Справа № 1622/2а-3480/10
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 р. 28.02.14 Справа №
1622/2а-3480/10Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Подобайло З.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації на постанову
Октябрського районного суду м. Полтава
від 05.03.2010р. по справі № 1622/2а-3480/10

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації , Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області третя особа
Головне управління державної
казначейської служби України у
Полтавській області

про визнання дій неправомірними та
стягнення недоплаченої щорічної
разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

02.02.10 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду із позовом до Головне
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації,
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області третя особа Головне
управління державної казначейської
служби України у Полтавській області
про визнання дій неправомірними та
стягнення недоплаченої щорічної
разової грошової допомоги.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтава від 05.03.2010 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано бездіяльність Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації щодо
перерахунку щорічної разової грошової
допомоги позивачу за 2009 рік у
розмірі, встановленому ч. 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»-
протиправною.

Зобов'язано Головне управління праці
та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації здійснити нарахування
та сплату позивачу щорічної разової
грошової допомоги за 2009 рік у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком
встановленому ч. 5 ст. 12 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», з урахуванням
здійснених виплат, виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за віком
, визначеної ч.І ст. 28 Закону України
«Про загальнообов*язкове державне
пенсійне страхування «на момент
проведення виплат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Головне управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив скасувати
оскаржувану постанову, та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про
порушення вимог діючого законодавства.
Позивачу щорічна разова грошова
допомога за 2009 рік була виплачена на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України "Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2009 році
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"від 18.03.2009 року №211
та "Про жертви нацистських
переслідувань"№341. Окрім того,
відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь-які платежі можна
здійснювати лише за наявності
бюджетного призначення.

Сторони в судове засідання не
з'явились, суд апеляційної інстанції
розглядає справу згідно п.2 ч.1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є учасником
бойових дій та має право на отримання
щорічної разової грошової допомогу до 5
травня згідно ч.5 ст.12 Закону України
"Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту".

Відповідно до листа Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації від
17.09.2009 року зазначено, що позивачу
щорічну разову грошову допомогу до 5
травня було виплачено у квітні 2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу у 2009 році щорічна разова
грошова допомога до 5 травня згідно ч.5
ст.12 Закону України "Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту" була проведена на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України № 299 від 07.04.2010 року "Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань"

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" була
змінена вище зазначена стаття Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а
саме зазначено, що щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом України про
Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 20 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стосовно
виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2009 році зміни до ст. 12 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2009 році
повинен був застосовувати
законодавство, яке діяло на час
проведення відповідних щорічних
виплати грошової допомоги до 5 травня,
а саме, ст. 12 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
09.07.2007 року, а саме щорічно до 5 травня
учасникам бойових дій виплачується
разова грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком

Право на встановлення у 2009 році розміру
разової грошової допомоги до 5 травня
надано Кабінету Міністрів України
законодавцем не було. А тому при
виплаті позивачу даної допомоги,
відповідач повинен був керуватися
положеннями Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Посилання відповідача, як на
правомірність своїх дій, щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України "Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2009 році відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту"та "Про жертви нацистських
переслідувань"№341 колегія суддів
вважає безпідставними, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції
України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75
Конституції України встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада.
Конституція не надавала права
парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Також відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при здійсненні позивачу нарахування
або перерахунку пенсії застосуванню
підлягають положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не постанов
КМУ, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Таким чином, відповідач, провівши
виплату щорічної допомоги до 5 травня у
2010 році в розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
діяв всупереч вимогам чинного
законодавства.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги щодо
правомірності дій по нарахуванню та
виплаті допомоги позивачеві є
безпідставними з вище наведених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скарзі без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, п. 3 ч. 1 ст. 197, 198,
200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації
залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 05.03.2010р. по справі №
1622/2а-3480/10 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Григоров А.М.Судді
Мельнікова Л.В. Подобайло З.Г.