Справа № 2а-7236/12/2070
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
м. Київ К/800/16534/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2012

у справі 2-а-7236/12/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Індустріальної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби

про визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03.10.2012, відмовлено в задоволенні
позову про визнання недійсними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №/0 від 10.07.2008,
№/1 від 05.08.2008, №/2 від 20.10.2008
та №/3 від 14.01.2009.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної податковим органом
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2006 по
31.03.2008, за результатами якої складено
акт від 01.07.2008 №1658/17-215/НОМЕР_1, в якому
зафіксовані порушення позивачем вимог
податкового законодавства України,
зокрема, ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" та п. 19.1 ст. 19 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", в результаті чого було занижено
чистий дохід в 4 кварталі 2007 року.

На підставі акта перевірки,
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №/0 від
10.07.2008 на загальну суму податкового
зобов'язання 3405,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, податковим органом були
прийняті аналогічні податкові
повідомлення-рішення №/1 від
05.08.2008, №/2 від 20.10.2008 та №/3
від 14.01.2009.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування та звітності суб'єктів
малого підприємництва" № 727/98, спрощена
система оподаткування обліку та
звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває в більше
10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг за рік не перевищує 500 тис.
гривень. Виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг),
вважається сума, фактично отримана
суб'єктом підприємницьке діяльності на
розрахунковий рахунок та (або) в касу за
здійснення операцій з продаж продукції
(товарів, робіт, послуг).

Статтею 5 Указу № 727/98 передбачено, що у
разі порушення вимог встановлених
статтею 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

За таких обставин, оподаткування
доходів, отриманих платником єдиного
податку з порушенням умов перебування
на спрощеній системі оподаткуванні
повинно здійснюватись із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування врегульованих,
зокрема, Законом України "Про податок з
доходів фізичних осіб" № 889-ІУ з
урахуванням загальних принципів
оподаткування, закріплених
Конституцією України та Законом
України "Про систему оподаткування" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), якими
встановлювались засади податкових
відносин в Україні.

Так, згідно з пунктом 22.10 статті 22
Прикінцевих положень Закону до
набрання чинності спеціальним законом
з питань оподаткуванні фізичних
осіб-суб'єктів підприємницької
дальності, діяв розділ IV Декрету № 13-92,
який застосовувався з урахуванням
положень пункту 9.12 статті 9 Закону №
889-ІУ.

Відповідно до підпунктів 9.12.1, 9.12.2
пункту 9.12 статті 9 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб",
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Якщо фізична особа-суб'єкт
підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
цим Законом для платників податку, що
не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що суб'єкт
підприємницької діяльності, отримавши
інші доходи від здійснення
підприємницької діяльності, які
перевищують граничні обсяги виручки
від здійснення підприємницької
діяльності, встановлені Указом
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування та звітності
суб'єктів малого підприємництва" № 727/98,
повинен сплачувати з цих доходів
податок з доходів фізичних осіб.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль