Справа № 814/3703/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3703/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Зіньковський О. А. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача : - Потапчука
В.О.

суддів - Шляхтицького
О.І.

- Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 02
жовтня 2013 року по справі за
адміністративним позовом
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Державного підприємства "Підприємство
Арбузинської виправної колонії
управління державної пенітенціарної
служби України в Миколаївській області
№83" про стягнення санкцій в сумі
24599,81грн,-

В С Т А Н О В И Л А:

Миколаївським обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
(позивач) пред'явлено позов про
стягнення з Державного підприємства
"Підприємство Арбузинської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Миколаївській області №83" (відповідач)
адміністративно-господарських санкцій
та пені в сумі 24599грн. 81коп. за не
створення у 2012р. робочих місць для
інвалідів.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу, позивачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Відповідно до приписів п. 2 ч.1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи у порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем наданий
позивачеві звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012р.,
відповідно до якого у 2012р. на
підприємстві відповідача повинен бути
працевлаштований 1 інвалід, але у 2013р.
не було працевлаштовано жодного.

На підставі зазначеного звіту та інших
доказів (а.с.7-26) позивач дійшов
висновку, що відповідачем протиправно
самостійно не сплачено
адміністративно - господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

Протягом 2012р. відповідач надавав до
Арбузинського районного центру
зайнятості Миколаївської області
звітність форми №3-ПН "Звіт про
наявність вакансій" (а.с.36-60), відповідно
до яких відповідачем були створені
посади для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до листа Арбузинського
районного центру зайнятості
Миколаївської області від 01.10.13р.
№02/10-1070 у центрі протягом 2012р.
перебувало на обліку 10 осіб з
обмеженими фізичними можливостями, але
жодна особа не направлялась для
працевлаштування до відповідача.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого постановою КМУ від
26.09.02р. №1434 Фонд є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Міністерства праці та
соціальної політики і
підпорядковується йому.

Згідно з п.9 зазначеного Положення для
реалізації покладених на Фонд завдань
за погодженням з Мінпраці утворюються
територіальні відділення Фонду.

Основним завданням Фонду, відповідно
до п.3, 4 Положення є, зокрема контроль за
виконанням роботодавцями нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, установленого Законом. Фонд
також, відповідно до покладених на
нього завдань, здійснює контроль за
сплатою роботодавцями
адміністративно-господарських санкцій
і пені.

Частиною дев'ятою ст.20 Закону "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлено, що
спори, які виникають із правовідносин
за ст.19, 20 Закону, вирішуються
відділеннями Фонду в судовому порядку.
Таким чином, позивачами у зазначеній
категорії справ виступають відділення
Фонду.

Відповідачами у зазначеній категорії
справ є підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
відповідно до Закону зобов'язані
створювати робочі місця для інвалідів
(частина перша статті 19 Закону).

Згідно положень ст.19, 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, встановлюється
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі
чотирьох відсотків середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості одного
робочого місця.

Підприємства, установи, організації,
які використовують найману працю,
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів за рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог ст.18 Закону.

Забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому КМУ.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.2 вказаної статті
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно ч.1 ст.18 ЗУ "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування визначені частиною
третьою статті 18 Закону, а саме: -
виділення та створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальних робочих місць;
створення для інвалідів умов праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації; забезпечення інших
соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством;
надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів;
звітування Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому КМУ.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що матеріалами
справи не підтверджується протиправна
поведінка позивача, що є підставою для
відповідальності суб'єкта
господарювання.

Також, колегія суддів погоджується з
позицією суду першої інстанції, що при
вирішенні питання про правомірність
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності юридичної
особи за порушення зобов'язань та
встановлення в діях або бездіяльності
юридичної особи складу правопорушення
з метою застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Колегія суддів зазначає, що елементами
правопорушення є вина та наявність
причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Застосування принципу вини, як умови
відповідальності, пов'язане саме з
необхідністю доведення порушення
зобов'язання юридичною особою.

Зазначена правова позиція також
висловлена в Постанові судової колегії
в адміністративних справах Верховного
суду України від 26.06.12р. по справі
№21-105а12. Так у вказаній постанові ВСУ
вказано, що обов'язок підприємства зі
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується обов'язком
займатися пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Також колегія суддів зазначає, що під
час розгляду справи судом першої
інстанції позивач вживав заходів,
передбачених законодавством, чинним на
момент виникнення спірних відносин,
спрямованих на створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
господарювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200,206 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
-залишити без задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
"Підприємство Арбузинської виправної
колонії управління державної
пенітенціарної служби України в
Миколаївській області №83" про
стягнення санкцій в сумі 24599,81грн,- без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Шляхтицький О.І.