Справа № 805/16245/13-а
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стиран В.В.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
справа №805/16245/13-а
Приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Білак С.В.,
суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,
секретар судового засідання Овчаренко
М.Б., з участю представника позивача
Сафронової І.С., представника
відповідача Хворова А.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року у справі № 805/16245/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій у
зв'язку з втратою годувальника за
період з квітня 2013 року по вересень 2013
року у розмірі 386,46 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2013 року Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Дзержинську Донецької області (далі -
відповідач) про стягнення суми витрат
на виплату та доставку пенсій у зв'язку
з втратою годувальника за період з
квітня 2013 року по вересень 2013 року у
розмірі 386,46 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року у задоволенні позовних вимог
позивачу було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову суду, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що судом першої інстанцій
зроблено помилковий висновок щодо
відсутності підстав для задоволення
позову в частині стягнення з
відповідача суми основного розміру
пенсії, витрат на виплату та доставку
основного розміру пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Судом першої інстанції
не вірно застосовано норми ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» №
1105 від 23.09.1999 року, статті 7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 2272 від 22.02.2001 року,
пункт 5 «Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або профзахворювання».

Не вірно застосовані положення статті 2
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23.09.1999 року № 1105, згідно якої особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди, раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР про
відшкодування шкоди, завданої
робітникам внаслідок травмування на
виробництві, мають право на
забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку на виробництві.
Зазначив, що в мотивувальній частині
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року по справі № 805/16245/13-а судом
обґрунтовується відмова у задоволенні
сум державної адресної допомоги, щодо
стягнення якої управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську не
заявляло позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував
проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_4 призначена
пенсія по втраті годувальника - ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
стався 05.10.2010 року в Товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Казкомсервіс», (Атирауська область,
Жилиойський район, місто Кульсари,
Промзона, Республіка Казахстан), що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві та свідоцтвом
про смерть, (а.с.60).

З матеріалів справи вбачається, що
пенсія по втраті годувальника
призначена заявнику ОСОБА_4 на
утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є
сином померлого ОСОБА_5 (а.с.60, 62).

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-14 обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Відповідно до ч.2 ст.7 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до пункту 5 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Постановою Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 04
березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (надалі-Порядок).

Відповідно до п.5 Порядку визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно Головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Пункт 2 зазначеного Порядку визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

За змістом ч.2 ст.2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Підпунктом а ст.27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії призначаються по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання - незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до частини 2 ст. 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 22 лютого 2001
року(набрав чинності з 01 квітня 2001
року), особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві чи професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
зазначеного Закону. Право на таке
забезпечення, встановлене в Україні, не
залежить від того, у якій із колишніх
республік СРСР стався нещасний випадок
на виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

За приписами пункту 3 розділу XI
Прикінцеві положення Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги; уся заборгованість потерпілим
на виробництві та членам їх сімей, яким
до набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
які ліквідовано та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого. Фонд є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до статті 6 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14 січня 1993 року, сторони
додержуватимуться такого порядку щодо
відшкодування Працівникам шкоди
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, одержаного у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків:

а) відшкодування шкоди внаслідок
трудового каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, а також смерті
потерпілого здійснюється Стороною,
законодавство якої поширювалось на
Працівника на момент одержання
каліцтва;

б) відшкодування шкоди внаслідок
професійного захворювання або смерті
потерпілого, яка настала у зв'язку з
ним, здійснюється Стороною,
законодавство якої поширювалось на
Працівника під час його трудової
діяльності, яка викликала професійне
захворювання, навіть якщо зазначене
захворювання вперше було виявлене на
території іншої Сторони.

З наведеного вбачається, що на Фонд не
покладено обов'язку відшкодовувати
суми витрат на виплату і доставку
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
межами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року у справі № 805/16245/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Дзержинську
Донецької області про стягнення суми
витрат на виплату та доставку пенсій у
зв'язку з втратою годувальника за
період з квітня 2013 року по вересень 2013
року у розмірі 386,46 грн. - залишити без
змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
складена в нарадчій кімнаті та
проголошена в судовому засіданні 19
лютого 2014 року, в повному обсязі
виготовлена 24 лютого 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складання рішення відповідно до ст.160
КАС України - з дня складання рішення в
повному обсязі.

Головуючий суддя
С.В.Білак

Судді
Т.Г. Гаврищук

М.Г.Сухарьок