Справа № 125/2959/13-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 125/2959/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Хитрук В.М.
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
старшого державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби Барського
районного управління юстиції
Вінницької області - Мельника Дмитра
Сергійовича на постанову Барського
районного суду Вінницької області від
10 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
старшого державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби Барського
районного управління юстиції
Вінницької області - Мельника Дмитра
Сергійовича, Реєстраційної служби
Барського районного управління
юстиції Вінницької області, третя
особа без самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_4, про визнання дій
неправомірними,скасування постанови
про накладення арешту на майно та
заборону її відчуження , -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з адміністративним позовом до старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби Барського
районного управління юстиції
Вінницької області - Мельника Дмитра
Сергійовича (старший державний
виконавець ВДВС Барського РУЮ - Мельник
Д.С.), Реєстраційної служби Барського
районного управління юстиції
Вінницької області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4, про визнання незаконними дії
старшого державного виконавця ВДВС
Барського РУЮ - Мельника Д.С. щодо
винесення постанови від 27 вересня 2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
квартири АДРЕСА_1, яка належить
позивачу, скасування даної постанови
та зобов'язання Реєстраційну службу
Барського районного управління
юстиції Вінницької області виключити з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження арешт нерухомого майна, а
саме квартири АДРЕСА_1, яка належить
позивачу.

Постановою Барського районного суду
Вінницької області від 10 січня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням
старший державний виконавець відділу
Державної виконавчої служби Барського
районного управління юстиції
Вінницької області подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказану постанову.

Позивач скористався правом
регламентованим положеннями ст. 191 КАС
України та надав письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
якій просить суд залишити рішення суду
першої інстанції в силі та відмовити в
задоволенні апеляційної скарги. При
цьому, позивач клопотав про розгляд
справи без його участі.

Відповідач (апелянт) в судове засідання
не з'явився. До початку судового
засідання через канцелярію
Вінницького апеляційного
адміністративного суду за вхідним №3318
подав заяву з проханням розглянути
апеляційну скаргу в порядку письмового
провадження.

Реєстраційна служба Барського
районного управління юстиції
Вінницької області та третя особа в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином повідомлялись про дату,
час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач просить визнати незаконними
дії старшого державного виконавця ВДВС
Барського РУЮ - Мельника Д.С. щодо
винесення постанови від 27 вересня 2013
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
при виконанні виконавчого листа по
цивільній справі №2-936/10 виданого 20
вересня 2010 року Барським районним
судом Вінницької області про стягнення
аліментів на утримання дітей.

Визначаючись щодо компетенції суду по
розгляду такого спору, колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справу
адміністративної юрисдикції визначено
як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних та
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, ст. 383
Цивільно-процесуального кодексу
України (ЦПК України) передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Також, п. 2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2012 року №5 "Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року №3 "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби"" зазначено, що суди при
визначенні юрисдикції повинні
виходити з того, що до юрисдикції
адміністративних судів належать спори
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні всіх виконавчих
документів, передбачених частиною
другою статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження", крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою ст. 82 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції
судів щодо вирішення справ з приводу
оскарження рішень дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби
щодо виконання судового рішення є
юрисдикційна належність суду, який
видав виконавчий документ, та статус
позивача як сторони у виконавчому
провадженні.

Згідно ст. 8 Закону України "Про
виконавче провадження" сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. При цьому до сторін, які можуть
оскаржити рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, належать також їх
представники за законом чи договором.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Тобто, законодавцем встановлено
порядок оскарження рішення, дії чи
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України в порядку
цивільного судочинства.

Як встановлено з матеріалів справи, що
спір між ОСОБА_3 та старшим державним
виконавцем відділу Державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції Вінницької області
- Мельником Д.С., Реєстраційною службою
Барського районного управління
юстиції Вінницької області виник
внаслідок незгоди останнього з діями
старшого державного виконавця ВДВС
Барського РУЮ - Мельника Д.С. під час
виконання згаданого виконавчого листа
у цивільній справі №2-936/10 від 20 вересня
2010 року.

Оскільки позовні вимоги позивача
стосуються дій старшого державного
виконавця ВДВС Барського РУЮ - Мельника
Д.С. щодо арешту майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
вчинені на виконання рішення
постановленого по цивільній справі, то
дані вимоги не можуть бути предметом
розгляду справи за правилами,
встановленими КАС України, а
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на зазначену норму процесуального
закону і помилково розглянув справу за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та проаналізувавши
правові норми, які регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції при
вирішенні даного спору порушена
підсудність вирішення вимог, які мали
бути вирішенні судом в порядку
цивільного судочинства.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити про те, що судом
першої інстанції під час розгляду
справи не було вирішено вимогу
позивача заявлену до Реєстраційної
служби Барського районного управління
юстиції Вінницької області про
зобов'язання виключити з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію обтяження арешт
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, яка належить позивачу, яка на
думку суду апеляційної інстанції не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Так, внесення відомостей до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію обтяження арешт
нерухомого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1 було здійснено Реєстраційною
службою Барського районного
управління юстиції Вінницької області
на підставі постанови старшого
державного виконавця ВДВС Барського
РУЮ - Мельника Д.С. від 27 вересня 2013 року.

Оскільки, постанова старшого
державного виконавця ВДВС Барського
РУЮ - Мельника Д.С. від 27 вересня 2013 року
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, то у разі її скасування
позивач має право звернутись до суду з
вимогою про зобов'язання Реєстраційну
службу Барського районного управління
юстиції Вінницької області виключити з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження арешт нерухомого майна, а
саме квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що суд першої інстанції не правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з порушенням норм
процесуального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
ухвали про закриття провадження в
справі.

Керуючись ст.ст. 17, 157, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції Вінницької області
- Мельника Дмитра Сергійовича
задовольнити частково.

Постанову Барського районного суду
Вінницької області від 10 січня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до старшого державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Барського районного
управління юстиції Вінницької області
- Мельника Дмитра Сергійовича,
Реєстраційної служби Барського
районного управління юстиції
Вінницької області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4, про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
про накладення арешту на майно та
заборону її відчуження, -скасувати, а
провадження у даній справі, - закрити.

Роз'яснити ОСОБА_3 його право
звернутися з даним позовом в порядку
цивільного судочинства

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Гонтарук В. М.

Біла Л.М.