Справа № 2а-5193/10
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-5193/10
Головуючий у 1-й інстанції: Гребенюк
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді:
Собківа Я.М.,

суддів:
Бабенка К.А., Ключковича В.Ю.,

за участю секретаря:
Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 15 вересня 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Київській області про
перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Подільського районного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Київській області, в якому просив
визнати незаконними дії відповідача та
зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в Київській
області визнати право на перерахунок
доплати до пенсії, як особі, що постійно
проживає в зоні посиленого
радіологічного контролю та стягнути на
його користь недоотриману ним суму
доплати до пенсії за 2007 рік.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 15 вересня 2010 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржуване ним судове рішення не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 15 вересня 2010 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 є громадянином, який
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
категорії 4, перебуває на обліку в
Головному Управлінні Пенсійного фонду
України в Київській області,
зареєстрований та постійно проживає в
місті Біла Церква Київської області,
яке відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 106 від 23.07.1991 року
/додаток 1/ віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Згідно із ч.1 ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, що діяла до 28.12.2007 року),
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в наступних
розмірах: у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, що діяла до 28.12.2007 року),
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, мають бути
підвищені у розмірі на одну мінімальну
заробітну плату, тобто відповідно до ч.1
ст.39 Закону.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» було зупинено на 2007
рік дію ст.39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
компенсацій і допомоги в розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Вирішуючи питання про те, положення
якого Закону підлягають застосуванню
для вирішення спірних правовідносин,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 75 Конституції України
Верховна Рада України є єдиним органом
законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також Закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Тому, виходячи з наведених положень
Конституції України та рішення
Конституційного Суду України, а також
враховуючи, що вищезазначеним Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» фактично змінено положення
Закону «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», який діяв
у часі раніше, пріоритетними в даному
випадку є положення статей Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Крім того, Конституційним Судом
України визнано неконституційними
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
якими зупинено дію абзаців другого,
третього, четвертого частини першої та
частини другої ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У зв'язку з цим, визнані
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення від 09.07.2007 року №
6-рп/2007, а тому саме з 09.07.2007 року, на
думку колегії суддів, були порушені
права громадян, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, в частині отримання ними
доплати до пенсії, передбаченої ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції, що діяла до
28.12.2007 року).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем до Головного управління
Пенсійного фонду України в Київській
області не подавалася заява про
встановлення доплати до пенсії за
проживання на території
радіоактивного забруднення, а тому
підстав для її нарахування та виплати
не вбачається.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій,
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(із змінами і доповненнями).

Згідно частини 1 статті 44 названого
Закону, заява про призначення
(перерахунок) пенсії або про її
відстрочення та необхідні документи
подаються до територіального органу
Пенсійного фонду або до уповноваженого
ним органу чи уповноваженій особі в
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду за погодженням із
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 2 Положення про
Пенсійний фонд України (далі -
Положення), затвердженого Указом
Президента України від 1 березня 2001
року N 121/2001, Пенсійний фонд України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України та цим Положенням.

Підпунктом 3 пункту 12 Положення
передбачено, що Правління Пенсійного
фонду України у межах своєї
компетенції приймає постанови,
затверджує положення, інструкції та
інші нормативно-правові акти
Пенсійного фонду України.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 року N 22-1 затверджено
Порядок надання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (із змінами та
доповненнями), у преамбулі якого
зазначено, що цей Порядок регулює
питання подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Пунктом 1 вказаного Порядку
передбачено, що заява про призначення
пенсії непрацюючим громадянам і членам
їх сімей подається заявником особисто
або через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем проживання
(реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Згідно п. 5 названого Порядку, днем
звернення за пенсією вважається день
приймання органом, що призначає пенсію,
заяви про призначення, перерахунок,
відновлення або переведення з одного
виду пенсії на інший.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", крім пенсій військовослужбовцям
строкової служби та членам їх сімей, та
постанови Кабінету Міністрів України
від 02.11.2006 N 1522 "Про передачу органам
Пенсійного фонду України функцій з
призначення і виплати пенсій деяким
категоріям громадян", регулюється
Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України від
30 січня 2007 р. N 3-1 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 15 лютого
2007 р. за N 135/13402).

Відповідно до абзацу 6 пункту 8
згаданого Порядку, для встановлення до
пенсії надбавок, підвищень, додаткових
пенсій згідно із Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", "Про реабілітацію жертв
політичних репресій на Україні", "Про
донорство крові та її компонентів", "Про
статус гірських населених пунктів в
Україні" подаються, зокрема, документи
про надання статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС чи потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (для
призначення щомісячної додаткової
пенсії відповідно до статей 50 - 51 та
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника відповідно до
статті 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи").

Зважаючи на те, що в матеріалах даної
справи не міститься належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту звернення позивача із заявою
разом з переліком необхідних
документів для встановлення надбавки
до пенсії за проживання на території
радіоактивного забруднення в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення вимог даного
позову.

Відповідно до частини 1 статті 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Згідно із ч. 1,2 ст. 72 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що на момент звернення
позивача до суду до зазначених
правовідносин застосовувалась стаття
257 ЦПК України, яка встановлювала
трирічний строк звернення до суду з
вимогою про захист порушеного
цивільного права або інтересу.

Рішенням Конституційного суду України
від 9 вересня 2010 року №19-рп/2010 визнано
таким, що не відповідають Конституції
України норми Закону України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо підвідомчості
справ, пов'язаних із соціальними
виплатами» від 18.02.2010 №1691-IV та
Цивільного процесуального кодексу
України, якими справи, пов'язані із
соціальними виплатами, що підлягають
розгляду адміністративними судами,
було передано місцевим загальним судам
для розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, з 09.09.2010 всі справи, пов'язані із
соціальними виплатами, розглядаються
місцевими загальними судами в порядку
КАС України.

Таким чином, аналізуючи обставини
даної справи та досліджуючи наявні в
справі докази, колегія суддів
приходить до висновку, що що
постановлене у справі рішення суду
першої інстанції ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 15 вересня 2010 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М.
Собків К.А.
Бабенко
В.Ю. Ключкович Повний текст
ухвали виготовлено - 24.02.14 р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Бабенко К.А

Ключкович В.Ю.