Справа № 2а-6462/11
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6462/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Петрика І.Й., Собківа Я.М.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області на Постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 13 вересня 2011 року за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

В зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абз. 4 частини 8 ст.
183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 13 вересня 2011
року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивача віднесено до ІV категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, він
перебуває на обліку у Відповідача та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28.02.1991 року №796-ХІІ, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією відповідного
посвідчення (а.с. 1), і має право на
доплату громадянам, які постійно
проживають на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та на одержання
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком, що
передбачено ст. ст. 39, 51 зазначеного
Закону.

Відповідно до частини другої ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, в чинній на момент подачі
адміністративного позову редакції, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно із ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в чинній на час прийняття
судом першої інстанції судового
рішення редакції, адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду
Позивачем не заявлялось, тому, суд
першої інстанції мав залишити
адміністративний позов частково без
розгляду.

Проте, Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
положень адміністративного
судочинства» від 17 листопада 2011 року №
4054-VI, ст. 100 Кодексу адміністративного
судочинства України викладено в новій
редакції, а саме, адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Як вбачається з адміністративного
позову, Позивачем підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними не
наведено.

Позивач наполягає на перерахунку та
виплаті пенсії з 01 січня 2011 року по 22
липня 2011 року, адміністративний позов
ним подано 30 серпня 2011 року, тобто, із
частковим пропущенням встановленого
процесуальним Законом строку, в зв'язку
з чим, позовні вимоги з 01 січня 2011 року
по 28 лютого 2011 року підлягають
залишенню без розгляду, а з 01 березня 2011
року - задоволенню.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку, що Постанову
суду першої інстанції частково
прийнято з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи в цій
частині, тому, Постанова Лисянського
районного суду Черкаської області від
13 вересня 2011 року в частині задоволення
позовних вимог з 01 січня 2011 року по 28
лютого 2011 року скасовується та в цій
частині адміністративний позов
залишається без розгляду.

Згідно із частиною десятою ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 100, 183-2, 197, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області
задовольнити частково, Постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 13 вересня 2011 року в частині
задоволення позовних вимог з 01 січня 2011
року по 28 лютого 2011 року скасувати та в
цій частині адміністративний позов
залишити без розгляду.

В іншій частині Постанову Лисянського
районного суду Черкаської області від
13 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.