Справа № 2а-0770/666/12
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.
№
9104/122283/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Ужгороді Закарпатської області
Державної податкової служби на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«Аракс-Уж» до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Закарпатської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

встановив:

28 лютого 2012 року позивач - ПП «Аракс-Уж»
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача - ДПІ у м.
Ужгороді в якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення від
10.11.2011 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що ним правомірно
враховано збитки 2010 року у складі
валових витрат ІІ кварталу 2011 року,
оскільки згідно зі ст. 6 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» який був чинним до 01.04.2011
року, якщо об'єкт оподаткування
платника податків за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування, сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до складу валових витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Відповідно до статті
22 даного Закону, у 2010 році у складі
валових витрат платника податку
враховується 20 % суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток, яке утворилося
станом на 01.01.2010 року. У 2011 році сума
від'ємного значення, яка відповідно до
абзацу першого цього пункту не була
врахована у складі валових витрат, та
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, яке виникло у 2010 році,
підлягають включенню до складу валових
витрат у порядку, встановленому ст. 6
цього Закону, без обмежень,
встановлених цим пунктом. На підставі
пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ
Податкового кодексу України, від'ємне
значення яке виникло у позивача за
підсумками І кв. 2011 року, було включено
до валових витрат ІІ календарного
кварталу 2011 року. При цьому, як вказує
позивач, розділ 3 Податкового кодексу
України не містить прямої норми, що
забороняє враховувати у другому
кварталі 2011 року від'ємне значення
об'єкта оподаткування отримане у
попередньому звітному (податковому)
періоді.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17.05.2012 року
адміністративний позов задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Ужгороді
№ від 10.11.2011 року.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідача та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така є необґрунтованою та
прийнятою з порушенням норм
матеріального права, а тому просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що дослівне
тлумачення положень п. 3 підрозділу 4
Розділу ХХ Перехідних положень
Податкового кодексу України дають
підстави вважати, що до складу валових
витрат другого кварталу 2011 року
включається виключно від'ємне значення
об'єкту оподаткування отримане
суб'єктом господарювання за
результатами здійснення господарської
діяльності за перший квартал 2011 року,
без врахування від'ємного значення, що
увійшло до складу валових витрат
першого кварталу 2011 року з 2010 року.

Відповідач прибуття свого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду. Поряд з цим, у день
судового засідання факсимільним
зв'язком від представника ДПІ у
Виноградівському районі ГУ Міндоходів
у Закарпатській області Сабадош А.Ю.
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю забезпечити прибуття
представника Інспекції у судове
засідання. Однак, дане клопотання судом
відхилено, оскільки у ньому не
зазначено жодних обставин та доказів,
які б свідчили про неможливість
забезпечення відповідачем прибуття у
судове засідання представника. Крім
того, вказане клопотання надійшло від
Сабадош А.Ю., яка є згідно долученої до
клопотання довіреності від 05.08.2013 року
№ 44/10/10-00 представником ДПІ у
Виноградівському районі ГУ Міндоходів
у Закарпатській області. Однак,
відповідачем у цій справі є ДПІ у м.
Ужгороді Закарпатської області. У
додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 20 березня 2013 р. № 229 «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів»
визначено, що ДПІ у м. Ужгороді
Закарпатської області ДПС
реорганізоване у ДПІ у м. Ужгороді ГУ
Міндоходів у Закарпатській області.
Згідно додатку 1 цієї Постанови, ДПІ у м.
Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській
області та ДПІ у Виноградівському
районі ГУ Міндоходів у Закарпатській
області є різними територіальними
органами Міндоходів. Згідно інформації
з Реєстраційного порталу http://irc.gov.ua,
який функціонує згідно Наказу
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
року № 1846/5 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012
року за № 2105/22417, ПП «Аракс-Уж»
перебуває на податковому обліку у ДПІ у
м. Ужгороді ГУ Міндоходів у
Закарпатській області, яка в свою чергу
не припинена.

Представник позивача у судове
засідання також не прибув. Поштове
відправлення з повісткою про виклик в
суд від нього повернулося не врученим з
причин, що за зазначеною адресою не
перебуває. Повістка позивачу
надсилалася на адресу, яка ним
зазначалася у поданих суду документах
та внесена до ЄДРЮОФОП, заява про зміну
адреси ним до суду не подавалася, а тому
з огляду на приписи ч. 11 ст. 35 та ч. 1 ст. 40
КАС України він вважається належним
чином повідомленим про дату, час та
місце апеляційного розгляду.

У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, належним чином
повідомлених про дату, час та місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
07.11.2011 року працівником відповідача
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
прибуток ПП «Аракс-Уж» за звітний
період ІІ квартал 2011 року, за
результатами якої складено акт № 2417/15-1
від 26.10.2011 року (а.с. 5).

Відповідно до висновків цього акта,
податковим органом під час проведення
перевірки встановлено порушення
товариством п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України, а саме невірно
визначено об'єкт оподаткування з
податку на прибуток підприємств за ІІ
квартал 2011 року, оскільки завищено
валові витрати по р. 06.6 Декларації
(від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року), внаслідок включення
до валових витрат від'ємного значення
об'єкта оподаткування в сумі 892334 грн,
яке виникло у 2010 році.

На підставі цього акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення форми «П» №
від 10.11.2011 року, яким зменшено позивачу
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за 2
кв. 2011 року у розмірі 892334 грн (а.с. 6).

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки чинним на момент виникнення
спірних правовідносин податковим
законодавством, передбачено, що у разі
наявності від'ємного значення об'єкта
оподаткування у І кварталі 2011 року,
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до складу витрат у
ІІ кварталі 2011 року. Обмеження витрат,
що мають бути враховані у складі
валових витрат ІІ кварталу 2011 року,
пункт 3 підрозділу 4 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України не містить. Таким
чином, суд першої інстанції дійшов
висновку, що в діях позивача відсутні
порушення норм п. 3 підрозділу 4 розділу
ХХ Перехідних положень Податкового
кодексу України, а тому оскаржене
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до підрозділу 4 розділу XX
«Перехідні положення» ПКУ
застосування розділу III «Податок на
прибуток підприємств» починається з 1
квітня 2011 року.

Абзац другий пункту 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення»
Податкового кодексу України
передбачає право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал 2011
року здійснювався на підставі чинних
до 1 квітня 2011 року норм Закону України
від 28.12.94 N 334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Пунктом 6.1 статті 6 вказаного Закону
було визначено, що якщо об'єкт
оподаткування платника податку з числа
резидентів за результатами
податкового року має від'ємне значення
об'єкта оподаткування (з урахуванням
суми амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону N 334/94-ВР, полягали в
обмеженні врахування у складі валових
витрат у порядку статті 6 Закону сум
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 1 січня 2010
року. До складу валових витрат платника
податку на прибуток за перший квартал
2010 року підлягало включенню лише 20
відсотків від'ємного значення, що
утворилося станом на 1 січня 2010 року. У
2011 році сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування
за перший квартал 2011 року повинен був
здійснюватися з урахуванням у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
що утворилися станом на 1 січня 2010 року,
а також протягом 2010 року.

Порядок урахування від'ємного значення
об'єкта оподаткування в результатах
наступних податкових періодів з 01.04.2011
встановлений статтею 150 ПКУ, де
зазначено, якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
податкового року є від'ємне значення,
то сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємного
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

Разом з тим пункт 3 підрозділу 4
«Особливості справляння податку на
прибуток підприємств у 2011 році»
розділу XX «Перехідні положення» ПК
України встановлює, що пункт 150.1 статті
150 Кодексу застосовується у 2011 році з
урахуванням такого: якщо результатом
розрахунку об'єкта оподаткування
платника податку з числа резидентів за
підсумками першого кварталу 2011 року є
від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат другого календарного
кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Таким чином, до складу валових витрат
другого календарного кварталу 2011 року
підлягає включенню сума від'ємного
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року, яка, у свою
чергу, розраховується з урахуванням у
складі валових витрат першого
календарного кварталу 2011 року сум
від'ємного значення, що утворилися
станом на 1 січня 2010 року, а також тих, що
виникли протягом 2010 року. У подальшому
розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем до рядка 06.6 Декларації з
податку на прибуток підприємств за ІІ
кв. 2011 року включено від'ємне значення
попереднього податкового періоду в
сумі 1104616 грн, у тому числі 892334 грн, які
виникли у 2010 році. Відповідач не
заперечує правомірність формування
позивачем валових витрат з податку на
прибуток у 2010 році та 1 квартал 2011 року,
оскільки такі посилання відсутні у
акті перевірки, запереченні на позовну
заяву та апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується із висновками
суду першої інстанції про те, що
позивач правомірно включив до валових
витрат ІІ календарного кварталу 2011
року, суму від'ємного значення, що
виникло за підсумками першого кварталу
2011 року, в тому числі і тих, що виникли
до 01.01.2011 року.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з думкою податкового
органу про те, що до складу другого
кварталу 2011 року включається виключно
від'ємне значення об'єкта
оподаткування, отримане суб'єктами
господарювання за результатами
здійсненої господарської діяльності
за перший квартал 2011 року без
врахування від'ємного значення, що
увійшло до складу першого кварталу 2011
року з 2010 року, оскільки тлумачення
абзацу третього пункту 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення»
Податкового кодексу України в
системному взаємозв'язку з абзацом
другим цього ж пункту дозволяє дійти
висновку про те, що наведене в цій нормі
поняття «від'ємне значення, отримане в
першому кварталі 2011 року» - це від'ємне
значення, отримане як розрахунок
значення об'єкта оподаткування за
перший квартал 2011 року на підставі норм
чинного на час проведення розрахунку
законодавства. Відповідний розрахунок
передбачав урахування у складі валових
витрат першого кварталу 2011 року також і
сум від'ємного значення об'єкта
оподаткування за попередні податкові
періоди.

Водночас відсутні підстави вважати, що
поняття «від'ємне значення, отримане в
першому кварталі 2011 року» охоплює лише
ті суми від'ємного значення, які
утворилися як результат господарської
діяльності лише за перший квартал 2011
року. Зазначене пояснюється тим, що
значення об'єкта оподаткування
розраховувалося в першому кварталі 2011
року з урахуванням усіх сум, що
включалися до валових витрат цього
податкового періоду, а не лише валових
витрат, сформованих за результатами
господарських операцій тільки першого
кварталу 2011 року. Правомірно
сформоване від'ємне значення об'єкта
оподаткування за попередні податкові
періоди без будь-яких обмежень
включалося до валових витрат першого
кварталу 2011 року і враховувалося при
визначенні об'єкта оподаткування за
цей період, значення якого могло бути
як позитивним, так і від'ємним.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного та обґрунтованого
висновку, що в діях позивача відсутні
порушення норм пункт 3 підрозділу 4
розділу XX «Перехідні положення» ПК
України, а тому оскаржене податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року у справі № 2а-0770/666/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
А.Р. Курилець

В.В. Ніколін