Справа № 2а-4231/10/1670
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/1194/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача та третьої
особи Висоти І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.12.2010

у справі №2а-4231/10/1670

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції в
місті Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору:
Головне управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових
санкцій), -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.10.2010 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2010 позов
задоволено. Скасовано рішення ДПІ в
м.Полтаві про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 31.08.2010 №
/0.

Державна податкова інспекція в
м.Полтаві подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позову повністю.
Посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, наголошуючи на
тому, що відповідальність за порушення
п. 2.6 Положення «Про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320 передбачена тільки Указом
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95, який є чинним.

Державна податкова адміністрація у
Полтавській області в порядку статті 217
Кодексу адміністративного судочинства
України приєдналася до касаційної
скарги, підтримавши її вимоги.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце касаційного
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом касаційної інстанції в судовому
засіданні здійснено заміну
відповідача - Державної податкової
інспекції у м.Полтаві її
правонаступником - Державною
податковою інспекцією в м.Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області, а також заміну
третьої особи - Державної податкової
адміністрації у Полтавській області її
правонаступником - Головним
управлінням Міндоходів у Полтавській
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача та
третьої особи, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для застосування до позивача
за рішенням ДПІ у м.Полтаві від 31.08.2010 №
/0 штрафних (фінансових) санкцій
відповідно до вимог абз. 3 п. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 в сумі 35000,00 грн. слугували висновки
перевірки, викладені в акті від 12.08.2010 №
0551/16/01/23-323/НОМЕР_1, про порушення вимог п.
2.6 Положення «Про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого Постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320. Порушення полягало у
неоприбуткуванні позивачем готівки в
касі в сумі 7000,00 грн. Сума готівки не
відображена в книзі обліку доходів та
витрат підприємця.

Позивач у 2010 році перебував на
спрощеній системі оподаткування,
обліку і звітності, сплачував єдиний
податок.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями)
визначено Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженим постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за
№ 40/10320 (далі Положення № 637).

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637
оприбуткування готівки визначено як
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у касовій
книзі, книзі обліку доходів і витрат,
книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637 уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткування готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Відповідно до п. 1.2 Положення № 637 книга
обліку - касова книга, книга обліку
доходів і витрат, книга обліку виданих
та прийнятих старшим касиром грошей
або книга обліку розрахункових
операцій;

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) реєстратори розрахункових
операцій та розрахункові книжки не
застосовуються: при продажу товарів
(наданні послуг) суб'єктами
підприємницької діяльності - фізичними
особами, оподаткування доходів яких
здійснюється відповідно до
законодавства з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (в тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), якщо такі
суб'єкти не здійснюють продаж
підакцизних товарів (крім пива на
розлив), за умови ведення такими
особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України за поданням
державного органу, уповноваженого
провадити державну регуляторну
політику.

Відповідно до пункту 8 Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку,
затвердженого наказом ДПА України від
29.10.1999 № 599 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.11.99 за №
752/4045, для визначення результатів
власної підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійсненних господарських і
фінансових операцій платник єдиного
податку-фізична особа веде Книгу
обліку доходів і витрат.

Отже, спрощена система оподаткування,
обліку та звітності не передбачає
ведення суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами касової
книги на підставі прибуткових касових
ордерів, а також здійснення обліку
готівкових коштів у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК),
однак передбачає ведення такими
особами Книги обліку доходів і витрат.

Як вказано раніше, пункт 1.2. Положення №
637 оприбуткування готівки визначає не
тільки як проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у касовій
книзі, а ще й як проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на суму її фактичних
надходжень у книзі обліку доходів і
витрат.

Згідно із вказаною вище нормою
Положення № 637 Книга обліку доходів і
витрат - документ установленої форми,
що застосовується відповідно до
законодавства України для
відображення руху готівки.

Враховуючи наведене, оприбуткуванням
готівки для фізичної особи-підприємця,
який є платником єдиного податку, є
проведення обліку готівки в касі на
суму її фактичних надходжень у книзі
обліку доходів і витрат у порядку,
передбаченому Порядком ведення Книги
обліку доходів і витрат суб'єкта малого
підприємництва - юридичної особи, яка
застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
затвердженим наказом Державної
податкової адміністрації України від
13.10.1998 № 477 (в редакції наказу від 12.10.1999
№ 554) та зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 19.10.1999 за № 713/4006.

Зазначений порядок передбачає
заповнення всіх граф книги: дата та
номер банківського або касового
документа; сума виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) грн.;
сума виручки від реалізації основних
фондів, грн.; позареалізаційні доходи
та виручка від іншої реалізації, грн.;
загальна сума виручки та
позареалізаційних доходів, грн. (гр. 3 + 4
+ 5); загальна сума витрат, здійснених у
зв'язку з веденням господарської
діяльності, грн.

Таким чином, невідображення фізичною
особою-підприємцем, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва, в книзі обліку доходів
і витрат сум виручки від реалізації
продукції (товарів), що підтверджуються
розрахунковими документами, є
неоприбуткуванням готівки у касі.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №
436/95 (далі Указу № 436/95) за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки до фізичних осіб - громадян
України, які є суб'єктами
підприємницької діяльності,
застосовується штраф у п'ятикратному
розмірі неоприбуткованої суми.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач невідобразив у
книзі обліку доходів і витрат отриману
готівку в сумі 7000,00 грн. за надані
послуги за рахунками від 23.07.2010 та
06.08.2010, відтак контролюючий орган
правомірно застосував до позивача
штраф у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та рішення відповідача про
застосування штрафу, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що податковий
орган неправомірно застосував штраф,
передбачений ст. 1 Указу № 436/95, оскільки
мав право застосовувати штрафні
санкції тільки в порядку та розмірах,
встановлених законами України.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою позицією суду
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

08.06.1995 між Верховною Радою України та
Президентом України був прийнятий
Конституційний Договір № 1к/95-ВР про
основні засади організації та
функціонування державної влади і
місцевого самоврядування в Україні на
період до прийняття нової Конституції
України.

Відповідно до частини другої статті 25
цього Конституційного Договору
Президент України видає укази з питань
економічної реформи, не врегульованих
чинним законодавством України, які
діють до прийняття відповідних
законів.

12.06.1995 Президент України видав Указ №
436/95, яким, зокрема, врегулював питання
відповідальності суб'єктів
господарювання за неоприбуткування у
касах готівки.

06.07.1995 було прийнято Закон України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі Закон № 265/95-ВР), у якому
передбачено, крім іншого,
відповідальність суб'єктів
господарювання за порушення вимог
цього Закону.

Так, розділом V згаданого вище Закону
визначено вичерпний перелік порушень,
за які передбачено фінансові санкції.
Як вбачається зі змісту його положень,
серед них відсутнє таке порушення як
неоприбуткування у касах готівки, а
отже й не встановлена відповідальність
за це.

Водночас зазначене питання прямо
врегульоване в Указі № 436/95. Зокрема,
абзацом 3 статті 1 вказаного
нормативно-правового акта встановлено
штраф у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки.

Таким чином, предмети правового
регулювання Указу № 436/95 та Закону №
265/95-ВР є різними.

Крім того, незважаючи на зміни, які в
подальшому вносились до Указу № 436/95
(останні - у 2001 році), правове
регулювання відповідальності та
розмір штрафу за неоприбуткування
готівки не змінилися.

Таким чином, відносини стосовно
відповідальності суб'єктів
господарювання за неоприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки не
врегульовані Законом № 265/95-ВР,
прийнятим у часі пізніше, ніж видано
Указ № 436/95. На час виникнення спірних
відносин не було прийнято й будь-яких
інших законів, сфера дії яких би
охоплювала такі відносини. Тому,
податковий орган правомірно
застосував до позивача за порушення
вимог п. 2.6 Положення № 637 штрафні
санкції на підставі абзацу 3 статті 1
Указу № 436/95.

Наведена вище позиція відповідає
позиції, вкладеній Верховним Судом
України, зокрема в постанові від 02.04.2013
у справі № 21-77а13 за позовом
Глобинського споживчого товариства до
ДПА в Полтавській області,
Кременчуцької ОДПІ Полтавської
області ДПС про визнання рішення
нечинним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2442 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України є
обов'язковими для всіх судів України,
які, своєю чергою, зобов'язані привести
свою судову практику у відповідність з
рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
постанова суду апеляційної інстанції
скасуванню, а помилково скасована
постанова суду першої інстанції -
залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 225, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м.Полтаві задовольнити
частково, постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.12.2010 скасувати та залишити в силі
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.10.2010.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун