Справа № 826/12652/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клочкова
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта
Братікова О.П.

пр-к позивача
Ульянчук Ю.А., Ульянчук А.Ю.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Соломянському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чайна-Сіті» до
Державної податкової інспекції у
Соломянському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними дій, скасування
податкових повідомлень-рішень від
19.07.2013 року № 000493228 та № 000494228 -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чайна-Сіті»
звернулося в суд з позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 19.07.2013 року №
000493228 та № 000494228.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 06 вересня 2013 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій вказуючи на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
права, просив ухвалене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів та
зборів у м. Києві було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чайна-Сіті» (), з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
прибуток та з податку на додану
вартість при взаємовідносинах з ТОВ
«Конкорд-Ексім» () за
період з 01.03.2012 по 31.03.2012 р., за
результатами якої складено Акт 05.07.2013 р.
№ 218/26-58-22-08-3798295 відповідачем було
винесено податкове
повідомлення-рішення № 000493228 та № 000494228
від 19.07.2013 року.

В ході проведення перевірки
встановлено порушення позивачем
пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 та п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки позивача,
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 19.07.2013 року №
000493228 та № 000494228.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
Державною податковою інспекцією у
Соломянському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві було
неправомірно винесено оскаржувані
податкові повідомлення - рішення.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися враховуючи наступні
обставини справи.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 ПК,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та
нарахування податку.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Отже, наявність законодавчо визначених
обставин для формування податкового
кредиту та валових витрат, зокрема
податкових накладних, виписаних
платником податку, є обов'язковою, для
визнання правомірності формування
таких за умови, якщо відомості в таких
документах відповідають дійсності, і
якщо господарські операції мали
реальний характер та придбані товари
(роботи, послуги) використовувалися в
господарській діяльності платника
податку.

Як встановлено судом першої інстанції,
між позивачем та ТОВ «Конкорд-Ексім»
були укладені договори поставки в
березні 2012 року.

Факт надання товарів позивачу за
зазначеним договором та оплати їх
вартості підтверджується
документально. Господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності.

Доказами здійснення зазначених
господарських операцій є первинні
бухгалтерські документи, а саме
договір поставки №01/03 від 01.03.2012 року,
видаткові та податкові накладні.

Виконання умов договору
підтверджується специфікаціями
товару.

В рахунок оплати отриманих товарів на
виконання вищезазначеного договору
позивач в безготівковій формі здійснив
перерахування грошових коштів, що
підтверджується банківськими
виписками.

Податок на додану вартість сплачений у
складі ціни придбаних робіт, включено
позивачем до податкового кредиту
підприємства за відповідні періоди.

Також судом першої інстанції
встановлено, що придбаний товар
доставлявся ФОП ОСОБА_6, відповідно до
договору від 30.03.2012 року про
перевезення вантажів.

Реальність таких поставок
підтверджується товарно-транспортними
накладними та довіреністю на
отримання цінностей.

Таким чином, позивачем надано первинні
документи, які підтверджують факт
реального здійснення господарських
операцій.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що на час здійснення
господарських операцій з позивачем,
ТОВ «Конкорд-Ексім» було правоздатною
та дієздатною юридичною особою,
створеною та зареєстрованою у
відповідності до чинного
законодавства України, доказів того, що
позивач знав або міг знати про
недостовірність відомостей Єдиного
державного реєстру Юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців щодо
вказаних юридичних осіб суду не дано.

Отже, висновки суду першої інстанції
щодо правомірності віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту суми сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни
придбаних товарів за податковими
накладними, отриманими від
контрагента, та включення відповідних
витрат до складу валових витрат
підприємства є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що судове
рішення ухвалене судом першої
інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, колегія суддів апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч.1 ст.41, ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Соломянському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 06 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 17.02.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.