Справа № 818/8378/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.Справа № 818/8378/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ФОП ОСОБА_1 на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 18.12.2013р. по справі №
818/8378/13-а

за позовом ФОП ОСОБА_1

до Управління Укртрансінспекції у
Сумській області Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП ОСОБА_1, звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
управління Укртрансінспекції у
Сумській області, в якому просить суд
визнати протиправною та скасувати
постанову № 002639 від 14.10.2013 р. про
застосування
адміністративно-господарського
штрафу.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
при прийнятті оскаржуваної постанови
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 18.12.2013р., прийняти нове рішення
про задоволення позову у повному
обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
інспекторами управління
Укртрансінспекції у Сумській області
07.09.2013 р. при перевірці транспортного
засобу марки РУТА 22, номерний знак
НОМЕР_1, за кермом якого знаходився
водій ОСОБА_2 було виявлено, що даний
автомобіль належить автомобільному
перевізнику ФОП ОСОБА_1, який надає
транспортні послуги по перевезенню
пасажирів на міжміському маршруті Суми
- Л.Долина без оформлення
квитково-касового листа, чим було
порушено додержання вимог ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

За результатами перевірки складений
акт проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом від 07.09.2013 р.

Водій транспортного засобу з актом
перевірки ознайомлений, про що
свідчить його підпис.

На підставі вказаного акту перевірки
до позивача постановою № 002639 від
14.10.2013р. застосовані фінансові санкції
в сумі 1700,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
до автомобільних перевізників
застосовуються санкції, що свідчить
про правомірність штрафу, тому
постанова про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 002639 від 14.10.2013 р. є обґрунтованою та
такою, що прийнята відповідно до норм
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову , виходячи
з наступного.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначені
Законом України "Про автомобільний
транспорт".

Частиною першою статті 5 Закону України
"Про автомобільний транспорт"
визначено, що основним завданням
державного регулювання та контролю у
сфері автомобільного транспорту є
створення умов безпечного, якісного й
ефективного перевезення пасажирів та
вантажів, надання додаткових
транспортних послуг.

Статтею 6 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що реалізація державної політики у
сфері автомобільного транспорту
здійснюється через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, здійснює, зокрема,
державний нагляд і контроль за
дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
транспорті.

Відповідно до пункту 3 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567
(далі - Порядок), органами державного
контролю на автомобільному транспорті
(далі - органи державного контролю) є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи -управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Пунктом 4 Порядку визначено, що
державний контроль на автомобільному
транспорті (далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю (далі -
посадові особи) шляхом проведення
планових, позапланових та рейдових
перевірок.

Згідно пункту 15 Порядку, під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється, зокрема наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону України
"Про автомобільний транспорт",
автомобільний перевізник повинен
забезпечувати водіїв відповідною
документацією на перевезення
пасажирів.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про автомобільний транспорт" (далі по
тексту - Закон), автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону, документи для
регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування чи їх дозвіл, паспорт
маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, квитково-касовий
лист, схема маршруту, розклад руху,
таблиця вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України;

- для пасажира - квиток на проїзд в
автобусі та на перевезення багажу (для
пільгового проїзду - посвідчення особи
встановленого зразка).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що
водієм на момент перевірки належним
чином не оформлений квитково-касовий
лист, а саме: не внесені відповідні
записи про продаж водієм в подальшому
пасажирам квитків на зупинках.

До матеріалів справи надані копії
квитково-касового листа від 07.09.2013 р.
(а.с. 10, 19).

У квитково-касовому листі від 07.09.2013 р.,
який надав позивач внесені відповідні
записи, однак, вони були внесені лише
після внесення перевіряючим
відповідача запису щодо проведення
перевірки.

Відповідно до квитково-касового листа
від 07.09.2013 р., який надав відповідач,
лише внесений запис щодо проведення
перевірки, про продані квитки водієм в
подальшому записи відсутні.

Позивач вважає квитково-касовий лист
від 07.09.2013 р., який надав відповідач ,
підроблений , не зрозуміло де він
взятий , оскільки час на ньому не
співпадає з часом перевірки.

Враховуючи пояснення позивача, суд
апеляційної інстанції пропонував
провести судову експертизу факту , часу
тощо виникнення записів у
квитково-касовому листі від 07.09.2013 р
позивача, але позивач відмовився від
проведення такої експертизи.

Враховуючи наведене , колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції , що квитково-касовий лист є
обов'язковим документом для водія, який
здійснює регулярні пасажирські
перевезення в розумінні ст. 39 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
а не документом звітності передбаченим
Законом України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

На підставі наведеного , суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
постанова про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 002639 від 14.10.2013 р. є законною та
обґрунтованою.

Посилання апелянта на те, що він
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування та сплачує єдиний
податок, а відтак не повинен вести
розрахункові книжки складовою якої є
квитково-касовий лист, суд вважає
безпідставними, оскільки, в даному
випадку, відповідачем були виявлені
порушення ст. 39 Закону України "Про
автомобільний транспорт", якою
передбачено, що документами для
регулярних пасажирських перевезень
для водія автобуса повинен бути,
зокрема, належним чином оформлені
квитково-касовий лист.

З огляду на викладене,враховуючи
обґрунтування та доводи позову та
апеляційної скарги, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р.
по справі № 818/8378/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Макаренко Я.М. Повний текст ухвали
виготовлений 24.02.2014 р.