Справа № 815/237/14
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/237/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бутенко А.В.,

за участю секретаря - Філімоненко А.О.

за участю сторін:

представника позивача - Гризан О.П.
(за довіреністю),

представника відповідача - Бачерикова
Д.О. (за довіреністю),

свідок - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«Майстер» до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення №500060804/2013/000022/2
від 23.12.2013 року, визнання протиправними
дії по видачі та скасування картки
відмови в митному оформленні (випуску)
товарів у пропуску через митний кордон
України №500060804/2013/00154 від 23.12.2013 року,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення судового збору,-

В С Т А Н
О В И В:

З позовом до суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«Майстер» до Південної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення №500060804/2013/000022/2
від 23.12.2013 року, визнання протиправними
дії по видачі та скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації
№500060804/2013/00154 від 23.12.2013 року,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення судового збору.

В судовому засіданні 19.02.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
зіславшись на обставини зазначені в
позовній заяві та уточненнях до позову
(а.с. 3-8, 223-224) в обґрунтування позовних
вимог зазначила, що прийняті Південною
митницею рішення не є обґрунтованими
та не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Представник Південної митниці
Міндоходів України позовні вимоги не
визнала у повному обсязі, в задоволенні
позову просила відмовити, зіславшись
на обставини зазначені у запереченнях
до адміністративного позову (а.с 80-83), та
пояснила, що Південна митниця під час
здійснення контролю митної вартості
товарів позивача та прийняття рішення
про коригування заявленої позивачем
митної вартості діяла у відповідності
до вимог законів та інших
нормативно-правових актів України, не
порушувала права та законні інтереси
позивача, а тому відсутні підстави для
задоволення адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані учасниками судового процесу
докази в їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 16.12.13 TOB «ІПГ
«Майстер» подано митну декларацію за
№500060804/2013/102023, довідковий номер 12883 (а.с.
17) з метою митного оформлення вантажу
(акриловий герметик), що надійшов від
SOUDAL ISIK YAPI KIMYASALLARI SAN. VE TIC.A.S. (Турція) за
прямим контрактом № 29312 от 29/03/2012 (а.с.
19-23) інвойс № 339573 від 10.01.2013 року. Митна
вартість товару визначена за основним
методом - за ціною контракту. Фактурна
вартість товару становить 0,82 євро/1кг.
(0,41 євро/1 шт. згідно інвойсу № 339573 від
19.11.2013 року). А з урахуванням витрат на
транспортування до кордону України,
митна вартість становить 1,17 доларів
США за 1 кг нетто продукції.

Також судом встановлено, що 16.12.13 від
інспектора ВМО № 2 п/к
«Одеса-вантажний» Зброжко А.І. надійшло
електронне повідомлення про
необхідність подання додаткових
документів, а саме: виписки з
бухгалтерської документації, копії
митної декларації країни відправлення
(а.с. 15).

Зазначені документи були відправленні
позивачем у електронній формі на
адресу митниці 19.12.2013 року та 20.12.2013
року, на вимогу Південної Митниці, ці ж
документи надані на паперовому носії.

В порядку пп.1 п. 3 ст. 52 та п. 3, 6 ст. 53
Митного кодексу України, позивачем до
Південної митниці направлені
додаткові документи, що підтверджують
заявлену у МД митну вартість товару, а
саме: оборотно-сальдову відомість,
виписку з бухгалтерської документації
постачальника; прайс-лист виробника з
перекладом; довідку з Одеської
регіональної торгово-промислової
палати від 04.12.13; лист постачальника від
23.12.13 з перекладом щодо підтвердження
страхування вантажу постачальником
від ризиків пошкодження товару до
моменту переходу товару через поручні
судна у порту Стамбул та інші
документи, що підтверджують якісні та
кількісні характеристики та митну
вартість товару.

Судом встановлено, що 23.12.2013 року
Південною митницею видано рішення про
коригування митної вартості товарів
№500060804/2013/000022/2 (а.с. 10-11), що на думку
позивача винесено раніше спливу
10-денного строку (26.12.13 року), наданого
декларанту для надання таких
додаткових документів, та без
проведення консультацій, що порушує
права декларанта.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

29.03.2012 між позивачем та компанією SOUDAL ISIK
YAPI KIMYASALLARI SAN. VE TIC.A.S. (Турція), укладено
зовнішньоекономічний контракт № 29312
від 29.03.2012, відповідно до якого на
адресу ТОВ «ІПГ «Майстер» здійснюється
поставка товарів в асортименті,
кількістю та за цінами, вказаними в
інвойсах, які є невід'ємними частинами
Контракту.

Відповідно до п. 3.1 Контракту, п. 3.1
Контракту, умови поставки - FOB
(Інкотермс-2010). Так, відповідно до п. А.6
вказаних FOB (Інкотермс-2010), продавець
зобов'язаний нести усі витрати,
пов'язані з товаром, до моменту
переходу товару через поручні судна.

Згідно з п. А.5 FOB (Інкотермс-2010),
продавець зобов'язаний нести усі
ризики втрати або пошкодження товару
до моменту переходу товару в порту
відвантаження. Тому, постачальник до
калькуляції ціни товару має право
включити витрати на страхування
вантажу до моменту переходу товару
через поручні судна в порту Стамбул
(Туреччина), що підтверджується його
відповідним листом від 23.12.13 (а.с. 62).
Зазначений лист доданий вих. № 2133 від
24.12.13 до скарги декларанта, в порядку п. 3
пп.1 ст. 52 та п. 3, 6 ст. 53 МКУ.

Позивач вважає, що оскільки
страхування вантажу під час
перевезення з порту Стамбул до порту
Одеса, згідно довідки № 1579 від 03.12.13, не
здійснювалось, тому: по-перше не могло
бути враховано ним у калькуляції ціни
товару, а будь-які суперечності з

вказаною довідкою перевізника
відсутні; по-друге вимоги митниці щодо
підтвердження витрат на страхування до
декларанта не були заявлені, оскільки у
повідомленні інспектора митниці від
16.12.13 наведений вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів, як
то передбачено п.3 ст.53 МКУ; по-третє
відсутні підстави вважати сумнівними
та суперечливими подані декларантом
калькуляцію ціни товару та довідку
перевізника.

Статтею 318 МК України встановлено, що
митний контроль має передбачати
виконання митними органами мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи. Це узгоджується з
проголошеними у статті 8 МК України
принципами здійснення державної
митної справи на засадах законності та
презумпції невинуватості, єдиного
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі, заохочення доброчесності.

3гідно з ч.3 статті 53 МК України
передбачено обов'язок декларанта
подавати додаткові документи (за
наявності) до визначеного частиною
другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 54 МК України,
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно митного
режиму імпорту (вартість операції),
здійснюється митним органом шляхом
перевірки розрахунку, здійсненого
декларантом, за відсутності
застережень щодо застосування цього
методу, визначених у частині першій
статті 58 МК України.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності значення митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, затвердженими
наказом Державної митної служби
України від 13.07.2012 № 362.

Згідно з приписами пункту 6
вищезазначеного наказу, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної ті товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами 5 - 8
статті 58 Кодексу, до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної ті або
документах, які підтверджують митну
вартість товарів; наявність помилок
при розрахунку сум в іноземній та/або
національній валютах; наявність
помилок при здійсненні нарахувань
(наприклад, знижок); наявність помилок
при перерахуванні одиниць виміру
оцінюваного товару на одиниці виміру
товару відповідно до Митного тарифу
України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митної декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, підтверджують
митну вартість товарів), 45, 46;
документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його вартості); рахунку-фактурі
або іншому документі, який визначає
вартість товару (пункт 7 наказу №362 від
13.07.2012р.).

Суд зазначає, що у разі незгоди митного
органу із митною вартістю
імпортованого товару він відповідно до
вимог статті ст. 57 МК України
зобов'язаний провести процедуру
консультацій, у ході яких мав би дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

Керуючись п.п.5, 6 ст. 55 Митного кодексу
України, ТОВ "ІПГ "Майстер" звернулось
до Південної митниці 20.12.13 із письмовою
заявою № 2446 (вхідний № 19395/3.1-33) від 20.12.13
про проведення письмових консультацій
з питань визначення митної вартості
товару (а.с. 16). Однак, як встановлено
судом, відповідачем не було проведено
жодної письмової консультації, а
підписи декларанта про роз'яснення
його прав та обрання методу визначення
митної вартості не можуть свідчити про
проведення саме таких консультацій.
Відповідь на заяву позивача про
проведення письмових консультацій
надано лише після прийняття рішень, які
оскаржені.

У рішенні про коригування митної
вартості товарів також зазначено, що
подані документи містять розбіжності,
а саме у наданому розрахунку ціни від
19.11.2013 року вказане страхування, а в
документі, що підтверджує вартість
перевезення товару від 3.12.2013 року
зазначено, що вантаж не страхувався,
тому запропоновано надати додаткові
документи: виписку з бухгалтерської
документації, копії МД країни
відправлення з перекладом,
повідомлення відправника про
надходження валютних коштів.

Зазначені документи надані позивачем в
електронній формі 19.12.13 з

наступним наданням на паперовому носії
20.12.13. (а.с. 153).

Оскільки інші документи під час
перевірки заявленої декларантом
митної вартості товару не вимагались,
на думку суду, цей перелік є повним та
достатнім для перевірки заявленої
декларантом митної вартості товару та
декларантом цілком виконано умови для
визнання заявленої митної вартості
товару, передбачені п.п. 2, 3 ст. 53 Митного
кодексу України.

Таким чином, оскаржуване рішення про
коригування митної вартості товару №
500060804/2013/000022/2 від 23.12.13р. щодо
застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару без послідовного застосування
попередніх п'яти, як це встановлено
частиною 5 ст. 266 МК України та без
обґрунтування неможливості їх
застосування, дії по видачі та картка
відмови у митному оформленні(випуску)
чи пропуску товарів № 500060804/2013/00154 від
23.12.13р., є протиправними та підлягають
скасуванню, тому позов в цій частині
належить задовольнити.

Стосовно позовної вимоги про
зобов'язання Південну митницю
Міндоходів прийняти документи ТОВ «ІПГ
«Майстер» до оформлення товару за
вказаною декларантом ціною разом з
митною декларацією № 500060804/2013/102023
(довідковий номер 12883), суд зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 МКУ, митний
орган, що здійснює контроль за
правильністю

митної оцінки товарів з урахуванням
положень цього Кодексу, має право
приймати рішення про правильність
заявленої декларантом митної вартості
товарів.

Згідно зі ст. 266 МКУ, визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, може здійснюватися за такими
методами: 1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість), 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, імпортуються (вартість
операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не була визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
постанов Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 року № 339 «Про затвердження
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів» та від 20 грудня 2006
року № 1766 «Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її
підтвердження» дає підстави вважати,
що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

У рішенні від 12.03.2013р. по справі
№К/9991/88303/11 Вищий Адміністративний суд
України зазначив, що митні органи
дійсно мають виключну компетенцію в
питаннях перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості. Однак, дискреційні
функції митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
07 лютого 2011 року по справі № 21-76а10, в
рішенні Вищого Адміністративного суду
України від 15.01.2013 року.

Враховуючи наявність виключної
компетенції митного органу в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості товарів, позовна вимога про
зобов'язання Південну митницю
Міндоходів прийняти документи ТОВ «ІПГ
«Майстер» до оформлення товару за
вказаною декларантом ціною разом з
митною декларацією № 500060804/2013/102023
(довідковий номер 12883), та здійснити
митне оформлення за поданими із
вказаною митною декларацією
документами не підлягає задоволенню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем частково доведено
обставини, на яких ґрунтуються
заперечення, отже позов належить
задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд

П О
С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційно-промислова група
«Майстер» до Південної митниці
Міндоходів задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення №500060804/2013/000022/2 від 23.12.2013 року.

3. Визнати протиправними дії Південної
митниці Міндоходів щодо видачі картки
відмови та скасувати картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №500060804/2013/00154 від 23.12.2013
року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити .

Судовий збір розподілити відповідно до
статті 94 КАС України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 25 лютого 2014 року.

Суддя
Бутенко А.В.