Справа № 2-а-6006/2011/1503
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа №
2-а-6006/2011/1503

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бодашко Л.І. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області на постанову Балтського
районного суду Одеської області від 25
листопада 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
підвищення до пенсії, як вдові інваліда
війни, відповідно до положень статті 15
Закону України Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненням від 23.11.1995 року № 458/95 ВР, у
розмірі 150% мінімальної пенсії за віком
з 01 січня 2007 року.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 25 листопада
2011 року вказані вимоги позивача
задоволено. Визнано неправомірною
відмову управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області в перерахунку та виплаті
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання, як члену сім'ї
загиблого військовослужбовця,
відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
та їх соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Балтському районі
Одеської області провести перерахунок
та виплату позивачу раніше призначеної
пенсії на 50% мінімальної пенсії за
віком, як члену сім'ї загиблого
військовослужбовця, відповідно до
положень ч. 3 ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненням від 23.11.1995 року № 458/95 ВР, та
перерахувати вищевказане підвищення
виходячи із прожиткового мінімуму,
затвердженого Законом України «Про
прожитковий мінімум», згідно ст.ст. 28, 42,
46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та зробити
перерахунок і виплату виниклої
заборгованості з урахуванням
сплачених сум, починаючи з 01.01.2007 року
по 18.06.2011 року.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус - член сім'ї
загиблого, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Позивачу виплачується підвищення до
пенсії в розмірі 25% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Не погоджуючись з вказаним розміром
підвищення до пенсії позивач звернувся
до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наявності у
позивача права на перерахунок
підвищення до пенсії за період з 01
січня 2007 року по 18 червня 2011 року в
розмірі, встановленому Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (в редакції від
23 листопада 1995 року).

Однак, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на викладене.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач звернувся за захистом
порушеного відповідачем права на
перерахунок підвищення до пенсії за
період з 01 січня 2007 року лише 24
листопада 2011 року. При цьому, протягом
2007 - 2011 років позивач щомісяця
отримував пенсію, а тому повинен був
дізнатись про порушення свого права
саме у цей період.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для поновлення позивачу строку
звернення до суду з відповідними
позовними вимогами за період з 01 січня
2007 року по 23 травня 2011 року.

На підставі наведених вище положень
процесуального закону, із врахуванням
викладеного вище висновку щодо
безпідставного поновлення судом
першої інстанції позивачу строку для
звернення з позовом до суду,
апеляційний суд приходить до висновку
про скасування постанови суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог за період з 01 січня 2007
року по 23 травня 2011 року із залишенням
без розгляду вказаних вимог позивача.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
відповідача провести перерахунок
підвищення до пенсії за період з 24
травня 2011 року, колегія суддів
наголошує, що Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-ХІІ визначає правовий статус
ветеранів війни, забезпечує створення
належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них.

Відповідно до частини 2 статті 4 цього
Закону до ветеранів війни належать:
учасники бойових дій, інваліди війни,
учасники війни.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», чинність цього
Закону поширюється на сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до
них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів; сім'ї
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов'язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули (померли) під час виконання
завдань по охороні громадського
порядку при надзвичайних ситуаціях,
пов'язаних з антигромадськими
проявами; сім'ї загиблих під час
Великої Вітчизняної війни осіб із
числа особового складу груп
самозахисту об'єктових та аварійних
команд місцевої протиповітряної
оборони, а також сім'ї загиблих
внаслідок бойових дій працівників
госпіталів, лікарень та інших медичних
закладів. До членів сімей загиблих (тих,
які пропали безвісти)
військовослужбовців, партизанів та
інших осіб, зазначених у цій статті,
належать: утриманці загиблого або того,
хто пропав безвісти, яким у зв'язку з
цим виплачується пенсія; батьки; один з
подружжя, який не одружився вдруге,
незалежно від того, виплачується йому
пенсія чи ні; діти, які не мають (і не
мали) своїх сімей; діти, які мають свої
сім'ї, але стали інвалідами до
досягнення повноліття; діти, обоє з
батьків яких загинули або пропали
безвісти; дружин (чоловіків) померлих
інвалідів Великої Вітчизняної війни, а
також дружин (чоловіків) померлих
учасників війни і бойових дій,
партизанів і підпільників, визнаних за
життя інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге.
На дружин (чоловіків) померлих
інвалідів війни, учасників бойових дій,
партизанів, підпільників і учасників
війни, нагороджених орденами і
медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну
військову службу, визнаних за життя
інвалідами, чинність цієї статті
поширюється незалежно від часу смерті
інваліда; дружин (чоловіків), які не
одружилися вдруге, батьків,
неповнолітніх дітей померлих
учасників бойових дій, партизанів,
підпільників, військовослужбовців та
учасників війни, які проходили службу у
військових підрозділах, частинах,
штабах і установах, що входили до
складу діючої армії в період Великої
Вітчизняної війни 1941 - 1945 років та війни
1938, 1939, 1945 років з імперіалістичною
Японією, нагороджених за бойові дії
державними нагородами та орденами і
медалями колишнього Союзу РСР (крім
ювілейних); дітей померлих учасників
бойових дій, які навчаються за денною
формою навчання у вищих навчальних
закладах I - IV рівнів акредитації та
професійно-технічних навчальних
закладах, до закінчення цих навчальних
закладів, але не довше ніж до
досягнення ними 23 років.

Частиною 4 статті 15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», в редакції, яка
діяла до 01 липня 2006 року, було
передбачено, що членам сімей,
зазначеним у пункті 1 статті 10 цього
Закону, а також дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, які не одружились
вдруге, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 150
процентів мінімальної пенсії за віком.
Дружинам (чоловікам) померлих
учасників війни і бойових дій,
партизанів і підпільників, визнаних за
життя інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Разом з тим, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 05 жовтня 2005
року частину 4 статті 15 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» викладено в
новій редакції, відповідно до якої
членам сімей, зазначеним у пункті 1
статті 10 цього Закону, а також дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, які не одружилися
вдруге, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 25
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Дружинам (чоловікам) померлих
учасників війни і бойових дій,
партизанів і підпільників, визнаних за
життя інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Вказані зміни до частину 4 статті 15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» набули чинності з 01 липня 2006
року, не скасовані, Конституційним
Судом України неконституційними не
визнані, а тому є чинними, у зв'язку з
чим з вказаної дати позивачу
виплачувалося підвищення до пенсії у
зазначеному розмірі, що виключає
можливість задоволення вимог позивача
за період після 24 травня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване
судове рішення в частині задоволення
позовних вимог позивача за період з 01
січня 2007 року по 23 травня 2011 року
відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України,
підлягає скасуванню із залишенням без
розгляду позовних вимог в цій частині,
а в іншій частині відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні вказаних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області на постанову
Балтського районного суду Одеської
області від 25 листопада 2011 року -
задовольнити частково.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 25 листопада
2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії за період з 01
січня 2007 року по 23 травня 2011 року -
залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії - залишити без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/