Справа № 801/9352/13-а
Суддя: Єланська Олена Едуардівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/9352/13-а

17.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Єланської О.Е.,

суддів Кукти М.В. ,

Кучерука О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Пакет Т.В. ) від
02.12.13 у справі № 801/9352/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Прокурора АР Крим (вул.
Севастопольська,
21,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95015)

Головного управління Служби Безпеки
України в АР Крим (бул.
Франко,13,Сімферополь,Автономна
Республіка Крим,95034)

про спонукання до виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
адміністративним позовом до Прокурора
Автономної Республіки Крим, Головного
управління Служби безпеки України в
Автономній Республіці Крим та у ході
розгляду справи у суді першої
інстанції, уточнив позовні вимоги
просив:

- зобов'язати начальника
Головного управління Служби безпеки
України в Автономній Республіці Крим
надати відповідь на заяву від 29 серпня
2013 року «Про адміністративні
корупційні правопорушення»;

- зобов'язати Прокурора
Автономної Республіки Крим
забезпечити координацію діяльності
Головного управління Служби безпеки
України в Автономній Республіці Крим
щодо заяви позивача від 29 серпня 2013
року «Про адміністративні корупційні
правопорушення» у спосіб здійснення
прокурорського нагляду, передбаченого
приписами статті 29 Закону України «Про
звернення громадян» та статті 29 Закону
України «Про засади запобігання і
протидію корупції»;

- зобов'язати начальника
Головного управління Служби безпеки
України в Автономній Республіці Крим
та Прокурора Автономної Республіки
Крим за матеріалами, що зібрані за
заявою позивача від 29 серпня 2013 року
«Про адміністративні корупційні
правопорушення» скласти стосовно
заступника начальника Управління
охорони здоров'я Ялтинської міської
ради ОСОБА_6 протокол про
адміністративне корупційне
правопорушення за статтею 172-5 КУпАП та
передати його на розгляд суду;

- зобов'язати начальника
Головного управління Служби безпеки
України в Автономній Республіці Крим
та Прокурора Автономної Республіки
Крим за матеріалами, що зібрані за
заявою позивача від 29 серпня 2013 року
«Про адміністративні корупційні
правопорушення» утриматись від дій, що
кваліфікуються за статтею 172-9 КУпАП та
передбачають відповідальність за
невжиття заходів щодо протидії
корупції.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02.12.13 у справі №
801/9352/13-а у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Прокурора АР Крим, Головного
управління Служби Безпеки України в АР
Крим про спонукання до виконання
певних дій - відмовлено у повному
обсязі.

Не погодившись з даною
постановою, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення.

Апеляційна скарга
мотивована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 17.02.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
02 вересня 2013 року на адресу Головного
управління Служби безпеки України в
Автономній Республіці Крим та Комітету
Верховної ради України з питань
боротьби з організованою злочинністю і
корупцією, надійшла заява позивача від
29 серпня 2013 року «Про адміністративні
корупційні правопорушення», в якій він
просив притягнути до відповідальності
головного спеціаліста Управління
охорони здоров'я Ялтинської міської
ради ОСОБА_7 за скоєння
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-4 КУпАП та заступника начальника
Управління охорони здоров'я Ялтинської
міської ради ОСОБА_6 за скоєння
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-5 КУпАП(а.с.6-7)

Оскільки, станом на 27 вересня 2013
року відповідь на заяву позивача від 29
серпня 2013 року на адресу останнього не
надходила, то він і звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом.

Отже, преамбулою до Закону
України "Про звернення громадян"
передбачено, що цей Закон регулює
питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів.

Згідно із ст. 1 вказаного Закону,
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 4 вказаного Закону
передбачено, що до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких:

- порушено права і законні
інтереси чи свободи громадянина (групи
громадян);

- створено перешкоди для
здійснення громадянином його прав і
законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина
які-небудь обов'язки або його незаконно
притягнуто до відповідальності.

Статтею 15 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про звернення громадян»,
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Судом першої інстанції
встановлено, що вищевказана заява
ОСОБА_2 була зареєстрована Головним
управлінням Служби безпеки України в
Автономній Республіці Крим 04.09.2013 за вх.
№ Ф-9 (а.с.23).

03 жовтня 2013 року заступником
начальника Головного управління
Служби безпеки України в Автономній
Республіці Крим В.Тоцьким був
затверджено висновок за результатами
перевірки заяви №Ф-9 від 04.09.2013 ОСОБА_2
(а.с.24-28) та про результати розгляду
заяви ОСОБА_2 був проінформований
письмово (простою кореспонденцією)
листом за № 76/Ф-9/1-10 від 03.10.2013, що не є
порушенням положень Закону України
«Про звернення громадян» (а.с.30, 69-70).

Таким чином, відповідь на заяву
позивача від 29 серпня 2013 року «Про
адміністративні корупційні
правопорушення» була надана
відповідачем.

Судом першої інстанції також
встановлено, що відповідачем
вищевказана заява була розглянута з
перевищенням місячного строку,
встановленого ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян», проте, позивач у
своєму позові не просив визнати
протиправними дії відповідача
Головного управління Служби безпеки
України в Автономній Республіці Крим
щодо несвоєчасного розгляду його
заяви.

Частиною 5 ст. 5 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» встановлено, що координацію
діяльності правоохоронних органів з
питань протидії корупції здійснюють у
межах наданих повноважень, визначених
законами, Генеральний прокурор України
та підпорядковані йому прокурори.

Відповідно до ст. 10 Закону України
«Про прокуратуру», Генеральний
прокурор України та підпорядковані
йому прокурори з метою підвищення
ефективності протидії злочинності та
корупції координують діяльність
правоохоронних органів з питань
протидії злочинності та корупції.

Координаційні повноваження
прокуратури реалізуються шляхом
проведення спільних нарад, створення
міжвідомчих робочих груп, проведення
узгоджених заходів, аналітичної
діяльності тощо.

Основною формою координації
діяльності правоохоронних органів є
проведення координаційної наради її
керівників під головуванням
відповідного прокурора.

На координаційні наради
запрошуються керівники органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування для заслуховування
інформації щодо їхньої діяльності з
питань попередження і протидії
злочинності та корупції.

Рішення координаційної наради є
обов'язковими для виконання,
визначеними у ньому правоохоронними
органами.

Організація роботи з координації
діяльності правоохоронних органів по
боротьбі із злочинністю та корупцією
визначається Положенням, яке
розробляється і затверджується
Генеральним прокурором України за
погодженням з керівниками
правоохоронних органів.

При цьому, координація може
здійснюватися тільки в межах загальних
для всіх правоохоронних органів мети і
завдання. Не може бути предметом
координації специфічна діяльність, яка
належить до компетенції певних
правоохоронних органів. Такі питання,
як проведення перевірки відповідного
звернення, тактика проведення
оперативно-розшукових заходів тощо, не
можуть обговорюватися, а тим більше
узгоджуватися з іншими державними
органами.

Проте, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
факту не здійснення Прокурором
Автономної Республіки Крим
координаційної діяльності та вчинення
бездіяльності.

За таких обставин, у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
Прокурора Автономної Республіки Крим
забезпечити координацію діяльності
Головного управління Служби безпеки
України в Автономній Республіці Крим
щодо заяви позивача від 29 серпня 2013
року «Про адміністративні корупційні
правопорушення» у спосіб здійснення
прокурорського нагляду, передбаченого
приписами статті 29 Закону України «Про
звернення громадян» та статті 29 Закону
України «Про засади запобігання і
протидію корупції», обґрунтовано було
відмовлено.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання начальника Головного
управління Служби безпеки України в
Автономній Республіці Крим та
Прокурора Автономної Республіки Крим
за матеріалами, що зібрані за заявою
позивача від 29 серпня 2013 року «Про
адміністративні корупційні
правопорушення» скласти стосовно
заступника начальника Управління
охорони здоров'я Ялтинської міської
ради ОСОБА_6 протокол про
адміністративне корупційне
правопорушення за статтею 172-5 КУпАП та
передати його на розгляд суду та про
зобов'язання начальника Головного
управління Служби безпеки України в
Автономній Республіці Крим та
Прокурора Автономної Республіки Крим
за матеріалами, що зібрані за заявою
позивача від 29 серпня 2013 року «Про
адміністративні корупційні
правопорушення» утриматись від дій, що
кваліфікуються за статтею 172-9 КУпАП, то
судом першої інстанції правильно
зазначене, що суд не може підміняти
своїм рішенням рішення суб'єктів
владних повноважень, які мають бути
прийняті у межах наданих їм
повноважень та у порядку встановленому
законом.

Отже, зобов'язання відповідача
вчинити певні дії, призведе до
втручання у дискреційні повноваження
відповідача. Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади
заперечує надання адміністративному
суду адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства. Суд не може підміняти
державний орган, приймаючи замість
нього рішення, яке б відповідало
закону, та давати вказівки, які б
свідчили про вирішення питань, які
належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що під час судового
розгляду справи не знайшли свого
підтвердження посилання позивача на
порушення або обмеження його прав і
свобод, суд першої інстанції дійшов до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог та, як наслідок,
необхідність відмови у їх задоволенні.

Позивачем не надано
беззаперечних доказів на
підтвердження позовних вимог, в той же
час відповідачем надано достатньо
доказів та обґрунтувань правомірності
своїх дій.

Відтак, постанова суду
першої інстанції є законною,
обґрунтованою, підстав для її
скасування суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що правова оцінка, яку
дав суд першої інстанції обставинам
справи, не суперечить чинному
законодавству.

Судове рішення не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Згідно статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
02.12.13 у справі № 801/9352/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 02.12.13 у справі №
801/9352/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
О.Е.Єланська

Судді підпис М.В.
Кукта

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.Е.Єланська