Справа № 826/13309/13-а
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва у
справі за позовом Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державного казначейства
України у м.Києві про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» (далі
Товариство або позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
м.Києва із позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі Митниця
або відповідач), Головного управління
Державного казначейства України у
м.Києві, у якому просило: визнати
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості товарів від
19.06.2013 року.

Окружний адміністративний суд міста
Києва постановою від 01 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовив.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Товариство посилається на
те, що позивачем правомірно визначено
задекларовану митну вартість товару за
основним методом, а саме, за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) та ним
були надані всі необхідні документи
для підтвердження митної вартості
товару.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Софіт-Люкс» (покупець) та Фірмою
Ningbo Jiangbei Elex IMP.&EXP.CO., LTD (Китай) (продавець)
укладено контракт №SEL11 від 17.03.2011 року.

Пунктом 1 контракту №SEL11 від 17.03.2011 року,
встановлено, що продавець
зобов'язується поставити, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар за кількістю, асортиментом і
вартістю узгодженими сторонами в
інвойсі щодо кожної поставки.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2
зазначеного контракту, ціна на кожну
конкретну партію товару визначені в
інвойс та встановлена в Доларах США.

На виконання умов
зовнішньоекономічних контрактів ТОВ
«Софіт-Люкс» на митну територію
України ввезено товар в режимі
імпорт-40, зокрема:

- прожектори для освітлення вулиць (не
для використання у вибухонебезпечних
середовищах, не містить
телерадіоприймача та/або передавача):
MHF-150W black - 200 шт., SF-250W SK black - 85 шт., SF-400W SK
black - 30 шт., MHF-400W E40 empty black - 60 шт. Країна
виробника CN. Торговельна марка DELUX.
Виробник «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP. & EXP.CO.,LTD.»;

- зовнішні освітлювальні пристрої з
пластмаси, які використовуються з
лампами розжарювання (світловий шнур
для підсвітки будівель), не для
вибухонебезпечних середовищ, не
містить телерадіоприймача та/або
передавача: RBRLx2 yellow without accessory - 800 шт.,
RBRLx2 red without accessory - 1000 шт., RBRLx2 green without
accessory - 800 шт., RBRLx3 multitag1 without accessory - 2000 шт.,
Країна виробника CN. Торговельна марка
DELUX. Виробник «NINGBO JIANGBEI ELEX IMP. & EXP.CO.,LTD.».

З метою митного оформлення товару ТОВ
«Софіт-Люкс» подано до митного органу
вантажну митну декларацію
№100250000/2013/060139 від 13.06.2013 року, в якій
митна вартість товару була визначена
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), тобто
за основним методом визначення митної
вартості товарів.

Київською регіональною митницею за
результатами порівняння заявленої
Товариством митної вартості товару з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснювалось,
встановлено, що митна вартість товару
заявлена Товариством нижча від рівня
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
ввезених на територію України та
суперечить даним, які мітяться в базі
даних ЄАІС ДМСУ, у зв'язку з чим
відмовлено у митному оформленні товару
та запропоновано надати додаткові
документи, а саме:

- транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару;

- банківські документи;

- договір (угоду, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактами);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціям, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, інші наявні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів (за власним
бажанням).

Лист від 18.06.2013 року №14.1/5-24/690 з вимогою
про надання додаткових документів
направлено на адресу ТОВ «Софіт-Люкс».

На адресу митного органу Товариство
листом №02-1806-02/2013 від 18.06.2013 року надано
додаткові документи, однак митний
орган листом №14.1/2-24/1313 від 02.07.2013 року
повідомлено позивача, що подані
документи прийняті до уваги митним
органом, але не можуть бути підставою
для підтвердження заявленої митної
вартості товару.

В зв'язку з чим, 19.06.2013 року Митницею
винесено рішення про визначення митної
вартості товару №100250000/2013/600185/2, яким
визначено митну вартість товару за 6
(резервним) методом, згідно з вимогами
статті 273 Митного кодексу України № 92-IV
від 11 липня 2002 року (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідачем за основу для
розрахунку брались базові цінові дані
з їх прив'язкою до конкретного товару,
то ним правомірно визначено митну
вартість товару за 6 (резервним)
методом.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції.

Статтею 7 МК України визначено, що
державну митну справу становлять
встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи. Державна
митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів. Правове
регулювання митної вартості товарів та
методів її визначення здійснюється
розділом ІІІ Митного кодексу України.

Відповідно до статей 49-50 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 статті 51 МК України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

Згідно із частиною 2 статті 52 МК України
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до частин 1-3 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Статті 259-273 Митного Кодексу України є
єдиним джерелом, що містять норми для
визначення митної вартості товарів,
тільки на підставі і у відповідності з
цими нормами здійснюється визначення
митної вартості товарів за всіма
методами її визначення, в тому числі
коригування митної вартості;
здійснюється встановлення наявності
або відсутності тих умов, які роблять
можливим або неможливим застосування
того або іншого методу визначення
митної вартості; встановлюються
правила черговості застосування
різних методів;

На думку колегії суддів, відповідачем
не у повній відповідності з вимогами
статті 3 МК України, та статей 259-273 МК
України де містяться наведені правила,
застосував ці правила при визначенні
митної вартості товару.

Визначення митної вартості - це
сукупність дій щодо встановлення саме
кількісного значення вартості
імпортованого товару з метою митного
обкладення. Регламентується тільки
нормами статей 267-273 МК України.

Крім того, декларування митної
вартості - це сукупність дій щодо
заявлення декларантом митному органу
вже визначеної митної вартості
імпортованого товару. Регламентується
нормами статті 262 МК України та іншими
підзаконними нормативно-правовими
актами, включаючи накази Держмитслужби
України, основний із яких - Порядок
декларування митної вартості товарів,
які перемішуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року.

Колегія суддів зауважує, що судом
першої інстанції не був врахований
факт непослідовного застосування
митним органом кожного методу, а
одразу шостого методу. Митний орган,
витребувавши у позивача додаткові
документи, чітко не зазначив які саме
потрібно надати документи і які саме
вони повинні підтвердити розбіжності.

Колегією суддів встановлено, що
позивач надав усі документи, які
передбачені статтею 53 МК України, та
усі витребувані додаткові документи.

Також колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів
України № 339 від 09.04.2008 року "Про
затвердження порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості, за змістом якого
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом шляхом,
зокрема, проведення перевірки
документів, поданих для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, і
відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю, згідно з
Порядком декларування митної вартості
товарів, які перемішуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року».

Перелік документів, вказаний у
постанові Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766, та додатково
витребуваний митним органом висновок
експертної організації документів
були позивачем надані у повному обсязі.

Також судом першої інстанції не
прийнято до уваги той факт, що митним
органом не було виконано вимоги пункту
4.7 вказаної постанови де передбачено,
що для здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України, митний орган повинен
був під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України звернутися до
декларанта з обґрунтованим запитом
стосовно надання в письмовій формі
додаткової інформації, необхідної для
підтвердження заявленої митної
вартості таких товарів. У запиті
зазначаються питання, на які
декларантові пропонується надати
обґрунтовану відповідь.

Оскільки митним органом не
сформульовано конкретного запиту щодо
надання позивачем необхідних
документів, колегія суддів вважає, що
представлених позивачем документів
було достатньо для застосування
першого методу.

Статтею 266 МК України передбачено, що
основним метод визначення митної
вартості товарів - це метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до частини 2 статті 26 МК
України порядок та умови декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
визначення декларацій митної
вартості-спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі митної справи.

Пунктом 7 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року ,
визначено, що для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний додати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Колегією суддів встановлено, що
вичерпний перелік документів
позивачем був своєчасно наданий.

Відповідно до пункту 11 Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
повинен подати додаткові документи.
Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем, -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Із змісту вказаної норми вбачається, що
вона не зобов'язує позивача надати
повний перелік документів відповідно
до пункту 11 Порядку. При цьому саме
формулювання вказаної норми - «можуть
подаватися» - вказує на те, що
витребовування таких документів може
мати місце у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Разом із тим, витребувавши практично
весь перелік документів, передбачених
пунктом 11 Порядку, митний орган не
зазначив, які саме обставини ці
документи повинні підтвердити.

З огляду на зазначене колегія суддів
вважає, що спірні висновки митного
органу не є переконливими, оскільки
ціна товару не є сталою величиною та
залежить від різних процесів на ринку
товару, а тому рішення про митне
оформлення не може базуватися виключно
на інформації ЄАІС ДМСУ, оскільки таке
рішення повинно базуватися на оцінці
інших наданих доказів у сукупності.

За наведених обставин колегія суддів
вважає неправильним висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, зроблені з порушенням
вищеназваних норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку із чи
колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 01 жовтня 2013 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним і скасувати рішення
№ 100250000/2013/600185/2 від 19.06.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
надмірно сплачені кошти у розмірі - 3 687
грн. 59 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс»
понесені судові витрати у розмірі 1 817
грн. 02 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя

Міщук М.С.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.