Справа № 468/2817/13-а
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2817/13-а
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі
головуючого - судді Муругова В.В, при
секретарі Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баштанка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС роти ДПС ГУМВС України в
Полтавській області прапорщика
міліції Кравченка Віталія Івановича та
Головного управління МВС України в
Полтавській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про скасування постанови
інспектора ДПС по накладенню на нього
адміністративного стягнення в виді
штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1
КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій
працівника ДПС щодо доведення доказами
наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення та
щодо дослідження усіх істотних
обставин справи, позивач просив
скасувати постанову серії АА2 № 824768 від
24.12.2013 року. Позивач при цьому заперечив
вчинення з його боку правопорушення
24.12.2013 року та вказав на незаконність
складення інспектором постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, оскільки інспектор
не долучив до постанови доказів
вчинення позивачем вказаного
правопорушення та не дослідив всіх
суттєвих обставин справи, а позивач
вказав, що не порушував ПДР і не
здійснював обгону транспортного
засобу з виїздом на смугу зустрічного
руху.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач - інспектор Кравченко В.І. до
суду не з'явився, від нього надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності та заперечення на позов, в
яких відповідач просив відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
правомірність притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.

Відповідач - ГУМВС України в
Полтавській області не забезпечив явку
свого представника до суду. Про день,
час та місце розгляду повідомлений
вчасно та належним чином, про причини
неявки суд не повідомив. Від
відповідача не надійшло заперечень на
позов.

З огляду на те, що відповідачі - суб'єкти
владних повноважень, належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, не прибули у засідання - суд
ухвалив про розгляд справи на підставі
наявних в ній доказів згідно з ч.4 ст. 128
КАС України.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи (протокол
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 №876131 від 24.12.2013 року;
постанову серії АА2 № 824768 по справі про
адміністративне правопорушення від
24.12.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч. 1 КУпАП, письмові пояснення
ОСОБА_3), суд приходить до висновку про
обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує
адміністративний позов. Це означає, що
ч.2 ст. 71 КАС України встановлює
презумпцію вини суб'єкта владних
повноважень, рішення, дії чи
бездіяльність якого оскаржуються, а
повідомлені позивачем обставини
справи відповідають дійсності, доки
відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України
зобов'язує суб'єкта владних
повноважень надати всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази, тим більше, що
такі вимоги (про надання документів)
вказані в ухвалі суду.

Отже, в адміністративних справах щодо
оскарження рішень та дій суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його вини. Така презумпція
вини покладає на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано,
посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що
24.12.2013 року позивач був зупинений
відповідачем - інспектором ДПС, який
відносно позивача склав протокол про
адміністративне правопорушення, за
порушення позивачем ПДР. Після цього
інспектор виніс відносно нього
постанову про притягнення останнього
до адміністративної відповідальності
за ст. 122 ч. 1 КУпАП. В тексті постанови
інспектор вказав, що 24.12.2013 року о 07.25
год. на 13 км. автодороги
Полтава-Олександрія, керуючи
автомобілем Рено державний номер
НОМЕР_1, здійснив обгін автобуса ПАЗ
державний номер НОМЕР_2 в зоні дії
дорожнього знаку 3.25 «Обгін
заборонено», при цьому, перетнув
суцільну лінію дорожньої розмітки.

У зв'язку з вказаним інспектор
призначив позивачу адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
грн.

При цьому, в позові позивач вказав, що
не вчиняв викладеного в постанові
правопорушення, оскільки не здійснював
обгону, про що він зазначив в протоколі
про адміністративне правопорушення та
наголосив, що інспектор не допитав
заявленого ним свідка, що їхав разом з
позивачем, ОСОБА_4 Позивач же заперечив
факт обгону та наявність на вказаній в
постанові ділянці траси відповідного
дорожнього знаку, який вказаний в
постанові, та вказав, що не обганяв
автобуса ПАЗ, водій якого був вказаний
в протоколі в якості свідка.

Відповідачами ж не надано достатніх
доказів факту здійснення позивачем
обгону, а позивач такі обставини
заперечує та оскільки відповідачами
такі пояснення позивача не спростовані
- позиція відповідача відповідно до ч.2
ст. 71 КАС України визнається судом
такою, що відповідає дійсним
обставинам справи.

Не спростовують цього і наявні у справі
письмові пояснення ОСОБА_3, який вказав,
що позивач здійснив обгін його
транспортного засобу, оскільки такі
пояснення викладені не особисто
свідком, а записані самим інспектором,
який і розглядав справу по суті, тому
мають суб'єктивний характер та є
припущенням, на яких доказування
ґрунтуватись не може, по-друге,
вказаний в протоколі свідок на виклик
суду для дачі показів не з'явився та
відповідачі, на яких покладено тягар
доказування по такій категорії справи
для доведення власної правоти не
забезпечили явку даного свідка, тому
суд досліджує та враховує лише ті
пояснення свідка, які він виклав у
письмовій формі та які долучені до
постанови та протоколу, які, як
вказувалось вище визнані судом
суб'єктивними та недостатніми для
підтвердження вини позивача у
інкримінованому йому правопорушенні.

Окрім цього, інспектором ДПС при
вирішенні питання про притягнення до
адміністративної відповідальності
позивача не були зібрані інші належні
та допустимі докази, які б могли
підтвердити факт порушення позивачем
правил дорожнього руху та
невідповідність його пояснень дійсним
обставинам справи.

Тобто, на підтвердження дійсної
наявності фактів, викладених в
постанові про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідачами на розгляд суду не було
надано достатніх доказів.

При цьому, без будь-якого обґрунтування
інспектор проігнорував викладене в
протоколі ОСОБА_1 клопотання про
опитування свідка.

Натомість, з тексту протоколу
слідує, що позивач записав в якості
свідка ОСОБА_4 (фактично тим самим
заявив перед інспектором клопотання
про дослідження наданих ним доказів -
його опитування), але в наданих ДАІ
матеріалах відсутні будь-які відомості
про дослідження інспектором
альтернативних запропонованих особою,
що притягується до адміністративної
відповідальності, доказів та відсутнє
обґрунтування неприйняття їх до уваги
при винесенні постанови та нерозгляд
подібного клопотання особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності, що є порушенням
вимог ст. 258 КУпАП, при цьому, інспектор,
без будь-якого обґрунтування
проігнорував свідка особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності, допустивши
односторонність розгляду справи про
адміністративне правопорушення.

З тексту ж протоколу про
адміністративне правопорушення
слідує, що свідок ОСОБА_4 самостійно
вніс до нього запис, про підтвердження
пояснень ОСОБА_1 про відсутність факту
порушення ПДР.

Тобто, інспектор на час розгляду
протоколу мав взаємноспростовуючі
пояснення двох свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та колізію вказаних свідчень
могли спростувати інші докази, в тому
числі фото чи відео фіксація факту
порушення. Проте інспектором ні відео,
ні фото фіксація правопорушення, яка б
могла усунути суб'єктивізм пояснень
свідків, - не здійснювалась взагалі.

Незважаючи на це, інспектор врахував
лише пояснення свідка ОСОБА_3 та без
будь-якого обґрунтування проігнорував
пояснення свідка ОСОБА_4, не врахувавши
при цьому, що згідно з конституційним
принципом, закріпленим в ст. 62
Конституції України, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь, та при нявності протилежних
пояснень двох свідків і відсутності
інших доказів вини ОСОБА_1 інспектор,
керуючись вказаним принципом мав би
закрити провадження у справі за
недоведеністю доказами вини особи.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідачів, які в даному випадку не
надали до суду допустимих достатніх
фактичних даних на підтвердження
правомірності дій, які оскаржуються
фізичною особою, тому дослідженні
обставини та фактичні дані та наявні
взаємноспростовуючі письмові
пояснення очевидців не є достатньою
підставою для притягнення водія до
адмінвідповідальності і доказом вини
позивача, оскільки цей висновок не
підтверджується сукупністю достатніх
допустимих доказів, а, отже, не
відповідає вимозі достатності, що
свідчить про недоведеність складу
адміністративного правопорушення,
інкримінованого позивачеві.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП
є безумовною підставою для закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 824768 від 24.12.2013 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП -
закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України
постанова місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточною і
оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: