Справа № 2а-1970/1838/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
Справа №
125173/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та
Савицької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25.05.2012р. в
адміністративній справі за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції Харкавої Л.О., третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Управління Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
обл., про визнання дій протиправними та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

25.04.2012р. позивач Фізична особа -
підприємець /ФОП/ ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив поновити строк звернення
до суду; визнати неправомірними дії
Головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції Харкавої Л.О. по відкриттю
виконавчого провадження № 32205562 від
09.04.2012р. з виконання вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
обл. № 75 від 11.11.2011р. про стягнення боргу
в розмірі 1288 грн. 80 коп.; скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 32205562 від 09.04.2012р. з
виконання вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільському районі Тернопільської
обл. № 75 від 11.11.2011р. про стягнення боргу
в розмірі 1288 грн. 80 коп.; стягнути з
відповідача понесені судові витрати
(а.с.3-6).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25.05.2012р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено (а.с.26-27).

Не погодившись із винесеною судом
постановою, її оскаржив позивач ФОП
ОСОБА_2, який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
заявленого позову (а.с.30-36).

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує
тим, що вимога Управління Пенсійного
фонду України в Тернопільському районі
Тернопільської обл. № 75 від 11.11.2011р. про
стягнення боргу не віднесена приписами
ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (із врахуванням змін,
внесених Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування») до виконавчих
документів, через що державний
виконавець помилково відкрив спірне
виконавче провадження. Також стягнення
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з
фізичних осіб - суб'єктів
господарювання, які обрали особливий
спосіб оподаткування,за допомогою
вимог про сплату боргу не здійснюється.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи, третьою
особою Управлінням Пенсійного фонду
України в Тернопільському районі
Тернопільської обл. скеровано позивачу
вимогу № 75 від 11.11.2011р. про сплату боргу
в розмірі 1288 грн. 80 коп. (а.с.7, 8).

09.04.2012р. Головним державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції Харкавою Л.О. винесено
постанову ВП № 32205562 про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання вимоги № 75 від 11.11.2011р.
(а.с.9-10).

Із змісту заявленого позову
слідує, що вимоги ФОП ОСОБА_2
ґрунтуються на твердженні про
помилковість відкриття державним
виконавцем виконавчого провадження з
примусового виконання вимоги
пенсійного органу про сплату боргу, яка
не віднесена чинним законодавством до
виконавчих документів.

Разом з тим, вказані твердження не
відповідають приписам діючого
законодавства, а відтак є
безпідставними.

Зокрема, відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.17
Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) у рамках цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою виконавчі
документи, зокрема, рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу.

Згідно з абз.5 п.7 розділу VII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На момент виникнення спірного боргу
діяли приписи Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», при цьому згідно ч.ч.3, 4
ст.106 цього Закону (у редакції, що була
чинною на час, за який донараховано
страхові внески) територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій.

Вимога про сплату недоїмки або рішення
суду про стягнення недоїмки
виконується державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом. При цьому в разі наявності у
страхувальника одночасно із
зобов'язаннями із сплати недоїмки
зобов'язань із сплати податків, інших
обов'язкових платежів, передбачених
законом, або зобов'язань перед іншими
кредиторами, у тому числі зобов'язань
за іншими рішеннями суду, стягнення
недоїмки здійснюється в першу чергу і
має пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями та стягненнями (крім
зобов'язань щодо виплат заробітної
плати (доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, та витрат, пов'язаних з
виконанням судових рішень із стягнення
недоїмки). Це правило також
застосовується в разі стягнення
недоїмки за рахунок майна
страхувальника, у тому числі майна, що
перебуває в податковій заставі, а також
у разі стягнення недоїмки із
страхувальника, щодо якого порушено
справу про банкрутство.

З урахуванням наведених норм,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що державним виконавцем
правомірно відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги № 75 від 11.11.2011р. про сплату боргу
в розмірі 1288 грн. 80 коп., також остання
віднесена до виконавчих документів.

Окрім цього, доказів оскарження
спірної вимоги суду не надано; також в
суду не має підстав для оцінки
правомірності винесеної вимоги про
сплату боргу у справі, де предметом
позову є оскарження дій та рішень
державного виконавця; також до
компетенції цього відповідача не
входить визначення правомірності
винесення пенсійним органом вимоги про
сплату боргу.

Додатково колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідачем у справах з
приводу оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби чи іншої посадової
особи державної виконавчої служби є
відповідний орган державної
виконавчої служби (ст.181 КАС України).
Такими органами державної виконавчої
служби є:

1. Державна виконавча служба України, до
складу якої входить відділ примусового
виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень.

3. Районні, районні в містах, міські
(міст обласного значення),
міськрайонні, міжрайонні відділи
державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Таким чином, в цій категорії справ
відповідачами можуть бути лише
перераховані органи державної
виконавчої служби у зв'язку з тим, що
структурні підрозділи органів
державної виконавчої служби: відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
відділи примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - не визначені
Законом України «Про державну
виконавчу службу» як самостійні органи
державної виконавчої служби, що
виключає можливість їхньої участі як
відповідачів у таких справах.

Наведений перелік органів державної
виконавчої служби є вичерпним, а тому у
разі подання позовної заяви до
державних виконавців або інших
посадових осіб органів державної
виконавчої служби чи до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, суду необхідно за
правилами ст.52 КАС України здійснювати
заміну первинного відповідача на
належного - відповідно Державну
виконавчу службу України, управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головного управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, або, у разі наявності
заперечень позивача, залучати вказаний
орган як другого відповідача.

Аналогічні роз'яснення наведені у
постанові Пленуму ВАС України № 3 від
13.12.2010р. «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» (в редакції, діючій на момент
розгляду справи судом першої
інстанції).

За таких умов позивачем заявлені
позовні вимоги до неналежного
відповідача.

Окрім цього, приписами ст.52 КАС України
встановлено підстави та порядок заміни
неналежної сторони. Однак, нормами КАС
України не передбачено заміни
неналежної сторони судом апеляційної
інстанції. У разі, коли судом
апеляційної інстанції встановлено, що
відповідачем у справі є особа, яка не
повинна відповідати за заявленим до
неї позовом, то такий позов задоволенню
не підлягає.

Із урахуванням наведеного, а також
приймаючи до уваги ту обставину, що
відповідачем у розглядувані справі є
особа, яка не повинні відповідати за
заявленими до них позовними вимогами,
заявлений позов є безпідставним і
необґрунтованим, а тому задоволенню не
підлягає, з вищевикладених мотивів.

При цьому, доповнення мотивів відмови у
позові не може бути підставою для
скасування чи зміни правильного по
суті рішення суду в цій частині.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Із урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що заявлений позов є
безпідставним і необґрунтованим, а
тому задоволенню не підлягає, з
вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстави для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 25.05.2012р. в
адміністративній справі № 2а-1970/1838/12
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
О.І.Довга

Н.В.Савицька