Справа № 815/614/14
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/614/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року 09 год.
43 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря
Слободянюка К.С.,

представника Позивача
Бейгельзімера М.Г.,

представника Відповідача не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Еверласт"
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
31.12.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Еверласт"
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
31.12.2013 року.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №,
№ від 31.12.2013 року.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, будь-яких клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило. 03.02.2014 року представник
відповідача, через канцелярію суду
(вхід. № 2385/14), надав заперечення до
позову з додатками.

Вислухавши пояснення сторін у справі,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
повністю з наступних підстав.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин у справі встановлено
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еверласт»
зареєстровано як юридичну особу
Виконавчим комітетом Одеської міської
ради, знаходиться на обліку як платник
податків в Державній податковій
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області та є платником
податку на додану вартість (Том 1 а.с.
41-42).

На підставі направлення на перевірку
від 25.11.2013 № 001072/1060, виданого ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів Одеської області, головним
державним ревізором-інспектором
відділу спеціальних перевірок
управління податкового аудиту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів Одеської області Волощук
Вікторією Василівною, згідно із
вимогами пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, пп. 78.1.1 п. 78.1
ст. 78 Податкового Кодексу України від
02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та
доповненнями) та відповідно до Наказу
ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів Одеської області від 25.11.2013
№ 1268 (Том 3 а.с. 171-172), проведена
позапланова виїзна перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю «Еверласт», код за
щодо підтвердження
господарських відносин з ПП
«Арсенал-2010» (код за ) за
червень 2011 року.

За результатами перевірки був
складений акт перевірки від 11.12.2013 року
№3242 /22-6/32224487 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Еверласт», код за
з питання підтвердження
господарських взаємовідносин з
приватним підприємством «Арсенал-2010»
за червень 2011 року та
визначення впливу на податковий облік
за відповідні податкові періоди», на
підставі якого прийняті податкові
повідомлення-рішення від 31.12.2013 року
№ та №(Том 1 а.с. 8-21).

Перевіркою встановлені
взаємовідносини ТОВ «Еверласт» з ПП «Арсенал-2010», у червні 2011 року у сумі 84
597,31 грн., у т.ч. ПДВ (20%) у сумі 14099,55 грн.

ТОВ «Еверласт» (Покупець) був укладений
договір від 30.01.2011 року № 30/01-2011 з ПП
«Арсенал-2010»,
(Продавець).

На виконання умов договору поставки
від 30.01.2011 року № 30/01-2011 та наданих до
перевірки ТОВ «Еверласт» первинних
документів, ПП «Арсенал-2010» за було виписано (оформлено)
рахунок-фактури, ТТН, податкові та
видаткові накладні.

Згідно акту перевірки вищенаведені
операції ТОВ «Еверласт» в
бухгалтерському обліку відображено у
сумі 64280,28 грн. Дт 201 Кт 631, Дт 23 Кт 201, Дт 26
Кт 23, Дт 901 Кт 26, Дт 791 Кт 901 (у червні 2011 у
сумі 59411,10 грн., у липні 2011 у сумі 4586,91
грн., у серпні 2011 у сумі 282,27 грн.) у сумі
4760,00 грн. Дт 22 Кт 631, Дт 23 Кт 22, Дт 901 Кт 23,
Дт 791 Кт901 у сумі 1457,48 грн. Дт 153 Кт 631, Дт 112
Кт 153, Дт 1321 Кт112, Дт 23 Кт1321,Дт 901 Кт23, Дт 791
Кт901 у сумі 84597,31 грн. Дт 631 Кт 311, Дт 902 Кт
281 у сумі 14099,55 грн. Дт 6415 Кт 631

Розрахунки між суб'єктами
господарювання проводились у
безготівковій формі. Податок на додану
вартість у розмірі 14099,55 грн. був
віднесений ТОВ «Еверласт» до
податкового кредиту по рядку 10.1
декларації з податку на додану
вартість в наступних податкових
періодах: червень 2011 (декларація від
20.07.2011 №) у сумі 14099,55 грн. Витрати,
пов'язані з отриманням ТМЦ у ПП
«Арсенал-2010» в податковому обліку були
відображені у декларації податку на
прибуток по рядку 05.1 «Собівартість
придбаних та реалізованих товарів» у
сумі 70497,76 грн.

Відповідно до бази даних податкового
органу «Податковий блок» додатку №5 до
податкової декларації з ПДВ ТОВ
«Еверласт» () за червень
2011 року, встановлено включення сум ПДВ,
що входять до вартості придбання
товарів (робіт, послуг) від
постачальник ПП «Арсенал-2010», , індивідуальний податковий
номер платника 34.

Відповідно до бази даних «Податковий
блок» по платнику ПДВ ТОВ «Еверласт»
() щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України за
червень 2011 року, встановлено включення
сум ПДВ, які входять до вартості
придбання від постачальника ПП
«Арсенал-2010», .

Під час проведення перевірки,
відповідачем був використаний акт
Дніпродзержинської ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС
№5025/263/22-507/34683850 від 17.12.2012 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Арсенал-2010» (код 34683850) з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин та дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість з ТОВ
«Укрбудтранссервіс» (код 36495398) за
період червень 2011 року» (Том 3 а.с. 176-215).

Згідно вищезазначеного акту перевірки
у наданих для перевірки
рахунках-фактурах, видаткових
накладних та податкових накладних
умови поставки товару не зазначено.
Первинних бухгалтерських документів
(товаро-транспортних накладних,
довіреностей, та інш.), які
підтверджують транспортування товару
від ПП «Арсенал-2010» (Продавця) для
проведення перевірки не надано.
Перевіркою встановлено «нереальність»
проведення господарських операцій між
ПП «Арсенал-2010» та вищевказаними
контрагентами та юридичну дефектність
первинних документів, наявність та
здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди для третіх
осіб.

Відповідачем перевіркою відомостей,
отриманих від ТОВ «Еверласт»
встановлено віднесення вартості
отриманих ТМЦ до складу рядків
Декларації з податку на прибуток
підприємств по рядку 05 (05.1) -
«собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт,
послуг)» у сумі 70498 грн.

Перевіркою достовірності відображених
ТОВ «Еверласт» показників у поданих
Деклараціях з податку на прибуток
підприємства за перевіряємий період по
взаємовідносинам з ПП «Арсенал-2010», відповідачем встановлено
їх завищення у загальній сумі 70498 грн.,
оскільки до перевірки не надано
первинні документи (оформлені належним
чином у відповідності із діючим
законодавством): "Подорожній лист
вантажного автомобіля", ф. N 2;
"Подорожній лист вантажного автомобіля
у міжнародному сполученні", ф. N 1
(міжнародна); ф. N 1-ТН; "Талон замовника",
ф. N 1-ТЗ на перевезення товару, у зв'язку
з чим взагалі не можливо встановити
фактичного вантажовідправника,
вантажоодержувача, адреси пунктів
навантаження (відправлення) та пунктів
призначення, Надані до перевірки
товарно-транспортні накладні
оформлені з порушенням вимог діючого
законодавства, а саме: у розділі
вантажно-розвантажувальні операції не
вказано час, год., хв. прибуття (вибуття)
(гр. 17,18,19) вантажовідправника, підпис
відповідальної особи (гр.23),
транспортні послуги, які свідчать, що
ТОВ «Еверласт» немає право формування
витрат, що враховуються при визначення
об'єкту оподаткування по
взаємовідносинам з ПП «Арсенал-2010» за

Таким чином, відповідач дійшов
висновку, що надані до перевірки
первинні та бухгалтерські документи
складено з порушенням пп.11.3-11.8 ст.11
наказу Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997 року N 363 «Про
затвердження Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20 лютого
1998 за N 128/2568, ст.1, п.1 ст.2, п.2 ст.3 п.1 ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІУ (із
змінами та доповненнями), п.2.4, п.2.16 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 за N 168/704, та
з них не простежується зв'язок витрат,
понесених ТОВ «Еверласт» з
господарською діяльністю
підприємства.

Окрім того, в акті перевірки вказано на
те, що до перевірки не надано
сертифікати якості та сертифікати
походження товару, що були придбані у
вищезазначеного постачальника.

На підставі вищенаведеного, відповідач
робить висновок, що перевіркою
встановлено порушення вимог пп. 14.1.27 п.
14.1 ст.14, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України, в результаті чого ТОВ
«Еверласт» завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкту
оподаткування, по рядку 05.1 Декларації з
податку на прибуток у сумі 70498 грн.
Перевіркою достовірності відображених
ТОВ «Еверласт» показників у поданих
Деклараціях з податку на прибуток
підприємства за перевіряємий період,
надані до перевірки документи не мають
ознаків первинних документів, що
спричиняє заниження податку на
прибуток у загальній сумі 16215 грн.

Окрім того, відповідач вказує на те, що
перевіркою відомостей, отриманих від
ТОВ «Еверласт» встановлено, що суми
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ПП «Арсенал-2010», за червень 2011 року
віднесено до складу податкового
кредиту у сумі 14100 грн. Виходячи з
вищенаведеного, відображенню у
бухгалтерському обліку та податковій
звітності підлягає лише та
господарська операція, яка фактично
відбулась, при наявності первинного
документу, що підтверджує таку
господарську операцію. На підставі
вищезазначеного, ТОВ «Еверласт» в
порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового Кодексу України, завищено
податковий кредит по ПДВ на суму 14100
грн. Дане порушення призвело до
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду у сумі 14100 грн.

Отже, згідно висновку зробленому
відповідачем, ТОВ «Еверласт» порушено
п.138.1., п.138.2. ст.138, п.п.139.1.9., п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток всього у сумі 16215
грн., у т.ч. в розрізі податкових
періодів: 2 квартал 2011 року у сумі 15094
грн., 2-3 квартали 2011 року у сумі 16215 грн.,
2-4 квартали 2011 року у сумі 16215 грн. та
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду у 14100 грн., у тому числі в
розрізі податкових періодів: червень
2011 року у сумі 14100 грн.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулося раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

При цьому вимоги закону не ставлять
право на податковий кредит платника
податків в залежність від виконання
контрагентом-постачальником своїх
податкових зобов'язань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99р. №996-ХІУ
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту
(п.п.201.10, 201.6 ст.201 Податкового кодексу
України).

Зі змісту наведених норм вбачається, що
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними.

Окрім того, суд зазначає, що Верховним
Судом України (постанова від 09.09.2008 у
справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у
справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у
справі за позовом ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської ОДПІ про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ТОВ «Фірма»
ВІК» до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень) зазначено, що в
силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" позивач та
контрагенти позивача є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою, є
неможливим, за винятком встановлених
ст. 228 Цивільного кодексу України та
ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу
України випадків свідомого укладення
таким суб'єктом права нікчемного
правочину з метою відображення певних
первинних документів в податковому
обліку без фактичного проведення
господарських операцій.

Суд звертає увагу на приписи ч.2 ст.8 КАС
України, яка зобов'язує суд
застосовувати принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав і основних свобод людини 1950 року,
Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», ст. 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року Україна
визнає джерелом права рішення
Європейського суду з прав людини, а
також юрисдикцію цього суду в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Рішення
Європейського суду є частиною
національного законодавства і є
обов'язковими для правозастосування
органами правосуддя.

Так, Європейський Суд з прав людини
(далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57
Рішення) зазначив, що оскільки
компанія-заявник у повному обсязі та
вчасно виконала обов'язки з дотримання
встановлених Державою-членом
Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала
засобів для забезпечення виконання
податкових зобов'язань постачальником
і не знала про невиконання останнім
своїх обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі.

Також, Судом вказано, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Необхідно зазначити, що податковий
орган, не подав жодних доказів на
підтвердження того, що позивачем було
порушено податкове законодавство, а
також не зазначено інших обставин, які
могли б свідчити про порушення
позивачем законодавства.

Суд зазначає, що позивачем під час
проведення перевірки було надано
податкові декларації з податку на
прибуток за 2 квартал 2011 p., 2-3 квартали
2011 р. та 1-4 квартали 2011 р., податкова
декларація з ПДВ і реєстр виданих та
отриманих податкових накладних за
червень 2011 р., договір постачання від
30.01.2011 р. № 30/01-2011 з ПП «Арсенал-2010»,
видаткові накладні, отримані від ПП
"Арсенал-2010", податкові накладні,
отримані від ПП "Арсенал-2010",
товарно-транспортні накладні на
доставку допоміжних матеріалів від ПП "
Арсенал-2010" до Позивача,
рахунки-фактури на сплату допоміжних
матеріалів постачальнику ПП "
Арсенал-2010", платіжні доручення на
сплату постачальнику ПП " Арсенал-2010" за
допоміжні матеріали, нормативні
калькуляції (рядки, в яких зазначено
допоміжні матеріали, що закупалися в ПП
"Арсенал-2010", видаткові накладні на
відвантаження продукції, при
виготовленні якої відповідно до
нормативних калькуляцій
використовувались допоміжні
матеріали, що закупались в ПП
"Арсенал-2010", банківські витяги руху
коштів Позивача з червня 2011 р. до лютого
2012 p., щодо надходжень сплати від
покупців за продукцію, при
виготовленні якої використовувався
закуплені в ПП "Арсенал-2010" допоміжні
матеріали та інші документи, які
стверджують факт реальних
господарських відносин з контрагентом
та свідчать про використання в
господарській діяльності Позивача
придбаного в ПП "Арсенал-2010" товару (Том
1 а.с. 43-260, Том 2 а.с.1-250, Том 3 а.с.1-151).

З переліку вбачається, що під час
перевірки були досліджені первинні
документи підприємства, які
підтверджують валові доходи та
витрати, амортизаційні відрахування,
податкові зобов'язання по податку на
додану вартість, податковий кредит по
податку на додану вартість та
нарахування інших податкових
зобов'язань.

Крім того, будь-які належні докази на
підтвердження того, що контрагент
позивача, на момент видачі відповідних
податкових накладних, не був
зареєстрований у законодавчо
визначеному порядку платником податку
на додану вартість, та не сплачував у
встановленому законом порядку
відповідні суми податку до бюджету, у
матеріалах справи відсутні.

Що стосується відсутності
сертифікатів якості та сертифікатів
походження товарів, придбаних в ПП
"Арсенал-2010", за п. 2.3 договору
укладеного між Позивачем та ПП
"Арсенал-2010" (Том 1 а.с. 127-129), згідно
якого, Постачальник надає засвідчений
чинним образом сертифікат
відповідності/якості або інші
документи, які підтверджують якість
товару, суд зазначає, що перелік
продукції, що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні, затверджено
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 01.01. 2005 р. № 28,
зареєстрованим Мінюстом 04.05. 2005 р. №
466/10746. Цей Перелік не містить жодного з
найменувань товарів, що постачались
при виконанні договору ПП "Арсенал-2010"
та Позивача, відтак відсутності
сертифікатів якості на товар
придбаний у контрагента не є
порушенням податкового законодавства.

Окрім того, суд зазначає, що не свідчать
про безтоварність операцій за
наявності інших підтверджуючих
документів, незаповнення в товарно-
транспортних накладних другорядних
реквізитів та не є підставою вважати,
що відповідні правочини не мали місця.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст. 86 КАС
України, суд відмічає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми), дату та місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції,
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції, первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що оглянуті документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження, котрі в силу ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», ст. 44
Податкового кодексу України, п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за № 168/704; далі за текстом -Положення №
88) спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Окрім того, відповідачем не було
надано доказів визнання первинної
документації позивача недійсною.

На підставі вищевикладеного, судом
встановлено, що висновки перевірки,
викладені в акті перевірки від 11.12.2013
року №3242/22-6/32224487 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю «Еверласт», код за
з питання підтвердження
господарських взаємовідносин з
приватним підприємством «Арсенал-2010»
за червень 2011 року та
визначення впливу на податковий облік
за відповідні податкові періоди», на
підставі якого прийняті податкові
повідомлення-рішення від 31.12.2013 року
№ та № не відповідають
діючому законодавству України, є
безпідставними і суперечать фактичним
обставинам, та спростовуються наданими
первинними документами, відтак
податкові повідомлення рішення
прийняті на підставі цього акту є
такими, що підлягає скасуванню.

Відтак, позивачем доведено належними
та допустимими доказами реальність
господарських правовідносин,
натомість, відповідач не надав доказів
правомірності винесення податкових
повідомлень-рішень.

Суд зазначає, що, відповідач невірно
ставить правомірність формування
податкового кредиту позивачем в
залежність від результатів
фінансово-господарської діяльності
його контрагентів та висновки щодо
перевірки такого контрагента
податковими органами, оскільки вказане
законом не передбачено, та є
протиправним з огляду на
індивідуальний характер юридичної
відповідальності особи, встановлений
статтею 61 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для відображення у
бухгалтерському обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують та підтверджують факти
здійснення господарських операцій і
які повинні мати визначені цим Законом
та Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. N 88, обов'язкові реквізити.
Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку визначено, що
первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватися із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

При цьому, з урахуванням норм статей 61
та 44 Податкового кодексу України саме
на контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

Отже, судом встановлено, що позивач
виконав вимоги законодавства України
щодо документального оформлення
операцій і податкового обліку та у
підтвердження правомірності
господарських операцій надав
документи, що проаналізовано під час
розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно п. 21.1. ст. 21 Податкового кодексу
України посадові особи контролюючих
органів зобов'язані дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами.

Види перевірок, порядок їх проведення,
умови та порядок допуску посадових
осіб органів державної податкової
служби до проведення документальних
виїзних та фактичних перевірок, строки
проведення виїзних перевірок, перелік
матеріалів, які є підставами для
висновків під час проведення
перевірок, порядок оформлення
результатів перевірок тощо визначені в
главі 8 Податкового кодексу України
(статті від 75 до 86 включно).

Так, згідно ст. 75 цього Кодексу
встановлено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства зазначає, що
факти виявлених порушень викладаються
з посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

З аналізу вказаної правової норми
випливає, що рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень повинні бути прийняті чи
здійснені в межах компетенції
відповідного органу та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, не порушувати інтересів
держави, прав та інтересів фізичних та
юридичних осіб, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), відповідати вимогам
діючого законодавства.

Встановлення невідповідності
діяльності суб'єкта владних
повноважень хоча б одному із
зазначених критеріїв для оцінювання
його рішень, дій та бездіяльності може
бути підставою для задоволення
адміністративного позову, однак лише
за умови, що встановлено порушення
прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів та обставин, враховуючи, що
мотивація та докази, наведені
представником відповідача у
запереченнях до позову, не дають
адміністративному суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували правову позицію
представника позивача, а останнім
доведено суду обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, відтак,
такі позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
суд не може визнати акт перевірки
позивача як достатній, належний та
незаперечний доказ допущених
позивачем порушень вимог податкового
законодавства, оскільки в даних
спірних правовідносинах, у тому числі,
доказуванню підлягають правомірність
та обґрунтованість висновків за даним
актом перевірки, які покладені в основу
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 21.02.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Складення постанови у повному обсязі
відкладено, про що згідно вимог ч. 2 ст.
167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 94, 159 - 163, 167, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еверласт"
до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
31.12.2013 року- задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області №, № від 31.12.2013 року.

Судові витрати розподілити відповідно
до ст. 94 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Якщо рішення було прийняте у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії такого рішення.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано суддею 25.02.2014 року.

Суддя О.М. Тарасишина

Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еверласт" до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
31.12.2013 року- задовольнити повністю.

25 лютого 2014 року.