Щомісячне грошове
утримання судді, який, маючи право на
відставку, продовжує працювати на
посаді судді, встановлюється у зв'язку
з виконанням ним своїх обов'язків щодо
здійснення незалежного,
неупередженого та справедливого
правосуддя, а щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці є
належним утриманням цього судді після
припинення виконання ним своїх
професійних обов'язків та особливою
формою його соціального забезпечення.

Як видно з матеріалів справи, що
відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року зі
змінами, що набрали чинності з 1 жовтня
2011 року. Щомісячне довічне грошове
утримання позивачу призначено і
визначено на підставі чинного на той
період Закону України «Про статус
суддів», згідно якого йому надавалося
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
підвищення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Право на виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 року у справі №
1-2/2013, і виникає з 3 червня 2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці у розмірі, встановленому
ст.129,138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" від 07.07.2010 року, пп.3,4,5
Рішення Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року,

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем не доведено
правомірності прийнятого рішення про
відмову у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_2 згідно зі ст.138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів". За
таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тиврівському районні, -залишити без
задоволення, а постанову Тиврівського
районного суду Вінницької області від
12 вересня 2013 року, -без змін.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржене в касаційному порядку згідно
з ст. 212 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.