Справа № 812/102/14
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каюда А.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
справа №812/102/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Геращенка І.В.

суддів апеляційного суду
Васильєвої І.А., Губської Л.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі № 812/102/14 за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції, третя особа Приватне
підприємство «Даллєр ЛТД Компані» про
скасування постанови про повернення
виконавчого документа та зобов'язання
виконати певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Луганське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Луганського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділу державної виконавчої
служби Брянківського міського
управління юстиції про скасування
постанови Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції від 24
грудня 2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві (ВП
35536064), зобов'язання Відділ державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції провести
необхідні виконавчі дії по виконанню
виконавчого листа № 2а-17676/09, виданого
Луганським окружним адміністративним
судом 18.05.2010 року, а саме звернути
стягнення на майно та кошти боржника.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі № 812/102/14 (суддя Каюда А.М.)
у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій просить скасувати постанову та
прийняти нове рішення, яким позовну
заяву задовольнити у повному обсязі

Доводи апеляційної скарги заявник
обґрунтовує невірним застосуванням
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
усіх матеріалів справи, висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи.

Наголошує на тому, що законом
встановлені випадки, коли відсутність
боржника - юридичної особи за адресою,
вказаною у виконавчому документі, в
даному випадку - адресою державної
реєстрації, не виключає можливість
виконання наказу суду. Пункт 2 ч. 1 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження», яким керувався державний
виконавець при винесенні спірної
постанови, має виключення, тому не може
бути застосовано до всіх без
виключення виконавчих документів.

Вважає, що якщо підприємство
займається певною господарською
діяльністю, використовує працю
найманих працівників, то воно
обов'язково має відповідне майно на яке
може бути звернене стягнення: меблі,
оргтехніку, будь-яке обладнання або
матеріальні цінності.

Сторони, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотання
про участь у розгляді справи не
заявлялось, у зв'язку з чим, колегія
суддів розглядає апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

18 травня 2010 року Луганським окружним
адміністративним судом було видано
Луганському обласному відділенню
Фонду соціального захисту інвалідів
виконавчий лист № 2а-17676/09 про стягнення
з підприємства «Даллєр ЛТД Компані» на
користь Державного бюджету України
адміністративно - господарську санкцію
за не створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2007 році у
сумі 7194,44 грн. та пені за порушення
терміну сплати санкцій у розмірі 737,28
грн. на загальну суму 7931,72 грн.

Позивач направив отриманий виконавчий
лист до Відділу державної виконавчої
служби Брянківського міського
управління юстиції для виконання.

Державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції, з метою з'ясування майнового
стану боржника, було зроблено
відповідні запити до банківських
установ, Головного управління
держземагентва у Луганській області,
Брянківського комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації», МРЕВ УДАІ в
Луганській області.

Листом від 21 листопада 2012 року
начальник відділу супроводження
операцій по клієнтських рахунках
Операційного департаменту Райффайзен
Банк Аваль повідомив, що відповідно до
направленої Постанови про арешт коштів
боржника б/н (ВП № 19658847) від 09 вересня 2010
року накладено арешт на кошти в сумі
7931,72 грн., що містяться на п/р №
клієнта Підприємство «Даллєр ЛТД
Комнані», в АТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, та
залишок коштів на цьому рахунку
недостатній для виконання даної
Постанови.

Відповідно до листа від 12 листопада 2013
року Брянківське комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації» повідомило державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції про те, що
за Підприємством «Даллєр ЛТД Комнані»
право власності в м. Брянка не
зареєстровано.

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно від 14 червня 2013 року
було встановлено, що у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відсутні будь - які відомості за
Підприємством «Даллєр ЛТД Комнані».

Як вбачається з листа Управління
Пенсійного фонду України в м. Брянці
Луганської області від 16 вересня 2013
року Підприємство «Даллєр ЛТД Комнані»
востаннє надавало звіти до Управління
ПФУ в м. Брянці Луганської області у
липні 2010 року.

Актом державного виконавця від 22
жовтня 2013 року, який було складено за
наслідками виходу за
місцезнаходженням підприємства
боржника, встановлена, відсутність за
ПП «Даллєр ЛТД Компані» майна на яке
можливо накласти арешт.

Листом від 24 жовтня 2013 року № 31-23/186
Головне Управління статистики у
Луганській області (Відділ статистики
у м. Брянка) повідомило державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції, що ПП
«Даллєр ЛТД Компані» фінансові звіти
до органів державної статистики
востаннє надали за 1 півріччя 2010 року.

Згідно до листа від 27 листопада 2013 року
Головного Управління держземагенства
у Луганській області державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Брянківського
міського управління юстиції, було
повідомлено що земельних ділянок на
території м. Брянка у власності та (або)
користуванні у Підприємства «Даллєр
ЛТД Комнані» не зареєстровано.

24 грудня 2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції було прийнято постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві, оскільки при
неодноразовій перевірці майнового
стану підприємства встановлено, що
майно, на яке можна звернути стягнення,
відсутнє: згідно відповідей з МРЕВ та
БТІ м. Брянка нерухомості та
автомобільних засобів за боржником не
зареєстровано; згідно відповіді з ОДПІ
за боржником зареєстровані відкриті
рахунки на які державним виконавцем
накладено арешт (залишок грошових
коштів на рахунках відсутній); при
виході державного виконавця за
адресою, вказаною у виконавчому
документі встановлено, що майна
підлягаючого арешту й опису немає,
підприємство виробничою діяльність не
займається (складено акт державного
виконавця). За вказаною адресою
підприємство не знаходиться вже
тривалий час. Заходи, прийняті
державним виконавцем щодо розшуку
майна боржника - юридичної особи, не
дали результатів.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції, в
апеляційній скарзі вказується на
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів вважає такий
висновок помилковим, а апеляційну
скаргу такою, що задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Згідно ст. 1 зазначеного Закону
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
передбачено, що державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку
передбаченому законом.

Таким чином, відповідач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок по примусовому
виконанню рішень.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами,
і накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної
влади, якщо їх виконання за законом
покладено на державну виконавчу
службу;

9) рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Частина 1 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
місце виконання рішення, а саме:
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частинами 1-2 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому вищевказаним Законом
порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження -
згідно із статтею 49 вищевказаного
Закону;

- повернення виконавчого документа
стягувачу - згідно із статтею 47
вищевказаного Закону;

- повернення виконавчого документа до
суду чи іншого органу (посадовій
особі), який його видав, - згідно із
статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає
час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
вищевказаного Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними.

Згідно з ч. 2-5 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» про наявність
обставин, зазначених у частині першій
цієї статті, державний виконавець
складає акт.

У разі повернення виконавчого
документа з підстав, передбачених
частиною першою цієї статті, стягувачу
повертаються невикористані суми
внесеного ним авансового внеску разом
із звітом державного виконавця про
його використання.

Про повернення стягувачу виконавчого
документа та авансового внеску
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Аналізуючи приведене законодавство і
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини, та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволені
позовних вимог, оскільки державним
виконавцем при виконанні виконавчого
листа № 2а-17676/09, виданого 18 травня 2010
року Луганським окружним
адміністративним судом, з моменту
відкриття виконавчого провадження
вживались заходи, які передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», спрямовані на виконання
вказаного виконавчого документу, що не
призвело до результату з причин, які не
залежать від державного виконавця,
тобто відповідач діяв у межах наданих
повноважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята при вірному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права, повному та
всебічному досліджені усіх матеріалів
справи, тому підстав для її скасування
не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 2, ст.
160, ст. 167, ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луганського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі № 812/102/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року у справі № 812/102/14 за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Відділу державної виконавчої служби
Брянківського міського управління
юстиції, третя особа Приватне
підприємство «Даллєр ЛТД Компані» про
скасування постанови про повернення
виконавчого документа та зобов'язання
виконати певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили.

Головуючий
І.В.Геращенко

Судді
І.А.Васильєва

Л.В.Губська