Справа № 812/10721/13-а
Суддя: С.С. Тріфанова
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

20 лютого 2014 року ЛуганськСправа №
812/10721/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Тріфанової С.С.,

при секретарі судового засідання
Саприкіній Т.О.,

за участю представників сторін від:

позивача: Бєлая Я.С.
(довіреність від 02.09.2013 №14464/09),

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Луганська до
ОСОБА_2 про стягнення суми надміру
виплаченої пенсії у сумі 1584,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Луганська (далі - УПФУ в Ленінському
районі м.Луганська, позивач) звернулося
до суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_2 про стягнення суми надміру
виплаченої пенсії у сумі 1584,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами. ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та
отримував пенсію в управлінні
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська по третій групі
інвалідності з 19.05.2004 року як
непрацюючий пенсіонер.

З 01.07.2004 по 02.01.2006 відповідач був
працевлаштований на підприємстві
"Луганський обласний центр
соціально-трудової та професійної
реабілітації "Агат".

З 14.04.2006 по 31.12.2008 відповідач працював на
Луганському виробничому підприємстві
"ВОСТОК" УТОГ. Однак, управління ПФУ в
Ленінському районі про
працевлаштування ОСОБА_2 своєчасно
повідомлено не було,. Так, через
непоінформованість УПФУ в Ленінському
районі м. Луганська, виникла переплата
пенсії на загальну суму 2845,42 грн.

Позивачем вказано, що 02.07.2008 року
відповідач власноручно написав заяву
про ознайомлення із сумою переплати з
01.07.2004 по 31.03.2008 року у розмірі 2845,42 грн.
та дав згоду на утримання управлінням з
його пенсії з 01.08.2008 по 10%, тобто
зобов'язався добровільно виплачувати
суму нарахованої заборгованості, що
виникла з його вини.

У позовній заяві управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Луганська посилається на те, що на
виконання вимог ст. 103 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", за якою
суми пенсії над міру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії,
02.07.2008 року УПФУ в Ленінському районі м.
Луганська прийняте Рішення № 498 про
утримання з відповідача над міру
виплаченої індексації в розмірі 2845,42
грн. з 01.08.2008 р. по 10% з пенсії щомісячно
до повного погашення, на виконання
якого з пенсії відповідача проводились
відрахування.

Позивачем зазначено, що у разі
припинення виплати пенсії (внаслідок
відновлення здоров'я тощо) до повного
погашення заборгованості решта
заборгованості стягується в судовому
порядку.

Згідно Рішення № 498, з пенсії ОСОБА_2
починаючи з 01.08.2008 по 31.05.2010 проводились
відрахування по 10% кожного місяця.
Відповідачу припинено виплату пенсії 31
травня 2010 року, у зв'язку із зняттям
групи інвалідності.

Позивачем зазначено, що станом на 31
травня 2013 року залишок суми
переплаченої пенсії становить 1584,59
грн., та яку УПФУ в Ленінському районі
м.Луганська просить стягнути з
відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача надала пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід залишити
без розгляду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та
отримував пенсію в управлінні
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська по третій групі
інвалідності з 19.05.2004 року як
непрацюючий пенсіонер.

З 01.07.2004 по 02.01.2006 відповідач був
працевлаштований на підприємстві
"Луганський обласний центр
соціально-трудової та професійної
реабілітації "Агат". З 14.04.2006 по 31.12.2008
відповідач працював на Луганському
виробничому підприємстві "ВОСТОК" УТОГ.

Про своє працевлаштування
відповідачем не було своєчасно
повідомлено управління ПФУ в
Ленінському районі, внаслідок чого
виникла переплата пенсії на загальну
суму 2845,42 грн.

02.07.2008 року відповідач власноручно
написав заяву про ознайомлення із
сумою переплати з 01.07.2004 по 31.03.2008 року у
розмірі 2845,42 грн. та дав згоду на
утримання позивачем з його пенсії з
01.08.2008 по 10%, тобто зобов'язався
добровільно виплачувати суму
нарахованої заборгованості.

З 31 травня 2010 року відповідачу
припинено виплату пенсії, у зв'язку із
зняттям групи інвалідності. Станом на 31
травня 2013 року залишок суми
переплаченої пенсії становить 1584,59 грн.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання органами Пенсійного фонду
України сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення визначено Порядком
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, який затверджено Постановою
правління Пенсійного фонду України від
21 березня 2003 р. № 6-4

Відповідно до пункту 3 зазначеного
Порядку - повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
проводиться відповідно до статті 103
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" у випадках виявлення
подання громадянами недостовірних
відомостей про заробітну плату чи
інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного
подання відомостей про зміни у складі
сім'ї тощо.

Суми пенсії, надміру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку, стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії
(додаток 1).

У разі припинення виплати пенсії
(внаслідок відновлення здоров'я тощо)
до повного погашення заборгованості
решта заборгованості стягується в
судовому порядку.

Статтею 103 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії. У
разі припинення виплати пенсії
(внаслідок відновлення здоров'я тощо)
до повного погашення заборгованості
решта заборгованості стягується в
судовому порядку.

Відповідно до пункту 1 статті 50 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів ПФУ чи в
судовому порядку.

Аналіз вказаних норм права дає
підстави дійти висновку, що саме з
моменту припинення виплати пенсії у
управління ПФУ виникають підстави для
звернення до адміністративного суду з
позовом про стягнення залишку надмірно
виплаченої пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачу припинено виплату пенсії з
31 травня 2010 року, у зв'язку із зняттям
групи інвалідності та з цього часу
позивачу стало відомо про наявність
залишку суми надміру виплаченої пенсії
ОСОБА_2, що підтвердила представник
позивача у судовому засіданні.

Таким чином, з 31 травня 2010 року у
позивача виникли підстави, що давали
суб'єкту владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог про стягнення залишку надміру
виплаченої пенсії та звернення до суду.

Фактично адміністративний позов УПФУ в
Ленінському районі м.Луганська подано
до суду 24 грудня 2013 року, що
підтверджується реєстраційним штампом
суду з зазначенням дати надходження
матеріалів до суду і реєстраційним
номером згідно з Журналом реєстрації
вхідної кореспонденції.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Частиною першою статті 100 КАС України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду (частина друга
статті 100 КАС України).

Пунктом 9 частини першої статті 155 КАС
України передбачено, що суд своєю
ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суд
поважними.

Відповідно до частини третьої статті 162
КАС України якщо в ході судового
розгляду справи суд встановить, що
провадження у справі відкрито за
позовною заявою, поданою з пропущенням
установленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
або викладений в ухвалі про відкриття
провадження у справі висновок суду про
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними був передчасним, і суд не
знайде інших підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
позовна заява залишається без
розгляду.

Так, якщо провадження у справі було
помилково відкрито за
адміністративним позовом, поданим із
порушенням строку звернення до
адміністративного суду, питання про
поновлення якого судом не
вирішувалося, і про пропуск строку
стало відомо у ході розгляду справи,
суд перевіряє поважність причин
пропуску строку на звернення до суду і
в разі визнання їх неповажними залишає
адміністративний позов без розгляду.

Поважними за змістом вказаних норм
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Ані Законом України "Про пенсійне
забезпечення", ані Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не передбачені спеціальні
строки звернення до суду із позовом
щодо стягнення надміру виплачених сум
пенсій.

Враховуючи надані представником
позивача пояснення та встановлені в
ході судового розгляду справи
обставини, суд приходить до висновку,
що позивач адміністративний позов
подав з пропущенням шестимісячного
строку звернення до суду,
передбаченого частиною другою статті 99
КАС України, який сплинув 29 листопада
2010 року.

При цьому, позивач пропустив строк
звернення до суду з адміністративним
позовом без поважних причин, оскільки
він не був позбавлений можливості
своєчасно звернутися у судовому
порядку з позовними вимогами про
стягнення надміру виплачених коштів з
ОСОБА_2.

Позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду і ні в позовній
заяві, ні в судовому засіданні не
подано та не заявлено клопотання про
поновлення строку звернення до суду, не
зазначено обставин, які пов'язані з
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного подання
адміністративного позову, і не додано
доказів щодо цього.

Також позивачем не наведено
переконливих доказів обґрунтованості
того, що він протягом тривалого часу
очікував добровільної сплати
заборгованості, а також не наведено
мотивів, з яких ним, як територіальним
органом Пенсійного фонду, самостійно
не було прийнято відповідне рішення
щодо звернення до суду протягом
тривалого часу.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що встановлення
процесуальних строків законом
передбачено з метою дисциплінування
учасників адміністративного
судочинства та своєчасного виконання
ними передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків, оскільки строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини вважаються спірними,
адже після їх завершення, якщо ніхто не
звернувся до суду за захистом прав та
охоронюваних законом інтересів,
відповідні правовідносини набувають
статусу стабільних.

Таким чином, оскільки адміністративний
позов подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
позивачем не подано клопотання про
його поновлення, і суд не знайшов
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, тому в порядку статті
100, пункту 9 частини першої статті 155 КАС
України адміністративний позов
підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, пунктом 9
частини першої статті 155, статтями 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Луганська до ОСОБА_2 про стягнення
суми надміру виплаченої пенсії у сумі
1584,59 грн.,- залишити без розгляду, у
зв'язку із пропуском строку звернення
до суду.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Луганський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на ухвалу суду першої інстанції
подається протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
було постановлено в письмовому
провадженні або згідно з частиною
третьою статті 160 КАС України, або без
виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та
підписано 24 лютого 2014 року.

СуддяС.С. Тріфанова