Справа № 826/19327/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2014 року 10 год. 49 хв.
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колелегії суддів:
головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів
Васильченко І.П., Каракашьяна С.К. при
секретарі судового засідання Іванині
М.В., розглянувши адміністративну
справу
до Міністерства юстиції
про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Міністерства юстиції України (далі -
відповідач) про визнання протиправними
дій, зобов'язання вчинити дії.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18 грудня 2013 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
18 грудня 2013 р. до Окружного
адміністративного суду м. Києва від
позивача надійшла заява про відвід
головуючому судді Вєкуа Н.Г. (вх. №
упередженості та необ'єктивності при
подальшому розгляді справи .
04.02.2014 року позивачем ОСОБА_1 в судовому
засіданні було подано заяву про відвід
судді Каракашьяну С.К., в обґрунтування
якої зазначено про упереджене
ставлення судді Каракашьяна С.К до
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.02.2014 р. у
задоволенні заяв про відвід суддів
було відмовлено у зв'язку з
відсутністю підстав передбачених ст. 27
КАС України.

27 січня 2014 року позивачем подана
позовна заява про уточнення позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд :

1. Визнати протиправними дії
Міністерства юстиції України щодо
віднесення інформації, зазначеної у
письмових запитах на отримання
публічної інформації від 26.10.2013 р. та
від 03.12.2013 р. згідно з вимогами Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» в частині Розподілу коштів
на преміювання працівників Управління
внутрішнього аудиту за жовтень,
листопад 2013 року та наказу
Міністерства юстиції України щодо
преміювання працівників апарату до Дня
юриста 2013 року, до конфіденційної
інформації.

2. Визнати протиправною бездіяльністю
Міністерства юстиції України щодо:

- несвоєчасного опрацювання та надання
інформації на письмові запити на
отримання публічної інформації від
26.10.2013 р. , від 03.12.2013 р., від 06.12.2013 р., від
24.12.2013р. згідно з вимогами Закону
України «Про доступ до публічної
інформації»;

- не забезпечення вчасного розгляду та
надання відповіді на звернення від
16.10.2013 згідно з вимогами Закону України
«Про звернення громадян».

3. Зобов'язати Міністерство України:

- надати достовірну, повну та точну
інформацію на письмові запити на
отримання публічної інформації від
26.10.2013, від 03.12.2013 та від 24.12.2013 в порядку,
передбаченому Законом України «Про
доступ до публічної інформації»;

- розгляд звернення від 16.10.2013 згідно з
вимогами Закону України «Про звернення
громадян» та надати обґрунтовану
відповідь з усіх порушених питань.

4. Стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 :

компенсацію за відрив від звичайних
занять (пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати),
пов'язану з явкою до суду у даній справі
( ст.. 91 КАС України) - 456, 75 грн.;

судові витрати, пов'язані з
відправленням поштової кореспонденції
до суду,- 42, 75 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України, крім прав та обов'язків,
визначених у статті 49 цього Кодексу,
позивач має право в будь-який час до
закінчення судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог або відмовитися від
адміністративного позову, а тому заява
про уточнення позовних вимог була
прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 04.02.2014 р. позивач
зазначив, що подані позовні вимоги
зазначені в заяві від 27 січня 2014 року є
остаточними та просив задовольнити
позов у повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва приходить до наступних
висновків.

26 жовтня 2013 року позивач звернувся до
Міністерства юстиції України з запитом
на отримання публічної інформації,
отриманий останнім 28.10.2013, в якому
ОСОБА_1 просив надати такі документи:
розподіл коштів на преміювання
працівників Управління внутрішнього
аудиту за жовтень 2013 року, табель
обліку використання робочого часу
Управління внутрішнього аудиту за
жовтень 2013 року, наказ Міністерства
юстиції України щодо преміювання
працівників апарату до Дня юриста 2013
року.

З огляду на те, що для задоволення
запиту на інформацію позивача від
26.10.2013 необхідно було виготовити копії
документів обсягом більше ніж 10
сторінок, листом від 05.11.2013 № ПІ-Я-1234/17
Міністерства юстиції України, з метою
відшкодування фактичних витрат на
копіювання документів, направило
позивачу рахунок від 04.11.2013 № 35 для
здійснення оплати витрат на копіювання
або друк документів, що надаються за
запитом на інформацію у розмірі 10,68
грн., а також зазначило, що запитувані
документи надаються після
підтвердження повної оплати рахунка
протягом трьох робочих днів.

03 грудня позивач звернувся до
Міністерства юстиції України з запитом
на отримання публічної інформації,
отриманий останнім 05.12.2013, в якому
ОСОБА_1 просив надати такі документи:
розподіл коштів на преміювання
працівників Управління внутрішнього
аудиту за жовтень - листопад 2013 року,
табель обліку використання робочого
часу Управління внутрішнього аудиту за
жовтень - листопад 2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Законом України "Про доступ до
публічної інформації" визначено
порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Статтею 1 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" встановлено, що
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
передбачено, що у разі якщо задоволення
запиту на інформацію передбачає
виготовлення копій документів обсягом
більш як 10 сторінок, запитувач
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати на копіювання та друк.

Представник позивача згоден, що
відповідь на надання інформації був
наданий із порушенням строків, Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

При цьому, відповідно до п. 10 Порядку
відшкодування фактичних витрат на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію,
розпорядником якої є Міністерство
юстиції України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 30.11.2011 №
3430/5 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.12.2011 за № 1386/20124 (далі -
Порядок № 3430/5), запитувані документи
надаються після підтвердження повної
оплати Рахунка протягом трьох робочих
днів після підтвердження факту оплати.

Як видно з матеріалів справи, 09.11.2013
позивачем здійснено оплату на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію у
розмірі 10, 68 грн., що підтверджується
квитанцією № 7665.121.1.

За результатами розгляду
вищевказаного запиту відповідачем
направлено відповідь від 09 грудня 2013
року листом № ПІ - Я- 1234/17 та копію
табелю обліку використання робочого
часу Управління внутрішнього аудиту за
жовтень 2013 року. Разом з тим у відповіді
зазначено, що інші запитувані
позивачем документи не віднесені до
публічної інформації.

За результатами розгляду запиту від
03.12.2013 року, відповідачем направлено
відповідь від 18.12.2013 № Я-20007/17, за
підписом заступника Міністра юстиції -
керівника апарату Іващенка Ю.І., згідно
якої, позивачу відмовлено у надані
копій розподілів коштів на преміювання
працівників Управління внутрішнього
аудиту за жовтень - листопад 2013 року, у
зв'язку з віднесенням зазначеної
інформації до конфіденційної, а також
надано запитувані позивачем відомості
в частині, що стосуються ОСОБА_1
особисто.

В частині позовних вимог, визнати
протиправними дії Міністерства
юстиції України щодо віднесення
інформації, зазначеної у письмових
запитах на отримання публічної
інформації від 26.10.2013 та від 03.12.2013
згідно з вимогами Закону України «Про
доступ до публічної інформації» в
частині Розподілу коштів на
преміювання працівників Управління
внутрішнього аудиту за жовтень,
листопад 2013 року та наказу
Міністерства юстиції України щодо
преміювання працівників апарату до Дня
юриста 2013 року, до конфіденційної
інформації, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини першої статті,
другої та третьої статті 32 Конституції
України ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією України, не допускається
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди, крім випадків,
визначених законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини, кожний
громадянин має право знайомитися в
органах державної влади, органах
місцевого самоврядування, установах і
організаціях з відомостями про себе,
які не є державною або іншою захищеною
законом таємницею.

Відповідно до частини другої, третьої
статті 34 Конституції України кожен має
право вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір; здійснення цих
прав може бути обмежене законом в
інтересах національної безпеки,
територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Поряд з цим, рішенням Конституційного
суду України від 20 січня 2012 року № 2-
рп/2012 дано офіційне тлумачення
положення частини першої, другої
статті 32, частин другої, третьої статті
34 Конституції України, які слід
розуміти так: інформацією про особисте
та сімейне життя особи є будь які
відомості та/або дані про відносини
немайнового та майнового характеру,
обставини, події, стосунки тощо,
пов'язані з особою та членами її сім'ї,
за винятком передбаченої законами
інформації, що стосується здійснення
особою, яка займає посаду, пов'язану з
виконанням функцій держави або органів
місцевого самоврядування, посадових
або службових повноважень. Така
інформація про особу є конфіденційною.

Рішенням Конституційного Суду України
№5-зп від 30.10.1997 р. у справі щодо
офіційного тлумачення статей 3, 23, 31, 47, 48
Закону України «Про інформацію»та
статті 12 Закону України «Про
прокуратуру»(справа ОСОБА_2) визначено,
що забороняється не лише збирання, а й
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її попередньої згоди, крім
випадків, визначених законом, і лише в
інтересах національної безпеки,
економічного добробуту, прав та свобод
людини. До конфіденційної інформації,
зокрема, належать свідчення про особу
(освіта, сімейний стан, релігійність,
стан здоров'я, дата і місце народження,
майновий стан та інші персональні
дані).

Більше того, відповідно до ст.2 та ст.5
Закону України «Про захист
персональних даних» персональні дані,
а саме відомості чи сукупність
відомостей про фізичну особу, яка
ідентифікована або може бути конкретно
ідентифікована, за режимом доступу є
інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону №2939,
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в тому
випадку, якщо інформація, що
запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону.

З огляду на наведене, позивачу на його
запит від 26.10.2013 та 03.12.2013 надано табель
обліку використання робочого часу
Управління внутрішнього аудиту за
жовтень 2013 року, та копію розподілу
коштів на преміювання працівників
Управління внутрішнього аудиту за
жовтень - листопад 2013 року, в частині, що
стосується позивача особисто.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
решта запитуваних позивачем
документів, зокрема, розподіл коштів на
преміювання працівників Управління
внутрішнього аудиту за жовтень 2013 року,
наказ Міністерства юстиції України
щодо преміювання працівників апарату
до Дня юриста 2013 року, не віднесені до
публічної інформації, оскільки в
зазначених документах міститься
інформація , що стосується всіх
працівників Управління внутрішнього
аудиту, а саме: назва посади, прізвище,
ім'я, по батькові та розміри грошових
премій працівників. Відповідно до
вищезазначених норм, така інформація є
конфіденційно.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів, проаналізувавши вищевикладені
норми Закону України "Про доступ до
публічної інформації" , Закону України
«Про захист персональних даних»,
Рішення Конституційного суду України
№5-зп від 30.10.1997 та № 2- рп/2012 від 20 січня
2012 року, приходить до висновку про
правомірність дій Міністерства
юстиції України щодо ненадання
позивачу на його запити розподілу
коштів на преміювання працівників
Управління внутрішнього аудиту за
жовтень 2013 року, наказу Міністерства
юстиції України щодо преміювання
працівників апарату до Дня юриста 2013
року, у зв'язку з чим позовні вимоги про
визнання протиправними дій
відповідачів щодо віднесення
інформації, зазначеної у письмових
запитах на отримання публічної
інформації від 26.10.2013 та від 03.12.2013 року
згідно з вимогами Закону України «Про
доступ до публічної інформації» в
частині Розподілу коштів на
преміювання працівників Управління
внутрішнього аудиту за жовтень,
листопад 2013 року та наказу
Міністерства юстиції України щодо
преміювання працівників апарату до Дня
юриста 2013 року, до конфіденційної
інформації, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині, визнати
протиправною бездіяльністю
Міністерства юстиції України щодо:

- несвоєчасного опрацювання та надання
інформації на письмові запити на
отримання публічної інформації від
26.10.2013, від 03.12.2013, від 06.12.2013, від 24.12.2013
згідно з вимогами Закону України «Про
доступ до публічної інформації»;

- не забезпечення вчасного розгляду та
надання відповіді на звернення від
16.10.2013 згідно з вимогами Закону України
«Про звернення громадян», колегія
суддів зазначає наступне.

06 грудня 2013 року позивач звернувся до
Міністерства юстиції України із
запитом про отримання публічної
інформації, отриманий останнім 09.12.2013
року, у якому просить наступні
документи: довідку щодо втраченого
заробітку внаслідок встановлення
неповного робочого часу - 24.10.2013, 07.11.2013,
06.12.2013, 18.12.2013 виходячи з
середньомісячного заробітку, копії
наказів Міністерства юстиції про
встановлення позивачу неповного
робочого часу 14.10.2013, 16.10.2013, 24.10.2013,
28.10.2013, 07.11.2013, 11.11.2013, 12.11.2013, 21.11.2013, 26.11.2013,
04.11.2013,06.11.2013, 11.12.2013, 18.12.2013; надання
відпустки без збереження заробітної
плати - 14.11.2013, 20.11.2013.

Суд не приймає до уваги посилання
представника Міністерства юстиції
України на те, що запит позивача від
06.12.2013 надійшов до Міністерства 11.12.2013,
оскільки, по-перше, з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, , копія якого наявна в
матеріалах справи, чітко видно, що
поштове відправлення вручено 09.12.2013,
по-друге, в силу вимог ч. 1 ст. 20 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" розпорядник інформації має
надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту, а не з дня
його реєстрації. Як вбачається з
матеріалів справи, відповідь № Я-20308/17
надана позивачу лише 25.12.2013 року, а отже
з порушенням строків встановлених ч. 1
ст. 20 Закону України "Про доступ до
публічної інформації".

Колегія суддів приходить до висновку
про протиправність дій Міністерства
юстиції України щодо несвоєчасного
надання інформації на письмовий запит
на отримання публічної інформації
позивача від 06.12.2013 року.

24 грудня 2013 року позивач звернувся до
Міністерства юстиції України із
запитом про отримання публічної
інформації, отриманий останнім 26.12.2013
року, в якому просить надати
інформацію, за який дисциплінарний
проступок, коли та ким з посадових осіб
його було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у жовтні 2013 року, яким
розпорядчим документом зазначене
підтверджується (за наявності такого
надати відповідь); надати інформацію
про причини зменшення позивачу розміру
щомісячної премії за листопад 2013 року.

Відповідь надана відповідачем від
09.01.2014 року № ПІ -Я -1439/14, , в силу вимог ч.
1 ст. 20 Закону України "Про доступ до
публічної інформація" розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту. Як
вбачається з матеріалів справи
відповідачем порушений зазначений
строк .

Колегія суддів приходить до висновку
про протиправність дій Міністерства
юстиції України щодо несвоєчасного
надання інформації на письмовий запит
на отримання публічної інформації
позивача від 24.12.2013 року.

За таких умов, з метою повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача, суд
вважає за необхідне захистити порушені
права позивача шляхом визнання
протиправними дій Міністерства
юстиції України щодо несвоєчасного
надання відповіді на письмові запити
на отримання публічної інформації
ОСОБА_1 від 26.10.2013, 03.12.2013, 06.12.2013, 24.12.2013.

Щодо не забезпечення вчасного розгляду
та надання відповіді на звернення від
16.10.2013 згідно з вимогами Закону України
«Про звернення громадян», колегія
суддів зазначає наступне.

16 жовтня 2013 року позивач звернувся до
Міністерства юстиції України з
пиьмовим зверненням про надання
роз'яснення з наступних питань: чи
необхідно встановити працівнику
відповідним наказом неповний робочий
час для участі у судовому засіданні?У
разі відсутності такої потреби, на
підставі якого внутрішнього документу
та яким порядком працівник вибуває у
робочий час для участі у судовому
засіданні згідно з судовою
повісткою,?;який порядок обліку
використання робочого часу працівнику
за час його участі у судовому засіданні
згідно з судовою повісткою протягом 2-3
годин?; який документ, що підлягає
наданню працівником суду під час
розгляду справи по суті, підтверджує
втрачений заробіток та його розмір на
час участі працівника в судовому
засіданні?

Звернення ОСОБА_1 від 16.10.2013 надійшло
до Міністерства юстиції України 22.10.2013
року.

Водночас, колегію суддів не
приймається до уваги посилання
представника Міністерства юстиції
України на те, що запит позивача від
16.10.2013 надійшов до Міністерства 23.10.2013,
оскільки, по-перше, з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, виплату поштового
переказу, копія якого наявна в
матеріалах справи, чітко видно, що
поштове відправлення вручено 18.10.2013,
по-друге, в силу вимог ч. 1 ст. 20 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" розпорядник інформації має
надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту, а не з дня
його реєстрації.

Зважаючи на надання відповіді позивачу
на його запит від 16.10.2013 лише 22.11.2013,
тобто з порушенням строків
встановлених ч. 1 ст. 20 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
колегія суддів приходить до висновку
про протиправність дій Міністерства
юстиції України щодо несвоєчасного
надання інформації на письмовий запит
на отримання публічної інформації
позивача від 16.10.2013.

Натомість суд зазначає, Міністерство
юстиції надало повну і обґрунтовану
відповідь на вказане звернення, що
підтверджується наступним.

Відповідно до підпункту ЗО пункту 4
Положення про Міністерство юстиції
України, затвердженого Указом
Президента України 06.04.2011 №395/2011,
Мін'юст організовує розгляд звернень
громадян з питань, пов'язаних з його
діяльністю, з діяльністю його
територіальних органів, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери його управління, а також стосовно
актів, які ним видаються.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про
звернення громадян» (далі - Закон)
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Стаття 19 Закону передбачає обов'язки
органів державної влади щодо розгляду
заяв чи скарг, зокрема вони зобов'язані
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; не допускати
безпідставної передачі розгляду заяв
чи скарг іншим органам.

Статтею 7 Закону України "Про звернення
громадян" визначено, що звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 15
цього Закону відповідь за результатами
розгляду заяв (клопотань) в
обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань.

Листом Міністерства юстиції України
від 22.11.2013 № Я-16591/7.2 позивачу надано
повну та обґрунтовану відповідь на
його звернення від 16.10.2013 в межах
строків, передбачених статтею 20 Закону.

Виходячи з вищезазначеного.
Міністерство юстиції при розгляді
звернеш» позивача діяло в межах
повноважень, у відповідності до
Конституції та заходи України та
ніяким чином не порушувало права і
законні інтереси позивача.

Крім того, згідно із ч.2, ст. 8 Закону
України "Про звернення громадян", не
розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті.

Як вбачається із матеріалів справи,
порушенні питання у зверненні ОСОБА_1В
від 16.10.2013 року вже були предметом
розгляду у Міністерства юстиції за
результатами яких позивачу надано
відповідь листом від 08.02.2013 року №
Я-825-14.

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку про
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог в цій частині, а відтак
відмовляє в їх задоволенні.

Щодо позовних вимог, зобов'язати
Міністерство України надати
достовірну, повну та точну інформацію
на письмові запити на отримання
публічної інформації від 26.10.2013, від
03.12.2013 та від 24.12.2013 в порядку,
передбаченому Законом України «Про
доступ до публічної інформації»,
розгляд звернення від 16.10.2013 згідно з
вимогами Закону України «Про звернення
громадян» та надати обґрунтовану
відповідь з усіх порушених питань,
колегія суддів відмовляє в заявленій
вимозі, оскільки вважає дії
відповідача в даній частині
правомірними, з вищезазначених
обґрунтувань.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1
компенсації за відрив від звичайних
занять (пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати),
пов'язаної з явкою до суду у даній
справі ( ст.. 91 КАС України) - 456, 75 грн.;
судових витрат, пов'язаних з
відправленням поштової кореспонденції
до суду,- 42, 75 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 87 КАС України
встановлено, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом. До
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
належать: 1) витрати на правову
допомогу; 2) витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані
із залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз; 4) витрати, пов'язані з
проведенням огляду доказів на місці та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КАС України стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення і яка не є суб'єктом владних
повноважень, та її представнику
сплачуються іншою стороною добові (у
разі переїзду до іншого населеного
пункту), а також компенсація за
втрачений заробіток чи відрив від
звичайних занять. Компенсація за
втрачений заробіток обчислюється
пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати.

З огляду на наведене, колегія суддів
зазначає наступне, зазначені позивачем
вимоги суд задовольняє частково,
оскільки судові витрати, зазначені
позивачем не підпадають під статтю 87
КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
Міністерства юстиції України щодо:

несвоєчасного надання відповіді на
письмові запити на отримання публічної
інформації від 26.10.2013, від 03.12.2013, від
06.12.2013, від 24.12.2013 року згідно з вимогами
Закону України «Про доступ до
публічної інформації»;

не забезпечення вчасного розгляду та
надання відповіді на звернення від
16.10.2013 року згідно з вимогами Закону
України «звернення громадян»

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Стягнути з Міністерства юстиції
України (01001, м. Київ, вул. Архітектора
Городецького, 13) судові витрати у сумі 14
грн. 25 коп.(чотирнадцять гривень
двадцять п'ять копійок) пропорційно
задоволеним позовним вимогам на
користь ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г.Вєкуа

Суддя

І.П.Васильченко

Суддя
С.К.
Каракашьян

Повний текст рішення від 13.02.2014