Справа № 2а/2570/3097/11
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/43900/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Новозаводському районі міста
Чернігова про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31
січня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила в
суді позов до Управління Пенсійного
фонду України в Новозаводському районі
міста Чернігова (далі - Управління ПФУ)
про стягнення грошової допомоги у
розмірі 10 місячних посадових окладів,
як державному службовцю при виході на
пенсію, відповідно до статті 37 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про
державну службу" (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 3723-XII).

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14 липня 2011
року позовні вимоги задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від
31 січня 2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати постановлене рішення
апеляційного суду, посилаючись на його
необґрунтованість та неправильне
застосування норм матеріального права
й допущені при розгляді справи
порушення норм процесуального права, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Відповідач своїм правом як сторони у
справі не скористався та заперечень на
касаційну скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що позивач на
момент призначення пенсії державного
службовця за віком та стажем державної
служби набула права на достроковий
вихід на пенсію відповідно до статті 21
Закону № 3721-XII, а тому відповідач
зобов'язаний був виплатити грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Апеляційний суд, скасовуючи постанову
суду першої інстанції, дійшов висновку,
що виплата грошової допомоги можлива у
разі звільнення на пенсію, у зв'язку з
досягненням граничного пенсійного
віку. Однак позивач звільнена за станом
здоров'я, а тому права на грошову
допомогу не має.

Колегія суддів не погоджується з
висновком апеляційного суду, оскільки
він не ґрунтується на положеннях
чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Відповідно до частини
тринадцятої статті 37 Закону № 3723-XII
державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Частиною другою статті 37 Закону №
3723-XII передбачено, серед іншого, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Судами встановлено, що наказом
Управління ПФУ від 28 лютого 2011 року
ОСОБА_4 звільнено з державної служби на
підставі пункту 2 частини першої статті
40 Кодексу законів про працю України
(далі - КЗпП України), у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді за станом здоров'я. На час
звільнення вона мала понад 20 років
страхового стажу, у тому числі понад 10
років стажу державної служби. Позивачу
достроково, до досягнення
встановленого законодавством
пенсійного віку, з урахуванням
положень статті 21 Закону України від 16
грудня 1993 року № 3721-XII "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 3721-XII), призначено пенсію за
віком відповідно до Закону № 3723-XII.

Як зазначив Конституційний Суд
України у своєму рішенні від
26 листопада 2013 року № 11-рп/2013 у
справі за конституційним зверненням
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону № 3723-XII в системному зв'язку з
положеннями пункту 2 частини першої,
частини другої статті 40 КЗпП України,
статті 21 Закону № 3721-XII його необхідно
розуміти так, що у разі дострокового
виходу на пенсію державного службовця
з посади в органах державної влади,
відповідно до чинного законодавства,
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону № 3723-XII.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що, оскільки на момент
призначення пенсії державного
службовця ОСОБА_4 набула право на
достроковий вихід на пенсію,
відповідно до статті 21 Закону України
№ 3721-XII, то на неї поширюються положення
частини тринадцятої статті 37 Закону №
3723-XII, а апеляційний суд помилково
скасував його законне і обґрунтоване
рішення.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалене відповідно до
закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року скасувати.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 14
липня 2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т. Ф. Весельська

В. В. Малинін

О. Ф. Ситников