Справа № 872/8286/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа № 808/1601/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка
І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
Управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 26
березня 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 23.01.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 23.01.2013 року - задоволено повністю:
визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 23.01.2013 року в частині
нарахування грошових зобов'язань з
податку з доходів фізичних осіб в сумі
23022,08 грн., в тому числі 18417,66 грн.
основного платежу та 4604,42 грн. штрафних
санкцій та податкове повідомлення -
рішення № від 23.01.2013 року в
частині нарахування грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість в сумі 26889,43 грн., в тому числі
23869,22 грн. основного платежу та 3020,21 грн.
штрафних санкцій, що прийняті
Державною податковою інспекцією в
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби.

Не погодившись з постановою суду,
Державна податкова інспекція у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного Управління Міндоходів у
Запорізькій області (правонаступник
ДПІ у Жовтневому районі м. Запоріжжя
ДПС) подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимоги позивача у повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м. Запоріжжя було
здійснено документальну планову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, а також дотримання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 по 31.12.2011, за
результатами якої складено Акт
№1/17-214/НОМЕР_2 від 08.01.2013.

В акті перевірки, зазначено, що
співробітниками ДПІ у Заводському
районі м.Запоріжжя складено акти від
15.08.2011 р. № 970/23/35764076 про результати
документальної невиїзної товариства з
обмеженою відповідальністю "Тісаво" з
питань правильності нарахування сум
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та правомірності
формування сум податкового кредиту з
податку на додану вартість
задекларованих в податковій
декларації з ПДВ за період з 01.04.2011 р. по
31.05.2011 р.; від 21.11.2011 р. № 2057/23-023/35764076 про
неможливість проведення зустрічної
звірки товариства з обмеженою
відповідальністю "ТІСАВО" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків та зборів: ПП "Сегмент-
Індустрія", ТОВ "Корал, ГМБХ", ТОВ "ТБ
"Коксохім", ТОВ "СМ Транс", ФОП ОСОБА_3,
ТОВ "Буд-Енерго-Стандарт", їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період вересень 2011 р.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя були
винесені податкові
повідомлення-рішення від 23.01.2013 №
, яким ФОП ОСОБА_1 визначено
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 23292,08
грн., в тому числі 18633,66 гри за основним
платежем і 4658,42 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями, і податкове
повідомлення-рішення № , яким ФОП
ОСОБА_1 визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 31577,53 грн., в тому числі
27927,31 грн. за основним платежем і 3650,22
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Аналізуючи дані обставини справи,
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-ХІV від 16
липня 1999 року передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно до ст. 9 Закону України № 996-ХІV
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

У відповідності до ст. 1 Закону № 996-ХІV,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, доказами реальності
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти їх
здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи,
операції з придбання товарів
(продуктів харчування) у ТОВ "Тісаво"
оформлені належним чином складеними
первинними документами, претензій до
оформлення яких під час перевірки не
висувалось. Жодного доказу того, що
відомості, внесені до цих первинних
документів, не відповідають дійсності,
відповідачем в акті не зазначено.

У відповідності до п. 198.3 ст.198 ПКУ
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
розділу І цього Кодексу, та складається
із сум податків, нарахованих
(сплачених) платником податку за
ставкою, встановленою пунктом 193.1
статті 193 цього розділу, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податків.

Згідно до п. 198.6 ст.198 ПКУ не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
затверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Постачальником виписані на адресу
позивача податкові накладні № 10 від
.05.2011 р. на суму 13933,92 грн. (ПДВ - 2322,32 грн.),
№ 11 від 23.05.2011 р. на суму 21880,88 грн. (ПДВ -
3813,48 грн.), № 12 від 25.05.2011 р. на суму 10616,86
грн. (ПДВ - 1769,48 грн.), № 13 від 25.05.2011 р. на
суму 16998,37 грн. (ПДВ - 2833,06 грн.), № 14 від
30.05.2011 р. на суму 6300,18 грн. (ПДВ - 1050,03 грн.),
№ 1 від 01.09.2011 р. на суму 14235 грн. (ПДВ -
2372,50 грн.), № 14 від 06.09.2011 р. на суму 22897,96
грн. (ПДВ - 3816,32 грн.), № 32 від 12.09.2011 р. на
суму 15431,15 грн. (ПДВ - 2571,86 грн.), № 49 від
20.09.2011 р. на суму 19921,04 грн. (ПДВ - 3320,17
грн.).

Передання товару оформлено
видатковими накладними № РН-000010 від 21
05.2011 р. на суму 13933,92 грн., № РН-000011 від
23.05.2011 р. на суму 22880,88 грн., № РН-000012 від
25.05.2011 р. на суму 10616,86 грн., № РН-000013 від
25.05.2011 р. на у 16998,37 грн., № РН-000014 від
30.05.2011 р. на суму 6300,18 грн., № РН-1 від
01.09.2011 р. на суму 14235 грн., № РН-14 від
06.09.2011 р. на суму 22897,96 грн., № РН-32 від
12.09.2011 р. на суму 15431,15 грн., № РН-49 від
20.09.2011 р. на суму 19921,04 грн.

Придбані продукти харчування
використані для виготовлення
напівфабрикатів, які реалізовані
покупцям.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що позивачем не
були порушені вимоги Податкового
кодексу України щодо визначення витрат
і податкового кредиту.

Стосовно висновків податкового органу
зазначених в акті перевірки щодо
нікчемності правочинів вчинених ТОВ
"Тісаво", колегія суддів може зазначити
наступне.

Згідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

У відповідності до ст. 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, зниження, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України,
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Відповідач не надав суду належних
доказів, які б підтверджували висновки
щодо нікчемності правочинів та
визнання їх такими, що укладені без
наміру настання правових наслідків.
Твердження відповідача ґрунтуються
виключно на фактах, що викладені в Акті
перевірки, проте належних доказів, що
підтверджують викладені у ньому
обставини, суду надано не було, а тому
колегія суддів вважає, що твердження
відповідача щодо нікчемності
правочинів є лише його припущенням.

З урахуванням викладених обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що висновки, зроблені
відповідачем в акті, є
необґрунтованими та недоведеними, у
зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення, прийняті
відповідачем на підставі
встановленого актом порушення, є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи дані обставини справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідачем не доведена
правомірність прийнятих ним рішень, а
тому заявлені позивачем вимоги є
цілком обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя Головного
Управління Міндоходів у Запорізькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко