Справа № 818/8624/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 р.Справа № 818/8624/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Григорова А.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 11.12.2013р. по справі №
818/8624/13-а

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

13.11.2013 року Приватний підприємець
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у
якому просив скасувати податкові
повідомлення-рішення Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 18.09.2013 р. № , від
04.07.2013 р. № .

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 11.12.2013 року позовні
вимоги задовольнив частково.

Приймаючи зазначене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що у ході
судового розгляду не встановлено
підстав, визначених Податковим
кодексом України, які б виключали право
позивача на формування податкових
зобов'язань у перевіряємий період за
наслідками господарських операцій із
ТОВ "Укрвиробничпостачторг".

Шосткинська об'єднана державна
податкова інспекція подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, у
період з 14.05.2013 року по 18.05.2013 року
фахівцями Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
проведена планова невиїзна перевірка
ПП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 р. по
31.12.2012 р.

За результатами перевірки складено акт
№ 517/17-0203- від 31.05.2013 року, яким
зафіксовано порушення позивачем п. 177.1,
п. 177.2, п. 177.4 ст. 177, п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, в зв'язку
із чим податковим органом донараховано
податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 6044,58
грн., а також встановлено заниження
податку на додану вартість в розмірі 9530
грн.

На підставі вказаного акту податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
18.089.2013 р., яким донараховано позивачу
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 9530 грн.
основного платежу, 2382,5 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та податкове
повідомлення-рішення № від 04.07.2013
р., яким донараховано суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 6044,58 грн.
основного платежу, 1511,15 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що у ході
судового розгляду не встановлено
підстав, визначених Податковим
кодексом України, які б виключали право
позивача на формування податкових
зобов'язань у перевіряємий період за
наслідками господарських операцій із
ТОВ "Укрвиробничпостачторг".

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

При цьому, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Судовим розглядом встановлено, що
22.09.2011 р. між позивачем та ТОВ
"Укрвиробничпостачторг" укладено
договір про надання послуг, розміщення
інформації у всесвітній мережі
Інтернет № 238.

У доповнення до умов договору між
сторонами підписано додаткові угоди,
таблицю розрахунку вартості оплати за
досягнення діапазонів пропозицій.

У підтвердження виконання зазначеного
договору надано рахунки на оплату по
замовленням, рахунки на оплату по
замовленням, акти надання послуг (т. 1
а.с. 62-74), виписані податкові накладні (т.
1 а.с. 75-88).

Фактична оплата отриманих послуг
підтверджується виписками по
особовому рахунку ОСОБА_1

Крім того, у ході судового розгляду
справи підтверджено використання
придбаних послуг позивачем у власній
господарській діяльності, зокрема
додатковою угодою № 2 від 14.10.2011 р., п. 1.1
договору передбачено, що послуги з
розробки та просування програмного
забезпечення адреси замовника ПП
ОСОБА_1, визначено ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32),
дана сторінка сайту діюча в мережі
Інтернет.

Саме на цій Інтернет-сторінці
розміщувалась уся інформація щодо
товару, який реалізовувався ПП ОСОБА_1,
при цьому на ній дійсно відсутня
відкрита інформація, яку можливо б було
ідентифікувати із ПП ОСОБА_1,
враховуючи те, що вся необхідна
інформація щодо даної сторінки
міститься в укладених договорах із ТОВ
"Укрвиробничпостачторг".

Щодо телефонних номерів, слід
зазначити, що номер телефону ПП ОСОБА_1,
що зазначений в договорах, співпадає із
номером, який є на сторінці
Інтернет-мережі.

Позивачем надано розрахунок
реалізованих товарів за допомогою
наданих послуг від ТОВ
"Укрвиробничпостачторг".

Посилання податкового органу на те, що
на сторінці Інтернету розміщені
додаткові телефони, не спростовують ту
обставину, що позивач отримав послуги
від ТОВ "Укрвиробничпостачторг", які
використовував в господарській
діяльності, та не стосується
правомірності формування податкового
кредиту ПП ОСОБА_1

Стосовно посилання податкового органу,
що ПП ОСОБА_1 є головним бухгалтером ПП
"Проффіт-Лайт", слід зазначити, що
згідно витягу із наказу № 14 від 16.12.2010 р.
ОСОБА_1 була звільнена за власним
бажанням з 16.12.2010 р., про що зроблено
відповідний запис до трудової книжки.

Таким чином, надані позивачем первинні
бухгалтерські документи на виконання
вищезазначеного договору за своєю
формою та змістом відповідають вимогам
чинного законодавства, підтверджують
подальше використання послуг в
господарській діяльності позивача.

Колегія суддів зазначає, що в основу
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень покладені висновки
податкового органу про порушеннями
ведення податкового обліку та
господарської діяльності іншої особи -
ПП ОСОБА_2, яка є одним із
постачальників товарів позивача, та не
має відношення до відносин, що
випливають із укладеного 22.09.2011 р.
договору № 238.

Отже, підстав, визначених Податковим
кодексом України, які б виключали право
позивача на формування податкових
зобов'язань за наслідком вказаних
господарських операцій, у даному
випадку, не вбачається.

Таким чином, позивач на законних
підставах та у відповідності до п. 198.3
статті 198 Податкового кодексу України,
сформував податковий кредит з ПДВ, який
визначив виходячи з вартості послуг,
придбаних з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської своєї
діяльності, що підтвердив належним
чином складеними первинними
документами.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про безпідставність
збільшення позивачу зобов'язання з
податку на додану вартість на суму 9530
грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 2382,5 грн.,
в зв'язку із чим позовні вимоги про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.09.2013
р. підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності податкового
повідомлення-рішення від 04.07.2013 р. №
колегія суддів зазначає
наступне.

Проведеною перевіркою податковим
органом встановлено заниження суми
валового доходу на 6700 грн. та завищення
валового доходу на суму 24655,83 грн., у
зв'язку із тим, що позивачем помилково
включено суми коштів, що надходили на
рахунок та були повернуті ПП ОСОБА_1 у
звітному періоді, та не включення до
складу валового доходу безповоротної
фінансової допомоги. Виявлені
порушення позивачем не оскаржувались
та визнані у судовому засіданні.

Відповідно до п. 177.1, п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Податковим органом встановлено
завищення ПП ОСОБА_1 суми валових
витрат за перевіряємий період на 53512,2
грн.

При цьому, сума витрат на оплату праці в
сумі 5862,2 грн., що безпідставно
віднесена до витрат, позивачем не
оскаржувалась.

Слід зазначити, що правомірність
формування суми витрат у розмірі 47650
грн. на рекламні послуги від ТОВ
"Укрвиробничпостачторг", у ході
судового засідання підтверджена.

Таким чином оподатковуваний дохід ПП
ОСОБА_1 за перевіряємий період складає
540031,83 грн., що свідчить про заниження
позивачем чистого доходу на 12093,63 грн.
та заниження суми податку з доходів
фізичних осіб в сумі 2055,91 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
підтримує твердження суду першої
інстанції про необхідність скасування
податкового повідомлення-рішення від
04.07.2013 р. № в частині збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб в розмірі 3988,67
грн. та застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 997,17 грн.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шосткинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013 р. по
справі № 818/8624/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Григоров А.М.