Справа № 490/11480/13-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

18 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/11480/13-а

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гуденко О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Вербицької Н.В.,

Федусика
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва на постанову Центрального
районного суду м.Миколаєва від 19
листопада 2013р. по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013р. ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до управління ПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва та
згідно заяви про збільшення позовних
вимог (а.с.24) просив визнати
неправомірними дії відповідача,
зобов'язати здійснювати перерахунок
його щомісячного грошового утримання
судді у відставці відповідно до
ст.ст.129, 138 ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів» та з урахуванням рішення
Конституційного суду України від
03.06.2013р. №3-рп/2013, виходячи із заробітної
плати працюючого судді Заводського
районного суду м.Миколаєва і стажу
роботи позивача, а також проводити
відповідні виплати щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці по день припинення права на
такі виплати із здійсненням
відповідного перерахунку після кожної
зміни суддівської винагороди суддів
Заводського районного суду м.Миколаєва
внаслідок збільшення визначеної
законом мінімальної заробітної плати.
Стягнути з відповідача недоплачене
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці в червні 2013р. в
розмірі 9344,16грн., а з 1 липня 2013р. по день
винесення судом рішення у даній справі
- по 10382,40грн. за кожний повний минулий
місяць.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що з 04.03.2010р.
має статус судді у відставці. Довічне
утримання позивача у відставці
становить 6 134,40грн., що на момент його
виходу у відставку складало 90% його
заробітної плати судді. Конституційний
Суд України 03.06.2013р. своїм рішенням
визнав неконституційними окремі
положення ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010р. у редакції ЗУ «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011р. Таким чином, КСУ
поновив порушені права суддів у
відставці на отримання ними довічного
утримання у розмірі 90% від заробітної
плати діючих суддів і визнав
неконституційними законодавчі акти і
закони, які робили граничним (10
прожиткових мінімумів для
непрацездатних осіб) довічне утримання
суддів у відставці. Посилаючись на ці
обставини, 7 червня 2013р. позивач
звернувся до управління ПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва із
заявою про виконання рішення КСУ. Але,
всупереч вказаного рішення КСУ
відповідачем відмовлено у перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
з 03.06.2013р. та зазначено, що дана виплата
проводиться відповідно до рішення КСУ
від 03.06.2013р. Позивач вважає дану відмову
неправомірною, з огляду на що звернувся
до суду із позовом, який просив
задовольнити.

Постановою Центрального районного
суду від 19 листопада 2013р. позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління
ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва
щодо відмови у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_2 на підставі довідок за №7/1-706/13
та №5/2707/13 від 7 червня 2013р. ТУ ДСА
України в Миколаївській області з
січня 2013р. про заробітну плату
працюючого на відповідній посаді судді
для обчислення довічного утримання.

Зобов'язано управління ПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва
здійснити перерахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_2 згідно довідок за №7/1-706/13 та
№5/2707/13 від 7 червня 2013р. ТУ ДСА України в
Миколаївській області починаючи з 3
червня 2013р. відповідно до ст.129, 138 ЗУ
«Про судоустрій та статус суддів» та
згідно до положень рішення
Конституційного Суду України від 3
червня 2013р. №3-рн/2013, справа №1-2/2013р.,
виходячи із заробітної плати
працюючого судді Заводського
районного суду м. Миколаєва і стажу
роботи ОСОБА_2

Зобов'язано управління ПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва
провести ОСОБА_2 відповідні виплати на
підставі проведеного перерахунку
недоплаченого щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 3 червня 2013р. по день припинення права
на такі виплати.

В апеляційній скарзі апелянт
просить постанову суду скасувати та
винести нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про залишення
скарги без задоволення, постанови суду
без змін, з наступних підстав.

За правилами ст.200КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідно до рішення КСУ від
03.06.2013р. позивач має право на довічне
грошове утримання судді у відставці, що
становить 90% від заробітної плати
діючого судді, яка складається з
посадового окладу і надбавки за
вислугу років.

Вирішуючи спір судова колегія вважає,
що суд першої інстанції повно та
об'єктивно дослідив обставини по
справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_2 працював суддею Заводського
районного суду м.Миколаєва. Загальний
зарахований стаж судді становить 25
років 6 днів. З березня 2010р.
знаходиться у відставці. Виходячи у
відставку позивачу було нараховане
щомісячне грошове утримання судді з
30.03.2010р. в сумі 6 134,40грн., що становило на
той час 90% від заробітної плати судді.
Однак, 03.06.2013р. Конституційний суд
України прийняв рішення, яким скасував
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного грошового утримання,
скасував всі обмеження граничного
розміру довічного грошового утримання,
ці обмеження визнані
неконституційними. Позивач 07.06.2013р.
звернувся до управління ПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва із
заявою про перерахунок довічного
щомісячного грошового утримання судді
у відставці з новим розміром
заробітної плати судді Заводського
районного суду м.Миколаєва (а.с.8-9).
Рішенням від 12.06.2013р. №236 відмовлено
позивачу у перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці з 03.06.2013р.
(а.с.12-15).

Вирішуючи правомірність прийнятого
рішення пенсійним фондом, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між
позивачем та управління ПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва
регулюється Конституцією України та ЗУ
«Про судоустрій і статус суддів».

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (далі-Закон
№2453) до прийняття рішення КСУ від
03.06.2013р. обмежував базу для нарахування
суддям щомісячного грошового
утримання, а також обмежував граничний
розмір довічного грошового утримання.

Конституційний Суд України своїм
рішенням від 03.06.2013р. у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України окремих положень
статті 2 абзацу другого пункту 2 розділу
II «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного грошового утримання
суддів у відставці), визнав такими, що
не відповідають Конституції України:
частина третя, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010р. №2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011р. №3668 - VI; стаття 2 Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011р. №3668-VI в
частині поширення її дії на Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010р. №2453-VI; абзац
другий пункт 2 розділу II «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011р. №3668-VI, зі
змісту якого вбачається, що виплата
суддям пенсії (довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частини другої, третьої, статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003р. №1058-VI та
без проведення інших перерахунків,
передбачених законодавством.

Відповідно до абз.2 ст.152 Конституції
України Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з рішення КСУ вбачається,
що відповідно до вказаної статті
Конституції України положення Закону
№2453 в редакції ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011р. №3668-VI втратили чинність з
дня ухвалення рішення КСУ.

Отже, КСУ відновив дію ч.3 ст.138 Закону
№2453, яка наголошує: «… Щомісячне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Виходячи з наведених норм діючого
законодавства України, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного та обґрунтованого
висновку про те, що довічне грошове
утримання судді у відставці ОСОБА_2
становить 90% від заробітної плати
діючого судді, яка складається з
посадового окладу і надбавки за
вислугу років, а тому підлягає
перерахунку, виходячи із змін діючого
законодавства в частині розміру
заробітної плати працюючого судді .

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права. На думку судової колегії,
викладені у скарзі доводи не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що постанова суду постановлена
з додержанням норм процесуального та
матеріального права, а тому не вбачає
підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.197,198,200,206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва -
залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного
суду м.Миколаєва від 19 листопада 2013р. -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.М. Градовський

Судді:
Н.В. Вербицька

А.Г. Федусика