Справа № 2а-4138/11/0970
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/50965/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

та секретаря Мороз Ю.М., за участю
представника Державного агентства
земельних ресурсів України Сомика Я.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державного
агентства земельних ресурсів України
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного комітету України із
земельних ресурсів, третя особа -
Комісія з проведення реорганізації
Головного управління Державного
комітету України із земельних ресурсів
в Івано-Франківській області, про
визнання дій протиправними, скасування
наказу щодо звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Державного комітету
України із земельних ресурсів, третя
особа - Комісія з проведення
реорганізації Головного управління
Державного комітету України із
земельних ресурсів в
Івано-Франківській області, про
визнання дій протиправними, скасування
наказу щодо звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2012 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги позивача
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Державного комітету
України із земельних ресурсів щодо
видачі наказу від 14 листопада 2011 року
«Про звільнення ОСОБА_3» та скасовано
цей наказ. Поновлено ОСОБА_3 на роботі
на посаді першого заступника Головного
управління Державного комітету
України із земельних ресурсів в
Івано-Франківській області з 15
листопада 2011 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Державного агентства земельних
ресурсів України просить постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року скасувати, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 25
квітня 2012 року залишити в силі,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення суду першої та апеляційної
інстанції щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що наказом голови
Державного комітету України із
земельних ресурсів «Про призначення
ОСОБА_3» від 12 листопада 2010 року № 799-кт
позивача призначено з 12 листопада 2010
року на посаду першого заступника
начальника Головного управління
Державного комітету України із
земельних ресурсів в
Івано-Франківській області, як таку, що
успішно пройшла стажування на цій
посаді.

Наказом голови комісії з проведення
реорганізації Державного комітету
України із земельних ресурсів «Про
поновлення на посаді ОСОБА_4.» від 12
серпня 2011 року №236-кт було поновлено
ОСОБА_4 на посаді першого заступника
начальника Головного управління
Державного комітету України із
земельних ресурсів в
Івано-Франківській області на підставі
постанови Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2010 року.

Водночас, головою комісії з проведення
реорганізації Державного комітету
України із земельних ресурсів було
зобов'язано заступника голови комісії
з проведення реорганізації Державного
комітету України із земельних ресурсів
в Івано-Франківській області відрядити
ОСОБА_3 до Державного комітету України
із земельних ресурсів в перший день її
працездатності для вирішення питання
її подальшого працевлаштування. В
подальшому, листи аналогічного змісту
неодноразово направлялись як на адресу
Головного управління Державного
комітету України із земельних ресурсів
в Івано-Франківській області, так і на
адресу проживання позивача. Проте, як
було встановлено судами попередніх
інстанцій, у зв'язку з безперервним
перебуванням ОСОБА_3 на лікарняному
зазначені повідомлення до її відома
доведені не були.

Наказом голови комісії з проведення
реорганізації Державного комітету
України із земельних ресурсів «Про
звільнення ОСОБА_3» від 14 листопада 2011
року №371-кт позивача звільнено 14
листопада 2011 року з посади першого
заступника начальника Головного
управління Державного комітету
України із земельних ресурсів в
Івано-Франківській області у зв'язку з
нез'явленням на роботі протягом більш
як чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності
відповідно до пункту 5 статті 40 Кодексу
законів про працю України.

Відповідно до пункту 6 статті 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку поновлення на роботі
працівника, який раніше виконував цю
роботу.

Частиною другою статті 40 Кодексу
законів про працю України передбачено,
що звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно частини третьої статті 40
Кодексу законів про працю України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Судами також було встановлено, що
перешкодою для розірвання трудового
договору відповідача з ОСОБА_3 за
пунктом 6 статті 40 Кодексу законів про
працю України відразу після поновлення
на роботі ОСОБА_4 послужило те, що
позивач перебувала на лікарняному з 06
липня 2011 року по 14 листопада 2011 року,
тобто понад чотири місяці, що було
підтверджено табелями облікового часу
працівників Головного управління
Державного комітету України із
земельних ресурсів в
Івано-Франківській області (керівний
склад) за липень-листопад 2011 року.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що звільнення позивача з роботи
проведено у відповідності до вимог
пункту 5 статті 40 Кодексу законів про
працю України, оскільки відповідачем
були дотримані як вимоги закону щодо
проміжку часу, протягом якого
працівник не з'являвся на роботу, так і
факту безперервної непрацездатності

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що питання звільнення позивача з
роботи за пунктом 6 статті 40 Кодексу
законів про працю України чи
переведення на іншу роботу підлягало
вирішенню після її виходу на роботу з
лікарняного.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками судів
першої та апеляційної інстанцій
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до вимог статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи (частина четверта). Суд
повинен запропонувати особам, які
беруть участь у справі, подати докази
або з власної ініціативи витребувати
докази, яких, на думку суду, не вистачає
(частина п'ята).

Так, пунктом 5 статті 40 Кодексу законів
про працю України передбачено, що
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку нез'явлення на роботу
протягом більш як чотирьох місяців
підряд внаслідок тимчасової
непрацездатності, не рахуючи відпустки
по вагітності і родах, якщо
законодавством не встановлений
триваліший строк збереження місця
роботи (посади) при певному
захворюванні. За працівниками, які
втратили працездатність у зв'язку з
трудовим каліцтвом або професійним
захворюванням, місце роботи (посада)
зберігається до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності.

Згідно пункту 4.1. Інструкції про
порядок видачі документів, що
засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13
листопада 2001 року №455, при наявності
стійкого чи необоротного характеру
захворювання, а також у тому разі, коли
хворий був звільнений від роботи
протягом чотирьох місяців безперервно
з дня настання тимчасової
непрацездатності чи протягом п'яти
місяців у зв'язку з одним і тим самим
захворюванням або його ускладненнями
за останні дванадцять місяців, а при
захворюванні на туберкульоз - протягом
десяти місяців з дня настання
непрацездатності, ЛКК
лікувально-профілактичних закладів за
місцем проживання або лікування
направляють хворого для огляду до
медико-соціальної експертної комісії
(МСЕК).

Колегія суддів вважає за необхідне
вказати на допущені процесуальні
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій при прийнятті рішень за
даною справою, а саме те, що,
розглядаючи зазначений позов, суди не
встановили характер захворювання
ОСОБА_3 та не надали у зв'язку з цим
належної правової оцінки законності
звільнення позивача згідно пункту 5
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Крім того, скасовуючи рішення суду
першої інстанції та поновлюючи ОСОБА_3
з 15 листопада 2011 року на посаді першого
заступника Головного управління
Державного комітету України із
земельних ресурсів в
Івано-Франківській області, судом
апеляційної інстанції не було взято до
уваги та не спростовано той факт, що 12
серпня 2011 року на підставі постанови
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19 жовтня 2010
року на цій посаді вже було поновлено
ОСОБА_4 Це рішення суду першої
інстанції щодо поновлення на посаді
ОСОБА_4 було залишено без змін як і
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду 28 квітня 2011
року, так і ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 26
квітня 2012 року.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково.
Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2012 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року необхідно скасувати, оскільки
вони постановлені з порушенням норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і не
можуть бути усунені судом касаційної
інстанції, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державного агентства
земельних ресурсів України
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
квітня 2012 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державного комітету України із
земельних ресурсів, третя особа -
Комісія з проведення реорганізації
Головного управління Державного
комітету України із земельних ресурсів
в Івано-Франківській області, про
визнання дій протиправними, скасування
наказу щодо звільнення, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу -
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
М.М. Заїка

судді:
О.П. Стародуб

І.В. Штульман