Справа № 805/776/14
Суддя: Бєломєстнов О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 р.
Справа №805/776/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 05
хвил.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

судді Бєломєстнова О.Ю.

за участі секретаря Сімонова Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в
м.Донецьку по вул. 50-ї Гвардійської
Дивізії, 17 адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області

про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії

за участі представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
Берідзе Є.Ж.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Донецькій області про визнання
протиправними дії відповідача щодо
направлення письмової заяви ОСОБА_1 за
належністю до
архітектурно-будівельної інспекції, як
такої, що не відноситься до повноважень
відповідача; зобов'язання розглянути
письмову заяву ОСОБА_1 від 28.10.2013 по суті
та надати відповідь згідно із Законом
України «Про звернення громадян».

В обґрунтування заявлених вимог
позивач навів, що він звертався до
відповідача зі скаргою на невиконання
ТОВ «Будівельно-фінансова ліга»
зобов'язань за договором про фінансову
участь у фонді фінансування
будівництва. Внаслідок цього позивач
вважає порушеними його права як
споживача фінансових послуг. З
посиланням на постанову Пленуму
Верховного суду України зазначає, що
Закон України «Про захист прав
споживачів» розповсюджується на
сторін договорів про надання
фінансово-кредитних послуг, отже
відповідач має повноваження із
здійснення захисту прав позивача.
Всупереч цьому відповідач у листі від
06.11.2013 зазначив про відсутність у нього
компетенції для вирішення
постановлених у скарзі питань та
направив її до
архітектурно-будівельної інспекції.
Позивач вважає такі дії відповідача
неправомірними, у зв'язку з чим просить
зобов'язати останнього розглянути
скаргу по суті та надати відповідь.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити з підстав, що
наведені вище.

Відповідач у запереченнях проти позову
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог у зв'язку з їх
правомірністю. Зокрема, з посиланням на
ст..2 Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» вказує на
відсутність у нього повноважень зі
здійснення перевірки фінансової
установи, якою є ТОВ
«Будівельно-фінансова ліга». Кінцевою
метою позивача за спірним договором є
одержання житла, позивач у скарзі
зазначав про зупинення будівництва, у
зв'язку з чим її спрямовано до органу,
що здійснює архітектурно-будівельний
контроль.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив відмовити у їх
задоволенні з підстав, що наведені
вище.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою
- громадянином України, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_1.

Відповідач - інспекція з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області є територіальним органом
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів, та діє на
підставі Положення про інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, яке
затверджено наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України 09.11.2011 N 206, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 23
листопада 2011 р. за N 1337/20075.

Представником позивача за
довіреністю ОСОБА_2 28.10.2013 було
підписане звернення до відповідача від
імені позивача, у якому повідомлялося
про порушення на його думку прав
останнього з боку ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА» (а.с. 7).
Зокрема у зверненні наведено, що
позивач є довірителем за договором про
фінансову участь у фонді фінансування
будівництва, укладеним з вказаним
товариством у 2007 році. За умовами
договору об'єкт будівництва, що
фінансується, мав бути введений в
експлуатацію у 4 кварталі 2010 року. Однак
цього не відбулося, будівництво
зупинене. З урахуванням наведеного
заявник просив відповідача захистити
його право як споживача фінансової
послуги, провести перевірку товариства
та вжити відповідні заходи реагування.

У відповідь на дане звернення
відповідач листом від 06.11.2013 №05/17-210
повідомив позивача про направлення
його до архітектурно-будівельної
інспекції, зазначивши при цьому у
листі, що звернення надсилається за
належністю для розгляду у межах
компетенції вказаної інспекції.

Листом від 28.11.2013 інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області повернула
відповідачеві без розгляду спірне
звернення із зазначенням про
відсутність підстав для втручання у
реалізацію договірних відносин між
суб'єктами інвестиційної діяльності.

Позивач оскаржує дії відповідача
щодо направлення його звернення до
архітектурно-будівельної інспекції та
просить зобов'язати відповідача
розглянути його звернення по суті та
надати відповідь згідно із Законом
України «Про звернення громадян».

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
захист прав споживачів» законодавство
про захист прав споживачів складається
з цього Закону, Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та інших нормативно-правових
актів, що містять положення про захист
прав споживачів.

Частиною 3 статті 5 цього Закону
визначається, що захист прав
споживачів здійснюють центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцеві державні адміністрації,
органи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

З цього слідує, що захист прав
споживачів може здійснюватися не
тільки відповідачем у справі та не
тільки на підставі Закону України «Про
захист прав споживачів».

Згідно з п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
фінансова послуга - операції з
фінансовими активами, що здійснюються
в інтересах третіх осіб за власний
рахунок чи за рахунок цих осіб, а у
випадках, передбачених законодавством,
- і за рахунок залучених від інших осіб
фінансових активів, з метою отримання
прибутку або збереження реальної
вартості фінансових активів.

Безпосередньо до фінансових послуг
пунктом 12 частини 1 статті 4 вказаного
Закону віднесене управління майном для
фінансування об'єктів будівництва
та/або здійснення операцій з
нерухомістю відповідно до Закону
України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю".

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем (довірителем) та ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА»
(управителем) укладений договір про
участь у фонді фінансування
будівництва, тобто договір про надання
фінансової послуги.

Статтею 24 Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю"
встановлено, що нагляд та регулювання
діяльності управителів ФФБ здійснюють
національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, та Національний
банк України у межах своїх повноважень.

Метою нагляду та регулювання
діяльності управителя ФФБ є контроль
за дотриманням управителем ФФБ вимог
цього Закону та інших актів
законодавства, а також дотримання
управителем ФФБ прийнятих на себе за
договорами про участь у ФФБ
зобов'язань.

З наведених норм випливає, що органом,
на який покладений обов'язок із
здійснення нагляду за додержанням прав
споживачів при виконанні договорів про
участь у фонді фінансування
будівництва, є національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг (надалі -
Нацкомфінпослуг).

На користь цього висновку свідчить те,
що відповідно до п.3 ч.1 ст. 27 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» основними
завданнями Нацкомфінпослуг є захист
прав споживачів фінансових послуг
шляхом застосування у межах своїх
повноважень заходів впливу з метою
запобігання і припинення порушень
законодавства на ринку фінансових
послуг.

Крім того, п.п. 5 п. 3, п.п. 4 п. 4 Положення
про Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, яке затверджено
Указом Президента України від 23
листопада 2011 року N 1070/2011 визначено, що
основним завданнями Нацкомфінпослуг є
захист прав споживачів фінансових
послуг шляхом застосування у межах
своїх повноважень заходів впливу з
метою запобігання і припинення
порушень законодавства на ринку
фінансових послуг. Нацкомфінпослуг
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює відповідно до
законодавства державне регулювання та
нагляд за діяльністю фінансових
установ (крім банків, професійних
учасників фондового ринку, інститутів
спільного інвестування, фінансових
установ, які мають статус міжурядових
міжнародних організацій, Державної
казначейської служби України та
державних цільових фондів).

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку про те, що органом, на який
покладений обов'язок із здійснення
захисту прав споживачів фінансових
послуг, зокрема сторони договору про
участь у фонді фінансування
будівництва, є Нацкомфінпослуг.

Як вбачається з листа відповідача від
06.11.2013 він направив звернення позивача
до іншого органу -
архітектурно-будівельної інспекції.

Статтею 24 Закону України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю»
визначено, що нагляд та регулювання
діяльності забудовників здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, в межах та в порядку,
визначених законодавством.

Зі звернення позивача вбачається, що
він посилається на невиконання умов
договору з боку управителя ФФБ - ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА». Посилань
на забудовника спірне звернення не
містить. Позивач не знаходиться у
безпосередніх правових відносинах із
забудовником, не сплачує йому
винагороду за договором, скарга
безпосередньо не стосується порушення
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил. Тому не
можна вважати, що захист прав позивача
як споживача фінансової послуги
повинний був здійснюватися саме
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

При цьому суд звертає увагу на
повернення листом від 28.11.2013 інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області звернення
позивача без розгляду.

Таким чином, відповідач направив
звернення позивача за належністю до
органу, який не уповноважений на
вирішення питань, постановлених у
ньому, замість спрямування його до
Нацкомфінпослуг. Зважаючи на
перелічені вище норми, суд вважає такі
дії протиправними, що обумовлює
задоволення позовних вимог у
відповідній частині.

Що стосується вимог про зобов'язання
відповідача розглянути письмову заяву
ОСОБА_1 від 28.10.2013 по суті та надати
відповідь згідно із Законом України
«Про звернення громадян», суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
їх задоволення.

Як вже зазначалося, Законом
України «Про захист прав споживачів»
передбачена можливість надання такого
захисту іншими органами, окрім
відповідача. Виходячи з положень
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг», Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю",
Положення про Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг, таким
органом є Нацкомфінпослуг.

Норми перелічених законів є
спеціальними за суб'єктами та
предметом регулювання у порівнянні із
Законом України «Про захист прав
споживачів».

Тому розгляд по суті звернення, яке
стосується невиконання управителем
умов договору про надання фінансової
послуги, належить до компетенції
Нацкомфінпослуг, а не позивача.

При цьому суд приймає до уваги, що
відповідач позбавлений можливості
здійснити заходи державного нагляду
(провести перевірку) щодо ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА» з питання
порушення виконання зобов'язань за
договором з позивачем. Стаття 2 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» виключає
відносини, що виникають під час
здійснення нагляду за діяльністю
суб'єктів господарювання на ринку
фінансових послуг зі сфери дії цього
закону. Тому проведення перевірки та
застосування заходів реагування, на
чому наполягає позивач, у
відповідності з вказаним Законом
здійснити неможливо.

Крім того, звернення позивача
відповідає ознакам скарги, що наведені
у ст. 3 Закону України «Про звернення
громадян».

Статтею 16 даного Закону визначається,
що скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Відповідач не є вищим органом у порядку
підлеглості по відношенню до ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА» у сфері
надання фінансових послуг. Тому
позивач помилково звернувся зі скаргою
саме до відповідача.

Також, відповідно до статті 19 Закону
України «Про звернення громадян»
органи державної влади їх керівники в
межах своїх повноважень зобов'язані
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги,
забезпечувати поновлення порушених
прав, реальне виконання прийнятих у
зв'язку з заявою чи скаргою рішень.

З цього слідує, що розгляд скарг по суті
у відповідності до вказаного Закону є
можливим тільки у випадку наявності
відповідних повноважень у особи, до
якої надійшло звернення. У іншому
випадку відповідно до ст. 7 наведеного
Закону скарга пересилається за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Зважаючи на наведені вище
висновки суду про відсутність у
відповідача компетенції із розгляду
скарги позивача по суті, позовні вимоги
про зобов'язання його здійснити такий
розгляд задоволенню не підлягають.

Суд приймає до уваги посилання
представника позивача на те, що
позивач, як пересічний споживач, може
не мати спеціальних знань для того, щоб
визначити, до якого органу його
представник має надати скаргу. У
зв'язку з цим суд вважає за необхідне
роз'яснити позивачеві, що розгляд
питань щодо невиконання договору ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА», наведених
у скарзі від 28.10.2013, належить до
компетенції національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг
(Нацкомфінпослуг, адреса - вул. Б.
Грінченка, 3, м. Київ, 01001).

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача на постанову
Пленуму Верховного суду України «Про
практику розгляду цивільних справ за
позовами про захист прав споживачів»
від 12 квітня 1996 року N 5, оскільки на час
її прийняття та останніх змін (1998 рік)
не були прийняті Закон України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»
та Закон України «Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю».

Суд не приймає до уваги посилання
представника позивача на наявність у
відповідача повноважень з розгляду
скарги позивача по суті у зв'язку з
розповсюдженням дії Закону України
«Про захист прав споживачів» на
відносини між ним та ТОВ
«БУДІВЕЛЬНО-ФІНАНСОВА ЛІГА». Як вже
зазначалося, положення Закону України
«Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
Закону України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю» є спеціальними за
суб'єктами та предметом регулювання у
порівнянні із Законом України «Про
захист прав споживачів». У зв'язку з цим
останній регулює спірні відносини у
частині, що не суперечить рівносильним
спеціальним нормам права. У даному
випадку колізія при визначенні особи,
уповноваженої на захист прав
споживачів, має бути вирішена на
користь органу, який передбачений
спеціальним законодавством -
Нацкомфінпослуг, що виключає одночасні
повноваження органу, визначеного
загальним законодавством -
відповідача.

Зважаючи на наведене, позовні вимоги
про зобов'язання відповідача
розглянути письмову заяву ОСОБА_1 від
28.10.2013 по суті та надати відповідь
згідно із Законом України «Про
звернення громадян» задоволенню не
підлягають.

Судові витрати з судового збору
відповідно до ст.94 КАС України
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Керуючись, ст. ст. 2-15, 17-18, 69-71, 86, 87, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспекції з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області про визнання протиправними дій
відповідача щодо направлення
письмової заяви ОСОБА_1 за належністю
до архітектурно-будівельної інспекції,
як такої, що не відноситься до
повноважень відповідача; зобов'язання
розглянути письмову заяву ОСОБА_1 від
28.10.2013 по суті та надати відповідь
згідно із Законом України «Про
звернення громадян» - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Донецькій області щодо направлення
письмової заяви ОСОБА_1 за належністю
до архітектурно-будівельної інспекції,
як такої, що не відноситься до
повноважень інспекції з питань захисту
прав споживачів у Донецькій області.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків - НОМЕР_1) судові
витрати з судового збору у сумі 36 грн. 54
коп. (тридцять шість гривень 54 коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її отримання
апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У випадку подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Вступна та резолютивна частина
постанови проголошена у судовому
засіданні 17 лютого 2014р. Постанова
складена у повному обсязі 24 лютого 2014р.

Суддя
Бєломєстнов О. Ю.