Справа № К/9991/31909/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/31909/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Олендера
І.Я., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дібровське» про стягнення недоїмки та
фінансових санкцій,-

в с т а н о в и в :

У травні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача недоїмку
та фінансові санкції в сумі 101380,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 1
лютого 2010 року, яку залишено без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідач
зареєстрований як платник страхових
внесків у Васильківській міжрайонній
виконавчій дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду.

Позивачем проведено перевірку
відповідача щодо правильності
цільового використання страхових
внесків Фонду соціального страхування
за період з 01.01.2002 року по 01.01.2007 року, за
результатами якої було складено акт
від 18.07.2008 року і зазначено, що у
страхувальника відсутні первинні
документи які підтверджують
законність проведених витрат і
отриманого фінансування від
Васильківської міжрайонної виконавчої
дирекції на загальну суму 222204,73 грн.

Відповідач звернувся до позивача із
проханням про проведення додаткової
перевірки, яка була проведена 06.08.2008
року за період 2006 року і за
результатами якої складено акт від
06.08.2008 року.

В ході додаткової перевірки було
встановлено, що в 2006 році витрати в сумі
57722,55 грн. були підтверджені первинними
документами, а загальна сума
встановлених порушень за 2006 рік склала
8105,18 грн.

За результатами додаткової перевірки
позивачем прийнято рішення №302 від
15.08.2008 року на загальну суму 314471,61 грн., в
тому числі 209647,74 грн. не прийнятих до
заліку і 104823,87 грн. фінансових
(штрафних) санкцій.

Після розгляду заперечень відповідача
позивачем скасовано рішення №302 від
15.08.2008 року та прийнято нове рішення №001
від 16.01.2009 року в розмірі 113892,82 грн., у
тому числі 75928,55 грн. не прийнятих до
заліку і 37964,27 грн. фінансових
(штрафних) санкцій.

Відповідачем частково було погашено
суму 12512,82 грн. в добровільному порядку,
а решту суми недоїмки і фінансових
(штрафних) санкцій 101380,00 грн. позивач
просив стягнути з відповідача в
судовому порядку.

Рішення позивача №001 від 16.01.2009 року не
було скасоване або визнано нечинним у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
(далі - Закон №2240-III), джерелами
формування коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, є,
зокрема, страхові внески
страхувальників-роботодавців і
застрахованих осіб, що сплачуються на
умовах і в порядку, передбачених
законом; суми не прийнятих до
зарахування витрат страхувальника за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
пені, штрафів та інших фінансових
санкцій, застосованих до
страхувальників та посадових осіб
відповідно до цього Закону та інших
актів законодавства.

Згідно з ч.2 ст.27 Закону №2240-III (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Відповідно до ст.30 Закону №2240-III
страхувальник - роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків, у тому числі страхових
внесків, що сплачують застраховані
особи через рахунки роботодавців, а
також за порушення порядку
використання страхових коштів. За
несвоєчасність сплати страхувальником
страхових внесків на нього
накладається штраф у розмірі 50
відсотків суми належних до сплати
страхових внесків за весь період, який
минув з дня, коли страхувальника було
взято на облік.

З огляду на викладене правильними є
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій стосовно того, що під час
проведення перевірки позивачем
встановлено факти порушень
відповідачем при витрачанні
страхових коштів, на підставі чого
позивачем і було прийнято рішення №001
від 16.01.2009 року.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позову, оскільки такі ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дібровське» залишити без задоволення,
а постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 1
лютого 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.Г.Кобилянський

І.Я.Олендер