Справа № 2а-3104/09/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р.
Справа № 8880/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги товариства з обмеженої
відповідальністю «Кафе «Тістечко» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2010 року та на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року по справі за позовом товариства з
обмеженої відповідальністю «Кафе
«Тістечко» до Калуської об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кафе «Тістечко»
(далі - позивач) 18.11.2009 року звернулося з
адміністративним позовом до Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Івано-Франківській області
(далі - відповідач) про скасування
рішення про застосування штрафних
фінансових санкцій від 07.07.2009 року за
№/0 та визнання дій щодо видачі
направлень від 25.06.2009 року за № 286, 287 на
планову перевірку позивача проведену
26.06.2009 року та повернення скарги від
23.07.2009 року №01/А 31 неправомірними.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що відповідачем
протиправно, в порушення положень
пунктів 1, 2 частини 1 статті 11-2 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» видано направлення та
проведено перевірку господарської
діяльності позивача, а саме перевірка
проведена без дозволу суб'єкта
господарської діяльності, без
виконання службовими особами відміток
в журналі перевірок, із здійсненням
службовими особами органів державної
податкової служби самовільного
друкування денного звіту на касовому
апараті позивача та порушенням
санітарно-гігієнічних норм, виявлені
порушення позивачем пунктів 6, 9, 10
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», абзацу 3 пункту 2.6 постанови
правління Національного банку України
«Про затвердження Положення про
ведення косових операцій в
національній валюті в Україні» від
15.12.2004 року за №637 не були допущені
відповідачем, а висновки про їх
наявність помилкові, акт складений за
наслідками перевірки не може вважатись
доказом виявлених порушень. Крім того,
позовні вимоги мотивує тим, що винесене
рішення про застосування штрафних
санкцій за своїм змістом не містить
ознак рішення суб'єкта владних
повноважень, а тому, на думку позивача,
не встановлює та змінює правовідносин.
Також вважає протиправними дії
відповідача вчинені при розгляді
скарги позивача, з якою останній
звертався до відповідача 27.07.2009 року, де
виклав свої заперечення щодо
проведення зазначеної перевірки та
винесеного рішення.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2010 року позовні вимоги
задоволено частково. В частині
застосування штрафних санкцій за
порушення пунктів 4, 5 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (не забезпечення
зберігання протягом встановленого
терміну книги обліку розрахункових
операцій, звітів фіскальної пам'яті та
контрольних стрічок в розмірі 510 грн.).
Суд виходив з того, що зберігання книг
обліку розрахункових операцій, звітів
фіскальної пам'яті (Z- звітів) та
контрольних стрічок знаходились в
сейфі керівника, який на момент
проведення перевірки був відсутній.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким задоволити позовні
вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги в
основному покликається на те, що судом
першої інстанції не взято до уваги не
підписаний акт перевірки та пояснення
свідків, а також мало місце
застосування законодавства, яке
втратило чинність.

Крім того 01.02.2011 року позивачем подано
заяву про роз'яснення судового рішення
від 22.11.2010 року, заяву про виправлення
описки в судовому рішенні від 22.11.2010
року та заяву про ухвалення
додаткового судового рішення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року відмовлено в задоволенні заяв. Суд
виходив з того, що судове рішення є
зрозумілим, а також описки не допущено
та відсутні підстави для винесення
додаткового судового рішення.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона позивача подала
апеляційну скарги з якої із-за
порушення норм процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати та постановити рішення, яким
задоволити вимоги заяв про роз'яснення
судового рішення та винесення
додаткової постанови, а також
постановити окрему ухвалу щодо
неправомірних дій посадових осіб
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг, вважає за
необхідне їх відхилити.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-УІ), що є достатнім
для розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що 26.06.2009 року
службовими особами відповідача, на
підставі направлень на перевірку за №
285, 286 проведено перевірку за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій
господарської одиниці Кафе «Бонові»,
що знаходиться за адресою: вул. Ковжуна,
буд. 1, м. Калуш, Івано-Франківська
область, яке належить суб'єкту
господарської діяльності - товариству
з обмеженою відповідальністю «Кафе
«Тістечко». За результатами якої до
позивача застосовано фінансових
санкцій на суму 19901,75 гривень.

Із матеріалів справи вбачається, що за
порушення пунктів 6, 9, 10 частини 1 статті
3 та у розмірах встановлених пунктами 3.
5 частини 1 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосовано до позивача
штрафні санкції в розмірі 510 гривень (340
гривень згідно пункту 3 статті 17 Закону
та 170 гривень згідно пункту 5 статті 17
Закону).

Оскільки книга обліку розрахункових
операцій була надана суду першої
інстанції, а також було здійснено
відповідний аналіз, колегія суддів
приходить до висновку про
протиправність санкцій за порушення п.
6, 9, 10 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в загальному розмірі 510
гривень.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» за №436/95 від 12.06.1995 року
установлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу. За
не оприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки вказаною статтею Указу
встановлена відповідальність у
вигляді штрафу в п'ятикратному розмірі
не оприбуткованої суми.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про
проведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України за №637 від
15.12.2004 року, позивач на підставі
фіскальних звітних чеків реєстратора
розрахункових операцій зобов'язаний
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковувати всю готівку, що
надходить до каси, шляхом виконання
щоденних записів про рух готівки та
підклеєння фіскальних звітних чеків на
відповідних сторінках книги обліку
розрахункових операцій.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку про
законність дій Калуської ОДПІ в
Івано-Франківській області щодо
застосування до відповідача штрафу за
не оприбуткування у касі готівки в
п'ятикратному розмірі не
оприбуткованої суми, яка, в даному
випадку, складає 19391, 75 гривень.

Що стосується недотримання
відповідачем вимог проведення
планової перевірки відповідно до вимог
ст. 11-1 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», то колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність тверджень позивача
оскільки перевірка здійснена 26.06.2009
року є позаплановою, а тому виникнення
права на її здійснення не обмежене
обов'язком органу державної податкової
служби надіслати не пізніше ніж за
десять днів до дня проведення
перевірки письмове повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення
її проведення, встановленого частиною
четвертою статті 11-1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні», оскільки вказаний порядок
надання органу державної податкової
служби права на проведення перевірки
платника податків встановлено
виключно щодо планової виїзної
перевірки.

Разом з тим, представників податкового
органу було допущено до перевірки, а
обставини на які покликається позивач
могли б складати підстави для
недопущення. Відтак, в даній ситуації
слід виходити з наслідків перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України,
якщо судове рішення є незрозумілим,
суд, який його ухвалив, за заявою осіб,
які беруть участь у справі, або
державного виконавця ухвалою роз'яснює
своє рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

З означеної процесуальної норми
вбачається, що судове рішення
роз'яснюється лише в тому випадку, коли
воно незрозуміле та за таким
звернулось визначене коло осіб. Разом з
тим, на думку колегії суддів, постанова
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2010 року є зрозумілою, позаяк вказане
судове рішення не містить положень, що
викликають неоднакове тлумачення
висновків суду, відтак відсутні
підстави для його роз'яснення.

Що стосується заявлених в апеляційній
скарзі вимог щодо винесення окремої
ухвали, то в задоволенні таких слід
відмовити, виходячи з того, що колегією
суддів не вбачається порушень вимог,
встановлених ст. 166 КАС України, для
прийняття такої.

Відповідно до статті 169 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд може з власної ініціативи
або за заявою особи, що брала участь у
справі, чи іншої заінтересованої особи
виправити допущені в судовому рішенні
цього суду описки, очевидні
арифметичні помилки незалежно від
того, набрало судове рішення законної
сили чи ні.

Описки в абзаці 2 резолютивної частини
постанови суду не допущено, а в
задоволені заяви про виправлення
описки в постанові Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.11.2010 року в адміністративній справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кафе «Тістечко» до
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції в
Івано-Франківській області про
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій за №/0 від 07.07.2009
року та визнання дій неправомірними
підставно відмовлено, оскільки чітко
зазначено в якій частині позивачу
задоволено позовні вимоги.

З огляду на наведене, доводи
апеляційних скарг суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст., 195, 196 ч.4 , 197, 198 п. 1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «Кафе
«Тістечко» залишити без задоволення,
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2010 року та ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2011
року по справі № 2а-3104/09/0970, без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга