Справа № 2а/0370/1235/12
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
Справа №
110563/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року у справі за позовом Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торгова
група "Західсталь" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о
в и в :

28 квітня 2012 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю Торгова
група «Західсталь» звернулося в суд з
позовом до відповідача - Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області ДПС, в
якому просило визнати нечинним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 04
січня 2012 року, яким збільшено податок
на прибуток підприємства у сумі 251443,00
грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
незаконним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції № від 04 січня 2012 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що відповідно до ст.150 розділу III
ПК України, якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками податкового року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з врахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підписом до повного погашення такого
від'ємного значення. Така обставина, на
думку податкового органу, свідчить про
від'ємне значення, що виникло за
результатами діяльності лише з 2011 року.
Крім того, апелянт звертає увагу на те,
що позивачем не підтверджується сама
причина виникнення від'ємного
значення, що необхідне при оспорюванні
факту правомірності декларування
від'ємного значення. Таким чином,
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення прийнято правомірно. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник апелянта в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду
повідомлений належним чином, а тому суд
вважає можливим проведення розгляду
справи в його відсутності за наявними в
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Представник позивача - Підгайна Н.Й. не
погодилася з доводами апеляційної
скарги і вважає, що вони не
спростовують висновків суду першої
інстанції, який ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 грудня 2011 року Луцькою ОДПІ проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток ТОВ
Торгова група «Західсталь», якою
встановлено, що платником при
заповненні податкової декларації з
податку на прибуток за ІІ-ІІІ квартали
2011 року до складу витрат включено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування попереднього звітного
(податкового) періоду в сумі 9702425 грн.,
чим порушено пункт 3 підрозділу 4
Розділу ХХ ПК України, відповідно до
якого до складу другого кварталу 2011
року включається виключно від'ємне
значення об'єкту оподаткування
отримане суб'єктом господарювання за
результатами здійсненої господарської
діяльності за перший квартал 2011 року
без врахування від'ємного значення, що
увійшло до складу першого кварталу 2011
року за попередній звітний (податковий)
період. ТОВ Торгова група «Західсталь»
завищено від'ємне значення об'єкту
оподаткування у сумі 8609196 грн. та
занижено податок на прибуток у сумі 251443
грн.

За результатами перевірки складено Акт
№9938/15-1/32273650 від 15 грудня 2011 року
(а.с.10-12).

04 січня 2012 року Луцькою ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у сумі 251443 грн.

Позивач скористався правом досудового
врегулювання даного податкового спору
(а.с.13-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив, в першу
чергу, з недоведеності факту завищення
позивачем суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, по-друге, податковим органом
неправильно трактуються положення
розділу ІІІ ПК України та підрозділу 4
Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК
України, внаслідок чого зроблений
помилковий висновок щодо неможливості
включення до складу другого кварталу
2011 року від'ємного значення об'єкта
оподаткування, що увійшло до складу
першого кварталу 2011 року з 2010 року.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до підрозділу 4 Розділу XX
Перехідних положень ПК України
застосування Розділу III «Податок на
прибуток підприємств» починається з 01
квітня 2011 року.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що діяв у І кварталі 2011 року, об'єкт
оподаткування визначений як прибуток,
який визначається шляхом зменшення
суми скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з
п.4.3 цього Закону на: суму валових
витрат платника податку, визначених
ст.5 цього Закону; суму амортизаційних
відрахувань, нарахованих згідно із
ст.ст.8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п.5.1 ст.5 вказаного Закону
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

У п.22.4 Прикінцевих положень Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» визначено, що у 2011 році
сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому ст.6 цього Закону, без
обмежень, встановлених цим пунктом.

Якщо об'єкт оподаткування платника
податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення відповідно
до п.6.1 ст.6 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
підлягає включенню до складу валових
витрат першого календарного кварталу
наступного податкового року.

П.150.1 ст.150 розділу III ПК України "Порядок
урахування від'ємного значення об'єкта
оподаткування в результатах наступних
періодах" визначено, що якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
періоду є від'ємне значення, то сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємною
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Разом з тим, п.3 підрозділу 4
«Особливості справляння податку на
прибуток підприємств у 2011 році»
Розділу XX Перехідні положення ПК
України передбачено, що п. 150.1 ст.150
Кодексу застосовується у 2011 році, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Відповідно до п.1 розділу XIX Прикінцеві
положення ПК України положення розділу
III «Податок на прибуток» набрали
чинності з 01 квітня 2011 року, які згідно
з п.1 підрозділу 4 розділу XX Перехідні
положення ПК України застосовуються
під час розрахунків з бюджетом,
починаючи з доходів і витрат, що
отримані і проведені з 01 квітня 2011 року,
якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Інше встановлено у п. З підрозділу 4
Перехідних положеннях ПК України, які й
регулюють питання щодо формування
від'ємного значення II кварталу 2011 року.

Аналізуючи вищезнаведені норми ПК
України, колегія суддів приходить до
переконання, що у разі наявності
від'ємного значення об'єкту
оподаткування у І кварталі 2011 року,
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до складу витрат ІІ
кварталу 2011 року. До того ж, перелік
витрат, що не враховуються при
визначенні оподаткування прибутку,
встановлений ст.139 ПК України. Цей
перелік є вичерпним і не містить такого
поняття як «від'ємне значення об'єкта
оподаткування за підсумками першого
кварталу без врахування від'ємного
значення, що увійшло до складу першого
кварталу 2011 року з 2010 року».

Колегія суддів звертає увагу, що
Наказом ДПА України від 28 лютого 2011
року №114 затверджено форму декларації
з податку на прибуток підприємств, що
діє, починаючи з ІІ кварталу 2011 року, в
якій прямо визначено, що у рядку 06.6
платник податків вказує від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду (від'ємне значення рядка 07
податкової декларації за попередній
звітний (податковий) період або
від'ємне значення об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року).

Підставою для формування рядку 06.6
згідно з приміткою 4 визначено ст.150
розділу ІІІ ПК України.

Тобто в самій формі податкової
декларації передбачено відображення
сум збитків попередніх податкових
періодів, які є законною підставою
складовою валових витрат першого і
наступних кварталів 2011 року.

Крім того, згідно з раніше затвердженої
Наказом ДПА України від 29 березня 2003
року №143 декларації з податку на
прибуток підприємств, яка діяла в тому
числі і в І кварталі 2011 року, загальний
розмір об'єкта оподаткування
позитивний (+) або від'ємний (-), що
утворюється за результатом розрахунку
складових, вказаних у рядках (+/-03 - (+/-06) -
07) відображається виключно в рядку 08
декларації. При цьому саме зазначений у
рядку 08 показник, якщо його розмір має
від'ємне значення, підлягає
відображенню в повному розмірі без
обмежень у рядку 06.6 податкової
декларації за ІІ квартал 2011 року. І саме
цей показник приймає участь у
формуванні об'єкта оподаткування
наступного податкового періоду.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку, що п.3 підрозділу 4 Розділу XX
"Перехідні положення" ПК України не
містить заборони на врахування у 2011 та
2012 роках збитків, які виникли до 01 січня
2011 року, а отже, такі збитки повинні
враховуватись у складі витрат поточних
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення
від'ємного значення. До складу витрат
другого календарного кварталу 2011 року
підлягають включенню від'ємне значення
об'єкта оподаткування за перший
квартал 2011 року, причому розрахунок
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року здійснюється з урахуванням без
будь-яких обмежень сум від'ємного
значення, що утворилися станом на 1
січня 2010 року, та тих, що виникли
протягом 2010 року, та які не були
погашені наростаючим підсумком
протягом попередніх звітних періодів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про помилкове
тлумачення податковим органом
положень ПК України щодо можливості
включення до складу другого кварталу
2011 року від'ємного значення об'єкта
оподаткування, отриманого суб'єктами
господарювання за результати
здійсненої господарської діяльності
виключно за перший квартал 2011 року, без
врахування від'ємного значення, що
увійшло до складу першого кварталу 2011
року з 2010 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
збільшення суми грошового зобов'язання
(шляхом прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення)
порушує право позивача мирно володіти
своїм майном, визначення якого
міститься у Першому Протоколі до
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод людини від 20
березня 1952 року (надалі також "Протокол
1 до Конвенції"), яка є частиною
національного законодавства України
згідно із ст.9 Конституції України.

Зокрема, стаття 1 Протоколу 1 до
Конвенції так визначає підстави, за
яких особа може бути позбавлена свого
майна: "Кожна фізична або юридична
особа має право мирно володіти своїм
майном. Ніхто не може бути позбавлений
своєї власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права".

Роз'яснення цієї норми містяться в
рішеннях Європейського суду з прав
людини.

Зокрема, у рішенні в справі "Щокін проти
України"(п. 49) ЄСПЛ вказав, що збільшення
податковим органом зобов'язання особи
з податку безперечно є втручанням до
майнових прав заявника, гарантованих
статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке
втручання за Конвенцією може бути
визнане тільки якщо здійснене на
умовах, передбачених законом. Так, у пп.
50-51 згаданого рішення ЄСПЛ зазначає:
"Найпершою та найбільш важливою
вимогою ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції є
те, що будь-яке втручання державних
органів у мирне володіння майном
повинне бути законним: друге речення
першого параграфу наділяє правом
позбавляти майна лише "на умовах,
передбачених законом" і другий
параграф визначає, що Держава має право
контролювати використання майна
шляхом введення в дію "законів". Більше
того, верховенство права, один з
фундаментальних принципів
демократичного суспільства,
притаманний всім статтям Конвенції. Це
поняття (поняття "закону") вимагає, перш
за все, щоб заходи, що застосовуються,
ґрунтувалися на національному
законодавстві. Воно також посилається
на якість закону, що застосовується,
вимагаючи його доступності для осіб,
яких він стосується, точності та
передбачуваності в його застосуванні."
Таким чином, будь-які дії, спрямовані на
позбавлення особи її майна є
незаконними, якщо контролюючі органи
діють не у відповідності до закону.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини, а ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" передбачає, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що податкове
повідомлення-рішення № від 04
січня 2012 року прийнято неправомірно.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 14 травня 2012
року у справі № 2а/0370/1235/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлений 21.02.2014
року.