Справа № 2-а/2508/11767/2011
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Короїд Ю.М.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кучми А.Ю.,

суддів
Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційні
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області, Управління
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 17.04.2012 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області, Управління
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та зобов`язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.11.2011 позивач звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області, Управління
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
відповідно до вимог ст.ст. 37, 39, 51 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 17.04.2012
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких просять
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову у повному обсязі.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
підвищення до пенсії в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
встановленої на відповідний період
згідно зі ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 22.08.2010.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою пенсійного віку,
віднесена до 4 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та проживає в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, віднесених до категорії 4,
додаткова пенсія, заподіяна за шкоду
здоров'ю, визначається у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, мають бути підвищені у
розмірі на одну мінімальну заробітну
плату.

Нарахування позивачу пенсії
відповідно до положень ст. ст. 39, 51 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим вона звернулася до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ст. ст. 39, 51 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 по ст. 39 вказаного Закону та
по ст. 51, відповідно до Постанови КМУ № 1
від 03.01.2002, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996 та Постановою КМУ № 1 від 03.01.2002,
відповідач неправомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного
Закону.

Відповідно до статті 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
відсотків від мінімальної заробітної
плати.

Всупереч статті 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
проводились відповідні виплати
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що при визначенні розміру
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства і
розміру виплати громадянам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, застосуванню не підлягає
наведена вище постанова Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача, тоді як при
вирішенні даного спору застосуванню
підлягає стаття 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Отже, доводи апеляційних скарг та
апелянтів спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства, через що
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління соціального
захисту населення Козелецької
районної державної адміністрації -
залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 17.04.2012 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.