Справа № 827/39/14-а
Суддя: Майсак О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 рокуСправа №827/39/14-а

Суддя Окружного адміністративного
суду міста Севастополя Майсак О.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Севастополі, начальника
Нахімовського Районного відділення
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Севастополі
Смирнова Олега Валерійовича про
визнання протиправним та скасування
наказу від 10.12.2013 року № 497,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з позовною заявою до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Севастополі,
начальника Нахімовського Районного
відділення Управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті
Севастополі Смирнова Олега
Валерійовича про визнання
протиправним та скасування наказу від
10.12.2013 року № 497. Вказує, що 10.12.2013 року
начальником Нахімовського РВ УМВС
України в м. Севастополі Смирновим О.В.
було видано наказ № 497 «Про закріплення
дільничних інспекторів міліції за
адміністративними ділянками та
оперуповноважених за дільничними
пунктами міліції», яким закріплено за
позивачем адміністративну ділянку № 36.
Вважає, що вказаний наказ є
протиправним з підстав його
невідповідності п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
та вимогам п. 10.2 Положення про службу
дільничних інспекторів міліції в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженого наказом МВС
України від 11.11.2010 року № 550.

Просить визнати протиправним та
скасувати наказ від 10.12.2013 року № 497.

Ухвалою від 13 січня 2014 року відкрито
провадження в адміністративній справі.
Ухвалою від 13 січня 2014 року підготовче
провадження було закінчено та справу
призначено до судового розгляду.

Позивач, явку уповноважених
представників у судове засідання не
забезпечив, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив (а.с.23)

Представник відповідача Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Севастополі 31.01.2014 року надав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності (а.с.24).

Начальник Нахімовського районного
відділення Управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті
Севастополі Смирнов Олега Валерійович
явку уповноважених представників у
судове засідання не забезпечив.

В порядку статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вважає можливим розглянути справу
у відсутності сторін за наявними у
справі матеріалами в порядку
письмового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби.
Окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам на підставі
пункту 2 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Тому, з огляду на вказане, спір
належить розглядати за правилами
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом встановлено наступне:
Начальником Нахімовського районного
відділення Управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті
Севастополі Смирновим О.В. 10 грудня 2013
року було прийнято наказ № 497 «Про
закріплення дільничних інспекторів
міліції за адміністративними
ділянками та оперуповноважених за
дільничними пунктами міліції»,
відповідно до якого закріплено за
адміністративними ділянками
дільничних інспекторів міліції
Нахімовського РВ УМВС України в м.
Севастополі: ДПМ - 44 (м. Верхнєсадове,
телефон відсутній), адміністративну
ділянку № 26 - закріплено за тимчасово
виконуючим обов'язки старшого
дільничного інспектора міліції СДІМ
Нахімовського РВ УМВС України в м.
Севастополі майором міліції ОСОБА_1;
границі ділянки: від п. ВІР, п. Камишли,
п. В. Садового - п. Пироговка - п.
Фронтове; особливості ділянки:
продуктовий магазин по вул.
Севастопольської, бар, продуктовий
магазин п. Фронтове; містить у собі: п.
В.Садове, п. Пироговка, п. Фронтове;
населення: 3 600 чоловік (а.с.4).

Позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування наказу
начальника Нахімовського РВ УМВС
України в м. Севастополі від 10.12.2013 року
№ 497 підлягають задоволенню повністю, у
зв'язку з наступним.

Статтею 3 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22.02.2006
року № 3460-IV (далі - Закон № 3460)
встановлено, що начальник - особа
начальницького складу, яка має право
віддавати накази та розпорядження,
застосовувати заохочення і накладати
дисциплінарні стягнення або
порушувати клопотання про це перед
старшим прямим начальником.
Начальники, яким особи рядового і
начальницького складу підпорядковані
по службі хоча б тимчасово, якщо про це
оголошено наказом, вважаються прямими.
Найближчий до підлеглого прямий
начальник є його безпосереднім
начальником. Особи рядового і
начальницького складу, які займають
рівні посади та не підпорядковані одна
одній по службі, можуть бути старшими
чи молодшими, що визначається згідно із
спеціальним званням. У разі спільного
виконання службових обов'язків особами
рядового і начальницького складу, які
не підпорядковані одна одній по службі,
старшою вважається особа, яка
визначена начальником або займає вищу
посаду. При рівних посадах начальником
є старший за спеціальним званням. У
разі тимчасового виконання обов'язків,
якщо про це оголошено наказом,
начальник користується дисциплінарною
владою, передбаченою посадою, яку він
обіймає тимчасово. Начальники в межах
наданих їм повноважень можуть видавати
накази, які є обов'язковими для
виконання.

Згідно зі ст. 4 Закону № 3460, наказ є
формою реалізації службових
повноважень особи начальницького
складу, згідно з якими визначаються
мета і предмет завдання, строк його
виконання та відповідальна особа, якій
належить його виконати. Накази можуть
даватись як в усній, так і в письмовій
формі. У разі одержання наказу від
старшого прямого начальника підлеглий
зобов'язаний виконати його та
повідомити про це свого
безпосереднього начальника. Скасувати
наказ має право тільки начальник, який
видав відповідний наказ, або старший
прямий начальник. Накази повинні бути
законними, зрозумілими і виконуватися
беззаперечно, точно та у визначений
строк. У разі одержання наказу, який
суперечить закону, підлеглий не
повинен виконувати його, про що повинен
негайно поінформувати начальника, який
віддав наказ, а в разі підтвердження
цього наказу - письмово поінформувати
старшого прямого начальника. Віддання
і виконання наказу, який суперечить
закону, або невиконання правомірного
наказу тягне відповідальність,
передбачену цим Статутом та іншими
законодавчими актами.

Судом встановлено, що наказ № 497 від
10.12.2013 року було прийнято саме на
підставі наказу № 1389 від 18.11.2003 року
«Про організацію роботи органів
внутрішніх справ ГУ МВС України за
зональним методом комплексного
використання сил та засобів
попередження та розкриття злочинів».

Статтею 2 Кримінально-процесуального
кодексу України від 28.12.1960 року (що діяв
до 19.11.2012 року) завданнями
кримінального судочинства є охорона
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, які беруть в ньому
участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний.

Відповідно до ст. 2 Кримінального
процесуального кодексу України від
13.04.2012 року № 4651-VI (далі - Кодекс № 4651) (що
набув чинності 19.11.2012 року) завданнями
кримінального провадження є захист
особи, суспільства та держави від
кримінальних правопорушень, охорона
прав, свобод та законних інтересів
учасників кримінального провадження, а
також забезпечення швидкого, повного
та неупередженого розслідування і
судового розгляду з тим, щоб кожний, хто
вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру
своєї вини, жоден невинуватий не був
обвинувачений або засуджений, жодна
особа не була піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Суд зазначає, що наказ № 1389 від 18.11.2003
року «Про організацію роботи органів
внутрішніх справ ГУ МВС України за
зональним методом комплексного
використання сил та засобів
попередження та розкриття злочинів» у
межах дії Кримінально-процесуального
кодексу України від 28.12.1960 року з метою
попередження розкриття злочинів.
Проте, у Кримінальному процесуальному
кодексі України, що набув чинності
19.11.2012 року, термін «розкриття злочину»
не використовується. У зв'язку з чим
судом робиться висновок, що фактично
наказ № 1389 від 18.11.2003 року «Про
організацію роботи органів внутрішніх
справ ГУ МВС України за зональним
методом комплексного використання сил
та засобів попередження та розкриття
злочинів» суперечить нормам
Кримінального процесуального кодексу
України, що набув чинності 19.11.2012 року
та не може бути підставою для прийняття
внутрішніх наказів управління.

Згідно з п. 10.2 Положення про службу
дільничних інспекторів міліції в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженого Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11.11.2010 року № 550 (далі - Положення №
550), за дільничним інспектором наказом
начальника міськрайоргану
закріплюється адміністративна
дільниця, якій надається відповідний
порядковий номер. Територія
адміністративної дільниці (її розміри
та межі) визначається, а за
необхідності уточняється або
переглядається (зменшується або
збільшується) начальником
міськрайоргану за поданням заступника
начальника міськрайоргану (начальника
міліції громадської безпеки,
начальника служби дільничних
інспекторів міліції) з обов'язковим
урахуванням чисельності населення, яке
проживає на дільниці, стану
оперативної обстановки, наявності
закріпленого за дільничним
інспектором автотранспорту,
особливостей території та
адміністративного поділу міста
(району) до визначених розрахунків (до 3
тис. чол. - у містах, у сільській
місцевості - до 2,2 тис. чол.,
індивідуально диференційованої площі
залежно від кількості населених
пунктів, віддаленості їх від
міськрайоргану та між собою), думки
населення та місцевих органів
самоврядування.

Крім того, наказ начальника
Нахімовського районного відділення
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Севастополі від
10.12.2013 року № 497 «Про закріплення
дільничних інспекторів міліції за
адміністративними ділянками та
оперуповноважених за дільничними
пунктами міліції», прийнятий
відповідачем без врахування вимог п. 10.2
Положення № 550, в частині чисельності
населення, що проживають на ділянки, а
саме: фактично на ділянки мешкають 3 600
чоловік, але повинно бути не більше 2 200
чоловік.

Стосовно посилань представника
позивача на те, що наказ від 10.12.2013 року
№ 497, суперечить вимогам статті 41
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності», суд
зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» від 15.09.1999 року № 1045-XIV (далі
- Закон № 1045) дія цього Закону
поширюється на діяльність профспілок,
їх організацій, об'єднань профспілок,
профспілкових органів і на
профспілкових представників у межах їх
повноважень, на роботодавців, їх
об'єднання, а також на державні органи
та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону
у Збройних Силах України (для
військовослужбовців), органах
внутрішніх справ, Державній
кримінально-виконавчій службі України,
Службі безпеки України, Службі
зовнішньої розвідки України
встановлюються відповідними законами.

Статтею 41 Закону № 1045 встановлено, що
працівникам підприємств, установ або
організацій, обраним до складу
виборних профспілкових органів,
гарантуються можливості для
здійснення їх повноважень. Зміна умов
трудового договору, оплати праці,
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників, які є
членами виборних профспілкових
органів, допускається лише за
попередньою згодою виборного органу,
членами якого вони є. Звільнення членів
виборного профспілкового органу
підприємства, установи, організації (у
тому числі структурних підрозділів),
його керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган профспілки), крім
додержання загального порядку,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищестоящого виборного
органу цієї профспілки (об'єднання
профспілок). Звільнення з ініціативи
роботодавця працівників, які обиралися
до складу профспілкових органів
підприємства, установи, організації, не
допускається протягом року після
закінчення терміну, на який він
обирався, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи,
або вчинення працівником дій, за які
законодавством передбачена можливість
звільнення з роботи чи зі служби. Така
гарантія не надається працівникам у
разі дострокового припинення
повноважень у цих органах у зв'язку з
неналежним виконанням своїх обов'язків
або за власним бажанням, за винятком
випадків, коли це обумовлено станом
здоров'я. Працівникам, звільненим з
роботи у зв'язку з обранням їх до складу
виборних профспілкових органів, після
закінчення терміну їх повноважень
надається попередня робота (посада) або
за згодою працівника інша рівноцінна
робота (посада). Членам виборних
профспілкових органів, не звільненим
від своїх виробничих чи службових
обов'язків, надається на умовах,
передбачених колективним договором чи
угодою, вільний від роботи час із
збереженням середньої заробітної
плати для участі в консультаціях і
переговорах, виконання інших
громадських обов'язків в інтересах
трудового колективу, а також на час
участі в роботі виборних профспілкових
органів, але не менше ніж дві години на
тиждень. На час профспілкового
навчання працівникам, обраним до
складу виборних профспілкових органів
підприємства, установи, організації,
надається додаткова відпустка
тривалістю до 6 календарних днів із
збереженням середньої заробітної
плати за рахунок роботодавця. За
працівниками, обраними до складу
виборних органів профспілкової
організації, що діє на підприємстві, в
установі або організації, зберігаються
соціальні пільги та заохочення,
встановлені для інших працівників за
місцем роботи відповідно до
законодавства. За рахунок коштів
підприємства цим працівникам можуть
бути надані додаткові пільги, якщо це
передбачено колективним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Представником позивача не доведено та
не надано суду доказів того, що ОСОБА_1
повідомляв Нахімовський РВ УМВС
України в м. Севастополі та УМВС
України в м. Севастополі про те, що він є
членом виборного органу профспілки.
Крім того, представником позивача не
надано суду доказів того, що
профспілки, членом якої є позивач,
входить в галузеву спілку атестованих
робітників внутрішніх справ України.

Позовні вимоги позивача щодо
зобов'язання Управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.
Севастополі притягнути до
дисциплінарної відповідальності
начальника Нахімовського РВ УМВС
України в м. Севастополі Смирнова О.В.
та зобов'язати Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Севастополі протягом п'ятиденного
строку подати до Окружного
адміністративного суду м. Севастополі
звіт про виконання судового рішення не
підлягають задоволенню у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону № 3460,
віддання і виконання наказу, який
суперечить закону, або невиконання
правомірного наказу тягне
відповідальність, передбачену цим
Статутом та іншими законодавчими
актами.

Згідно зі ст. 5 Закону № 3460, за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом. Особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Статутом. Особи рядового і
начальницького складу не несуть
дисциплінарної відповідальності в
разі, якщо шкода завдана правомірними
діями внаслідок сумлінного виконання
наказу начальника або виправданого за
конкретних умов службового ризику.

Згідно зі ст. 12 Закону № 3460, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 13 Закону № 3460,
Міністрові внутрішніх справ України
належить право накладати
дисциплінарні стягнення, передбачені
цим Статутом, на всіх осіб рядового і
начальницького складу. Інші начальники
накладають дисциплінарні стягнення в
межах прав, наданих їм міністром
внутрішніх справ України. Начальник,
який не наділений правом накладання
дисциплінарних стягнень, має право
порушити перед старшим прямим
начальником клопотання про
притягнення особи рядового або
начальницького складу до
дисциплінарної відповідальності.
Правом накладання дисциплінарних
стягнень користуються тільки прямі
начальники.

Статтею 14 Закону № 3460 встановлено, що з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць. Забороняється проводити
службове розслідування особам, які є
підлеглими порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника. Порядок
проведення службового розслідування
встановлюється міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Оголошувати
дисциплінарне стягнення особі
начальницького складу в присутності
його підлеглих заборонено. Зміст
наказу доводиться до відома особи
рядового або начальницького складу,
яку притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. У разі
звільнення з посади або звільнення з
органів внутрішніх справ особі
рядового або начальницького складу
видається витяг з наказу. За кожне
порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. У разі порушення службової
дисципліни кількома особами
дисциплінарне стягнення накладається
на кожного окремо. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У
разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

З системного аналізу
нормативно-правових норм судом
робиться висновок, що виключно за
результатами службового розслідування
на особу винну у вчиненні
дисциплінарного проступку можу бути
накладено дисциплінарне стягнення.

Суд зазначає, що повноваження щодо
притягнення до дисциплінарної
відповідальності начальника
Нахімовського РВ УМВС України в м.
Севастополі Смирнова О.В. є
компетенцією Управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.
Севастополі. Встановлення або
відсутність обставин, необхідних для
прийняття рішення також знаходиться в
компетенції відповідача. Суд в межах
своєї компетенції оцінює
правомірність щодо прийнятих рішень з
боку державних органів та органів
місцевого самоврядування, але не може
підміняти державний орган щодо
прийняття рішення, яке належить до
компетенції суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова складається з: 4)
резолютивної частини із зазначенням:
висновку суду про задоволення
адміністративного позову або про
відмову в його задоволенні повністю чи
частково; висновку суду по суті вимог;
розподілу судових витрат; інших
правових наслідків ухваленого рішення;
строку і порядку набрання постановою
законної сили та її оскарження;
встановленого судом строку для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій (перебіг цього
строку починається з дня набрання
постановою законної сили або після
одержання її копії, якщо постанова
виконується негайно).

Зі змісту вказаної норми Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що суд має право
зобов'язати суб'єкт владних
повноважень, у даному випадку
Управління Міністерств внутрішніх
справ України в м. Севастополі, надати
звіт про виконання постанови суду у
разі зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії.

Суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1
задоволені частково, в частині
визнання протиправним та скасування
наказу від 10.12.2013 року № 497, а отже
вимоги позивача щодо зобов'язання
відповідача - Управління Міністерств
внутрішніх справ України в м.
Севастополі надати звіт про виконання
рішення суду не узгоджуються з
вимогами статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідачів здійснити
певні дії позивачем заявлено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ст. 69 КАС України).

На підставі викладеного,
керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати наказ начальника
Нахімовського РВ УМВС України в м.
Севастополі від 10 грудня 2013 року № 497.

3. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили у
порядку та строки передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.І. Майсак