Справа № К/9991/16241/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/16241/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до прокуратури Христинівського
району Черкаської області, прокуратури
Черкаської області про визнання дій
незаконними за касаційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову
Христинівського районного суду
Черкаської області від 28 листопада 2008
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом, в якому
просив з урахуванням уточнень позовних
вимог визнати незаконними дії
прокуратури Христинівського району
Черкаської області в частині відмови у
розгляді заяви та зобов'язати
прокуратуру Христинівського району
Черкаської області провести перевірку
заяви від 28 грудня 2007 року відповідно
до вимог статей 4, 97
Кримінально-процесуального кодексу
України; постановити окрему ухвалу про
притягнення керівника СВК «Росішки»
Коханівського І.А. до відповідальності,
передбаченої статтею 382 Кримінального
кодексу України за невиконання рішення
Жашківського районного суду від 20
січня 2003 року; стягнути судові витрати
в сумі 97 грн, матеріальні збитки в сумі
5600 грн та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Ухвалою Христинівського районного
суду Черкаської області від 28 березня
2008 року залучено до участі у справі
прокуратуру Черкаської області у
якості другого відповідача.

Постановою Христинівського районного
суду Черкаської області від 28
листопада 2008 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
залишено без задоволення, а постанову
Христинівського районного суду
Черкаської області від 28 березня 2008
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
ОСОБА_2, судами порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивачі просять скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 28 грудня 2007 року ОСОБА_1
звернувся до прокуратури
Христинівського району Черкаської
області із заявою про вчинення злочину
щодо розграбування автомобіля САЗ-3507,
який підлягав стягненню за рішенням
Жашківського районного суду від 20
січня 2003 року. 18 січня 2008 року ОСОБА_1
отримав відповідь прокуратури
Христинівського району Черкаської
області про залишення його заяви без
розгляду та повернення її позивачу,
оскільки заява ОСОБА_1 не відповідала
вимогам Закону України «Про звернення
громадян» та пункту 2.5 Інструкції про
порядок розгляду і вирішення звернення
та особистого прийому в органах
прокуратури України, затвердженого
наказом Генерального прокурора
України від 28 грудня 2005 року №9гн, так
як містила грубі стилістичні та
граматичні помилки, які робили її текст
незрозумілим для сприйняття та
належного вирішення. Крім того,
прокуратура Христинівського району
Черкаської області не могла
розцінювати заяву ОСОБА_1 від 28 грудня
2007 року як заяву про злочин та
вирішувати питання про порушення
кримінальної справи в порядку статті 97
Кримінального кодексу України,
оскільки як вбачається із даної заяви
ОСОБА_1 просить прокуратуру
Христинівського району - встановити
компетентний орган, який зобов'язаний
вилучити та передати заявнику приватну
власність від СВК «Розсішки» техніку з
складанням акту технічного стану та
комплектування для звернення до суду
про відшкодування шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку, з
яким погодився і апеляційний суд, про
те, що заява позивача від 28 грудня 2007
року, подана до прокуратури
Христинівського району, не містила
достатніх даних про вчинений злочин,
тому дії прокуратури при розгляді
заяви відповідали чинному
законодавству.

Проте з таким висновком судів першої та
апеляційної інстанцій можна
погодитись лише частково.

У позовній заяві позивач просив суд, і
про це зазначено у судових рішеннях
судів першої та апеляційної інстанцій,
визнати незаконними дії відповідача у
частині відмови у розгляді заяви
позивача від 28 грудня 2007 року та
зобов'язати прокуратуру провести
розслідування злочину за його заявою
відповідно до вимог статті 97 КПК
України, чинного на час розгляду заяви
позивача.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 14 грудня 2011 року
№ 19-рп/2011 положення статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
України в аспекті конституційного
звернення і конституційного подання та
в системному зв'язку з положеннями
частини другої статті 55 Конституції
України, частини третьої статті 110,
частини п'ятої статті 234, частини другої
статті 236 Кримінально-процесуального
кодексу України, частини другої статті
2, пункту 2 частини третьої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України необхідно розуміти так, що
скарги осіб стосовно прийняття рішень,
вчинення дій або допущення
бездіяльності суб'єктом владних
повноважень щодо заяв і повідомлень
про вчинені або підготовлювані злочини
суди повинні розглядати і вирішувати у
кримінальному судочинстві.

Враховуючи викладене, зазначені дії
відповідача не можуть бути предметом
оскарження у порядку
адміністративного судочинства,
оскільки порядок їх вирішення
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, суд
закриває провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 210, 220, 222, 223, 229, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову Христинівського районного
суду Черкаської області від 28
листопада 2008 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 лютого 2011 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до прокуратури Христинівського району
Черкаської області, прокуратури
Черкаської області про визнання дій
незаконними закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.

Суддя
В.В. Юрченко