Справа № 822/3574/13-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3574/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

предстаника відповідача: Царука Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м.Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним та
скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до ДПІ у м. Хмельницькому про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових санкцій). Позовні вимоги
мотивовано тим, що ДПІ у м.
Хмельницькому проведена позапланова
виїзна перевірка з питань дотримання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій. За результатами
перевірки складений акт від 22 квітня 2010
року № 0155/22/25/23//3870, на підставі
висновків якого податковим органом
прийняте рішення про застосування
штрафних (фінансових санкцій)
№/0/3331 від 30.04.2010 року. Вважаючи
висновки податкового органу
безпідставними, а рішення -
неправомірним, просила визнати
податкове повідомлення-рішення
протиправним та скасувати.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
у задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року,
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити, посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судовому засіданні позивач та її
представник апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі за
обставин, викладених у ній, просили
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
скасувати, дали пояснення, аналогічні
доводам, викладеним в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав
у повному обсязі, проти її задоволення
заперечив, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Крім того,
дав пояснення по суті апеляційної
скарги, аналогічні викладеним в
письмових запереченнях, що приєднані
до матеріалів справи. Просив залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно скасувати,
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 зареєстрована виконавчим
комітетом Хмельницької міської ради як
фізична особа - підприємець.

ДПІ у м. Хмельницькому проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій. На момент
проведення перевірки позивач
перебувала на спрощеній системі
оподаткування. За результатами
перевірки складений акт від 22 квітня 2010
року № 0155/22/25/23//3870.

Перевіркою виявлено, що позивачем
порушено Порядок заповнення книги
обліку доходів та витрат, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1269 від 26.09.2001 року. На цій підставі
податковим органом зроблений висновок
про порушення ФОП ОСОБА_2 п. п. 1, 2 ст. 3,
п. 6 ст. 9 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

На підставі акту перевірки та ч. 1 ст. 17
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" відповідачем
прийняте рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій на суму 93
750 грн. 00 коп.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до пунктів 1, 2 ст. 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" у редакції, яка діяла станом на
час проведення перевірки ( далі - Закон),
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Пунктом 5 Порядку заповнення книги
обліку доходів та витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1269, передбачено, що
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги обліку доходів і витрат
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Судом першої інстанції встановлено і
сторонами не заперечується, що позивач
заповнювала не усі графи книги.
Враховуючи це, суд дійшов висновку про
правомірність прийнятого рішення
податкового органу. При цьому судом
першої інстанції не було враховано
наступне.

Закон України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» є спеціальним
законом, який визначає правові засади
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг.

Статтею 1 вказаного Закону встановлено,
що реєстратори розрахункових операцій
застосовуються фізичними
особами-суб'єктами підприємницької
діяльності або юридичними особами (їх
філіями, відділеннями, іншими
відокремленими підрозділами) (далі -
суб'єкти підприємницької діяльності),
які здійснюють операції з розрахунків
в готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, а також
уповноваженими банками та суб'єктами
підприємницької діяльності, які
виконують операції купівлі-продажу
іноземної валюти.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

Відповідне право суб'єкта малого
підприємництва закріплене також в ст. 6
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Таким чином, суб'єкти підприємницької
діяльності-фізичні особи - платники
єдиного податку відповідно до приписів
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» мають право не
застосовувати реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки, за умови що такі
особи не здійснюють продаж підакцизних
товарів (крім пива на розлив) та ведуть
книги обліку доходів і витрат.

Пунктом 1 частини першої ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» передбачено
відповідальність: за проведення
розрахункових операцій з
використанням РРО або розрахункових
книжок на неповну суму вартості
проданих товарів (наданих послуг);
непроведення розрахункових операцій
через РРО з фіскальним режимом роботи;
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у денному
звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку
робочого дня; нероздрукування
відповідного розрахункового
документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції, або проведення
її без використання розрахункової
книжки на окремому господарському
об'єкті такого суб'єкта господарювання.

З огляду на зазначене, вимоги вказаної
норми не передбачають
відповідальності за неналежне ведення
книги обліку доходів і витрат, а тому
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій на підставі п.1 ст17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» є безпідставним.
Такі висновки апеляційного суду
узгоджується також із правовою
позицією Вищого адміністративного
суду України (ухвала від 18.12.2013 року у
справі №К/9991/5214/11).

Доводи апеляційної скарги дають
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова не
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про обґрунтованість
доводів позивача. Разом з тим,
відповідач як суб'єкт владних
повноважень в ході судового розгляду
не довів обґрунтованість своїх
висновків і правомірності прийнятих на
їх підставі рішень.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Враховуючи порушення судом першої
інстанції норм права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції та прийняття нової
постанови, якою адміністративний позов
необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити
повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м.Хмельницькому Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про визнання протиправним та
скасування рішення, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0/3331 від
30.04.2010 року.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "28" лютого 2014 р. .

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.