Справа № 2а/0570/16192/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Київ К/800/42254/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Маріупольського
міського центру зайнятості - робочий
орган виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21 червня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі № 2а/0570/16192/2012 за позовом
Маріупольського міського центру
зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття до
ОСОБА_1, третя особа - Мале приватне
підприємство «Азія», про стягнення
витрат у розмірі 13432,79 грн., -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року Маріупольський
міський центр зайнятості - робочий
орган виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1, в
якому просив стягнути з відповідача
грошову суму виплаченої допомоги по
безробіттю в розмірі 4430,11 грн.,
матеріальну допомогу у період
проходження навчання у розмірі 1171,18
грн., компенсацію фактичних витрат на
проїзд у період проходження
професійного навчання у розмірі 60,24
грн., одноразову допомогу по безробіттю
для організації підприємницької
діяльності у розмірі 7084,36 грн., витрати
на професійне навчання та проживання у
гуртожитку у м. Донецьку у розмірі 686,90
грн., всього на суму 13432,79 грн.,
посилаючись на те, що позивач при
зверненні до центру зайнятості для
отримання статусу безробітного надав
неправдиві відомості, тому повинен
повернути усі виплачені йому кошти.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши в межах доводів касаційної
скарги матеріали справи на предмет
повноти та всебічності дослідження їх
судами та обґрунтованості
застосування норм матеріального права
до спірних правовідносин, вивчивши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав до її
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 10 лютого 2010 року ОСОБА_1
звернувся до Маріупольського міського
центру зайнятості з заявою про
вирішення питання працевлаштування та
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю.

Наказом директора Маріупольського
міського центру зайнятості від 10
лютого 2010 року № НТ100210 відповідачу з 10
лютого 2010 року надано статус
безробітного, призначено допомогу по
безробіттю та розпочато її виплату.

В подальшому встановлено, що у зв'язку з
проходженням відповідачем
професійного навчання йому була
призначена і виплачена матеріальна
допомога, компенсовано фактичні
витрати на проїзд у період
професійного навчання, після
закінчення навчання поновлено виплату
допомоги по безробіттю.

Крім того, наказом від 31 серпня 2010 року
№ НТ100831 виплачено одноразову допомогу
для організації безробітним
підприємницької діяльності.

Припинено виплату допомоги по
безробіттю відповідачу, у зв'язку із
закінченням строку виплати відповідно
до пп. « 12» п.1 ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Разом з тим, за результатами проведення
перевірок обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
безробітним було встановлено, що
ОСОБА_1 на час звернення до центру
зайнятості працював на МПП «Азія» з 01
січня 2010 року (наказ від 01 січня 2010 року
№ 01/10) по 12 лютого 2010 року (наказ від 12
лютого 2010 року № 4/К) та йому була
нарахована заробітна плата в сумі 900
грн. за січень 2010 року та 450 грн. за лютий
2010 року, тобто, відповідач при
зверненні до центру зайнятості надав
неправдиві відомості щодо свого
безробіття.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Статтею 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» встановлено, що видами
забезпечення за цим Законом є, зокрема,
допомога по безробіттю, матеріальна
допомога у період професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації безробітного,
а до соціальних послуг за цим Законом
та Законом № 803 належить професійна
підготовка або перепідготовка,
підвищення кваліфікації та
профорієнтація.

Відповідно до п.1 ст.22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
визнані у встановленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували початку безробіття,
працювали на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) не менше
26 календарних тижнів та сплачували
страхові внески, мають право на
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу.

Підпунктом 1 ч.2 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове держане
страхування на випадок безробіття»
передбачено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що відповідач не мав права на отримання
виплачених йому як безробітному
грошових коштів.

Відповідно до абз.14 п.20 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 року № 219, громадяни,
зареєстровані як такі, що шукають
роботу, та безробітні, знімаються з
обліку з дня виявлення факту подання
недостовірних даних, що мав місце під
час перебування особи на обліку як
безробітної, або неповідомлення
державної служби зайнятості про виїзд
за межі України з метою
працевлаштування чи провадження іншої
діяльності, спрямованої на отримання
прибутку. Громадяни можуть
зареєструватися в державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
після закінчення шести місяців з дати
зняття їх з обліку за умови, що вони
повернули отримані кошти.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи розпорядженням від
25 березня 2013 року директором МПП «Азія»
скасовано накази від 01 січня 2010 року №
01/10 про прийняття на роботу ОСОБА_1 та №
4-К від 12 лютого 2010 року про його
звільнення з роботи як помилково
прийняті.

Згідно довідки МПП «Азія» від 12 червня
2013 року № 5 ОСОБА_1 в період з 01 січня 2010
року по 12 лютого 2010 року не працював на
МПП «Азія» та не отримував заробітної
плати. У податковий розрахунок форми
1ДФ за І квартал 2010 року внесені
відповідні зміни.

Таким чином, колегія суддів знаходить
обгрунтованим висновок судів
попередніх інстанцій про
безпідставність позовних вимог,
оскільки він ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді усіх обставин справи в їх
сукупності. Судами вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Маріупольського
міського центру зайнятості - робочий
орган виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 червня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у справі № 2а/0570/16192/2012 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: