Справа № 2а-1475/11/1424
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 лютого 2014 року м. Київ
В/800/576/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддів
Іваненко Я.Л.,

Бутенка В.І.,

Гаманка О.І.,

Головчук
С.В.,

Ємельянової
В.І.,

перевіривши заяву ОСОБА_5 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 31
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Управління праці та
соціального захисту населення
Южноукраїнської міської ради
Миколаївської області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області про визнання
дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України із заявою про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 31 жовтня 2013 року в
зазначеній справі, яку мотивує
неоднаковим застосуванням касаційним
судом положень ст. 22 Закону України
«Про міліцію» у правовідносинах щодо
права працівників міліції, звільнених
зі служби за віком, хворобою або за
вислугою років, на отримання знижки по
оплаті жилої площі, комунальних послуг,
а також палива.

Відповідно до ст. 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 та 240
цього Кодексу перевіряє відповідність
заяви вимогам ст.ст. 239, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
та вирішує питання про допуск справи до
провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Постановляючи ухвалу від 31 жовтня 2013
року, про перегляд якої подано заяву,
касаційний суд погодився з висновком
суду апеляційної інстанції про відмову
в задоволенні адміністративного
позову з тих підстав, що позивач, як
пенсіонер МВС, не підпадає під дію ст. 22
Закону України «Про міліцію», згідно
якої право на знижку по оплаті жилої
площі, комунальних послуг, а також
палива надається працівникам міліції,
звільненим зі служби за віком, хворобою
або вислугою років, тобто за п.п. «а» п.
63, п.п. «б» п. 63, п.п. «а» п. 64, п.п. «б» п. 64,
п.п. «а» п. 65, п.п. «б» п. 65 Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення №
114), оскільки його було звільнено у
запас Збройних Сил України на підставі
пункту 64 «в» Положення № 114 через
обмежений стан здоров'я, що не
передбачено вказаною нормою. При цьому,
судом касаційної інстанції зазначено,
що після звільнення зі служби
працівникам міліції призначається
один із трьох видів пенсії відповідно
до ст. 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», а саме, за вислугу років, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника. ОСОБА_5 призначено пенсію
за вислугу років відповідно Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», який не дає
право на вказані вище пільги.

Разом з тим, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 25
липня 2013 року у справі №К/9991/12871/11, на
яку заявник посилається, як на підставу
перегляду судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, суд
касаційної інстанцій висловив
протилежну позицію, згідно якої
відсутність в Положенні № 114 такої
підстави звільнення зі служби як за
вислугою років, звужує коло осіб, яким
надано право користуватися пільгами,
передбаченими ст. 22 Закону України «Про
міліцію» та позбавляє таких осіб права
на соціальні пільги, встановлені
Законом. Враховуючи необхідність
застосування правового акту, який має
вищу юридичну силу, суд касаційної
інстанції в зазначеній справі
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Враховуючи те, що із вказаних судових
рішень суду касаційної інстанції
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, яке
призвело до ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, що відповідно до
пункту 1 частини 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для допуску справи до
провадження, колегія суддів допускає
до провадження Верховного Суду України
справу за позовом ОСОБА_5 до Управління
праці та соціального захисту населення
Южноукраїнської міської ради
Миколаївської області, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області про визнання
дій протиправними для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 31 жовтня 2013 року.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_5
до Управління праці та соціального
захисту населення Южноукраїнської
міської ради Миколаївської області,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Миколаївській області
про визнання дій протиправними, в
порядку перегляду по цій справі ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 31 жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

В.І. Бутенко

О.І. Гаманко

С.В. Головчук

В.І. Ємельянова