Справа № 466/6082/13-а
Суддя: Кавацюк В. І.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6082/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді
Кавацюка В.І.

при секретарі
Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова про зобов'язання до вчинення
дій,

у с т а н о в
и в :

Гр.ОСОБА_1 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м.Львова, в
якому просить поновити пропущений
строк для звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів за
період з 01.07.2007 року до 31.12.2007 року та з
01.05.2008 року до 31.12.2008 року; зобов»язати
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м.Львова
нарахувати і виплатити на її користь
недоплачену їй як дитині війни
щомісячну надбавку за 2007 - 2008 роки в
сумі 1646,07 грн.

Як на підставу своїх вимог зазначила,
що вона є дитиною війни, а відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за 2006-2010 р.р. «дітям
війни» повинна виплачуватись
щомісячна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.
Відповідачем всупереч вимог вказаного
Закону така грошова допомога не
виплачувалася в повному обсязі, а тому
позивач змушена звернутись до суду.

Ухвалою судового засідання від 27
грудня 2013 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Шевченківському районі м.
Львова про визнання дій
неправомірними, зобов»язання до
вчинення дій в частині нарахування та
виплати підвищення на 30% мінімальної
пенсії дитині війни за період з 09 липня
2007 року по 24 березня 2008 року включно
залишено без розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з»явилась, подала заяву, в якій просить
розглядати справу у її відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Представник відповідача Перхач С.С. в
судове засідання не з»явилась, подала
заяву про розгляд справи у її
відсутності та в матеріалах справи
містяться письмові заперечення щодо
позову.

Відповідно до ч. 4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

З'ясувавши дійсні обставини справи,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус «дитина
війни» відповідно до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» передбачено, що
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ст.3 цього Закону
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно - правовими актами.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50
відсотків від розміру надбавки,
встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп2007 від 09 липня 2007 року визнані
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), зокрема,
положення п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
щодо зупинення дії ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», з
урахуванням ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов»язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене.

У 2006-2010рр. до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» жодних
змін не вносилось, дія цієї норми не
була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами, а відтак діє
норма, згідно якої у 2006-2010роках дітям
війни виплачується підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Доводи відповідача щодо
неврегульованості на законодавчому
рівні порядку здійснення доплат
особам, які мають статус дітей війни, не
можуть бути підставою для їх
нездійснення або відмови в задоволенні
позову, оскільки відповідно до ч.4 ст.8
КАС України забороняється відмова в
розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

Також, суд не бере до уваги посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування як на причину невиконання
своїх зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних нормативно-правових актах
законодавства, не може бути поставлена
у залежність від відповідних бюджетних
асигнувань.

З огляду на положення ст. ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних позивачу сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про стягнення чи виплату їх
конкретних розмірів.

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 09.07.07 р. № 6-рп у справі за
конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України положень статей
29,36, частини другої ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.1 ст.
66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71,
ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
визнано таким, що не відповідає
Конституції України п. 12 ст. 71 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію
статті 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

22 травня 2008 року Конституційним судом
України (рішення№10-рп) в аналогічному
порядку було вирішено питання щодо
неконституційності положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» щодо фінансування виплат,
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до вимог ст.152 ч. 2
Конституції України Закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Судом встановлено, що всупереч Рішень
Конституційного Суду України
Управлінням Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
зазначена щомісячна державна
соціальна грошова допомога позивачу за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року не виплачувалась, а у 2008 році
виплачувалась не в повному розмірі.

Відтак, вимоги позивача підлягають до
задоволення в частині зобов'язання
відповідача провести донарахування і
виплати пенсії з врахуванням
підвищення на 30 % мінімальної пенсії за
віком, починаючи з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року.

Покликання відповідача управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова на
відсутність коштів та фінансування не
може бути підставою для відмови у
позові. Також суд не приймає до уваги
покликання відповідача на те, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений в ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», застосовується виключно
для розміру пенсій, призначених згідно
цього Закону. При цьому суд виходить з
відсутності іншого встановленого
законом мінімального розміру пенсії за
віком та пріоритетності законів над
іншими підзаконними
нормативно-правовими актами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підставний та підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 55 Конституцією
України, ст.ст. 11, 99, 128, 159, 160 ч.3, 161 КАС
України, Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд, -

п о с т а н о в
и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
враховуючи мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абз.1 ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з врахуванням проведених
виплат з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року з врахуванням підвищення пенсії
на 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченого ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів після
її оголошення через Шевченківський
районний суд м. Львова. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя В. І. Кавацюк