Справа № 826/853/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2014 року № 826/853/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «АІС АЗЧ МАРКЕТ»до
третя особа про Управління Державної
казначейської служби України в місті
Маріуполі Донецької області,
Іллічівський відділ державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції визнання
протиправною бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АІС АЗЧ МАРКЕТ»
(далі - позивач) звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Управління Державної
казначейської служби України в місті
Маріуполі Донецької області (далі -
відповідач), третя особа - Іллічівський
відділ державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції, в якому просить суд:
- «визнати протиправною бездіяльність
Управління Державної казначейської
служби України в місті Маріуполі
Донецької області щодо невиконання
платіжного доручення № 298 від 17.05.2013 р.
на суму 53 217,63 грн.;
- зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України в місті
Маріуполі Донецької області
перерахувати грошові кошти в розмірі 53
217,63 грн. на р/р ТОВ «АІС АЗЧ МАРКЕТ» №
«ПриватБанк», м. Київ, МФО 300711».
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем протиправно
та всупереч Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 р. № 22, не
виконується платіжне доручення № 298
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 січня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/17786/13-а,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні 12 лютого 2014 року позов
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач та третя особа явку
повноважних представників у судове
засідання 12 лютого 2014 року не
забезпечили, про причини неявки суд не
повідомили, про час, дату та місце
судового засідання належним чином
повідомлені.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу в
порядку письмового провадження у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 12 лютого 2014 року суд ухвалив
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

13 лютого 2014 року на адресу суду від
відповідача надійшли заперечення на
адміністративний позов, в яких
відповідач, серед іншого, зазначив, що
відповідно до пункту 3.5 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 № 22 та
зареєстрованої Міністерством юстиції
України 29.03.2004 за № 377/8976, Управління
Державної казначейської служби
України у м. Маріуполі Донецької
області листом від 14.06.2013 № 05-31/3267
повернуло Іллічівському відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції платіжне доручення № 298 від
17.05.2013 на суму 53 217,63 грн. без виконання.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов до
наступних висновків.

02 грудня 2013 року позивачем на адресу
третьої особи було направлено заяву, в
якій останній просив повідомити про
стан проведення виконавчого
провадження № 37759049 з примусового
виконання наказу господарського суду
Донецької області від 22.03.2013 р. №
905/667/13-г.

16 грудня 2013 року Іллічівським відділом
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції на адресу позивача направлено
лист, в якому, зокрема, повідомлялось,
що залишок суми боргу в розмірі 53 217,63
грн. ПАТ «ММК ім. Ілліча» (боржником у
виконавчому провадженні № 37759049)
перераховано на депозитний рахунок
Іллічівського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції. 17 травня
2013 року згідно платіжного доручення №
298 сума в розмірі 53 217,63 грн. підлягала
перерахуванню на рахунок стягувача
(позивача у даній справі). Платіжне
доручення було направлено до
Управління Державної казначейської
служби в місті Маріуполі для виконання.

В листі також повідомлялось, що вказане
платіжне доручення неодноразово
поверталось без виконання без поважних
причин. Останній раз платіжне
доручення № 298 було направлено 18
листопада 2013 року і станом на дату
надання відповіді відомості про
виконання вказаного платіжного
доручення № 298 та перерахування на
реквізити позивача суми боргу
відсутні.

Разом з відповіддю позивачу було
надіслано листи Управління Державної
казначейської служби України у м.
Маріуполі від 14 червня 2013 року, 09 серпня
2013 року, 12 вересня 2013 року, 14 жовтня 2013
року та 14 листопада 2013 року, відповідно
до яких Управління Державної
казначейської служби України у м.
Маріуполі Донецької області
повідомляє, що відповідно до п. 3.5
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22 не
виконані платіжні доручення, в тому
числі, № 298 на суму 53 217,63 грн.

25 грудня 2013 року позивачем на адресу
начальника Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області та
начальника управління Державної
казначейської служби України у м.
Маріуполі Донецької області
направлено заяву, в якій останній
просив протягом 3 днів з моменту
отримання даної заяви перерахувати
грошові кошти в розмірі 53 217,63 грн. на
розрахунковий рахунок позивача.

Станом на момент розгляду справи
позивачу відповідей на вказану заяву
не надходили, як і не було перераховано
грошові кошти в розмірі 53 217,63 грн. на
виконання платіжного доручення
Іллічівського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції № 298 від 17
травня 2013 року.

Позивач, вважаючи бездіяльність
відповідача щодо не перерахування
коштів в розмірі 53 217,63 грн. за
платіжним дорученням № 298 від 17 травня
2013 року протиправною, звернувся до суду
з зазначеним позовом для захисту своїх
прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Згідно статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону
передбачено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Згідно частини першої статті 45
вказаного Закону грошові суми,
стягнуті з боржника, зараховуються
державним виконавцем на відповідний
рахунок органу державної виконавчої
служби.

За письмовою заявою стягувача -
фізичної особи чи його представника (за
наявності відповідних повноважень)
стягнуті грошові суми можуть бути
перераховані державним виконавцем на
зазначений ним рахунок у банку або в
іншій фінансовій установі чи надіслані
на адресу стягувача поштовим
переказом, що здійснюється за його
рахунок, крім переказу аліментних сум
(ч. 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Стягувачу - юридичній особі стягнуті
грошові суми перераховуються
державним виконавцем у встановленому
порядку на визначені стягувачем
належні йому рахунки (ч. 3 ст. 45 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 12.1. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція №
512/5) органи ДВС мають відповідні
рахунки в органах Державної
казначейської служби України для
обліку депозитних сум і зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам у національній
валюті, а також відповідні рахунки для
обліку аналогічних операцій в
іноземній валюті в банках.

Розрахунки з таких рахунків
здійснюються тільки в безготівковій
формі. Не допускаються видача та
переказ стягнутих державними
виконавцями сум стягувачам без
зарахування на депозитний рахунок
органу ДВС (п. 12.2. Інструкції № 512/5).

При перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - юридичній особі, списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень (п. 12.18. Інструкції №
512/5).

Загальні правила, види і стандарти
розрахунків клієнтів банків та банків
у грошовій одиниці України на
території України, що здійснюються за
участю банків встановлюються
Інструкцією про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженою постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року № 22.

Відповідно до пункту 1.4. зазначеної
вище Інструкції платіжне доручення -
розрахунковий документ, що містить
письмове доручення платника
обслуговуючому банку про списання зі
свого рахунку зазначеної суми коштів
та її перерахування на рахунок
отримувача.

Згідно пункту 3.5. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті банк платника
приймає платіжне доручення до
виконання протягом 30 календарних днів
з дати його виписки. День оформлення
платіжного доручення не враховується.

Так, на виконанні у третьої особи
перебуває наказ господарського суду
Донецької області від 22 березня 2013 року
№ 905/667/13-г про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС АЗЧ МАРКЕТ» суму
основного боргу у розмірі 200 000 грн.,
пеню у розмірі 9 036,89 грн., витрати по
сплаті судового збору у сумі 4 180,74 грн.

Постановою Іллічівського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції від 29 квітня 2013 року відкрито
виконавче провадження № 37759049
на виконання зазначеного вище наказу
господарського суду Донецької області.

13 травня 2013 року на депозитний рахунок
Іллічівського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від
боржника надійшли кошти в розмірі 53
217,63 грн., а 15 травня 2013 року надано
розпорядження державного виконавця
для перерахування коштів на рахунок
стягувача (позивача у даній справі).

17 травня 2013 року згідно платіжного
доручення № 298 сума боргу в розмірі 53
217,63 грн. підлягала перерахуванню на
рахунок стягувача.

Листом від 16 серпня 2013 року № 05-31/3272
Управління Державної казначейської
служби України в місті Маріуполі
Донецької області з посиланням на
пункт 3.5. Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління НБУ від 21.01.2004 року № 22,
повернуло без виконання, в тому числі,
платіжне доручення № 298 від 17 травня 2013
року.

Враховуючи, що платіжне доручення № 298
від 17 травня 2013 року повернуто
відповідачем на адресу третьої особи 14
червня 2013 року, що прямо суперечить
пункту 3.5. Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, позаяк платіжне доручення було
пред'явлено до виконання протягом
тридцяти календарних днів, суд
приходить до висновку про
безпідставність невиконання
відповідачем вказаного платіжного
доручення.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відповідно до частин першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та наявність підстав для їх
задоволення.

На стягненні судових витрат
представник позивача ні у позовній
заяві, ні у судовому засіданні не
наполягала.

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як підтверджується матеріалами справи,
про порушене право позивач дізнався з
листа Іллічівського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції від 16
грудня 2013 року № 5535/3.2-27/15, а до суду з
даним позовом звернувся 24 січня 2014
року, тобто в межах строку,
встановленого частиною другою статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС АЗЧ МАРКЕТ»
задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Державної казначейської
служби України в місті Маріуполі
Донецької області щодо невиконання
платіжного доручення № 298 від 17.05.2013 р.
на суму 53 217,63 грн.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України в місті
Маріуполі Донецької області
перерахувати грошові кошти в розмірі 53
217,63 грн. на р/р ТОВ «АІС АЗЧ МАРКЕТ» №
2890 в Печерській філії КБ
«ПриватБанк», м. Київ, МФО 300711.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.П. Катющенко