Справа № 803/191/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Справа № 803/191/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

при секретарі судового засідання
Веремчуку В.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представників відповідачів Остапчука
Я.В., Манчик О.М,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Ягодинської митницї Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання
протиправними і скасування рішення про
коригування митної вартості товарів,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів та про стягнення
надмірно сплачених платежів,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулася з адміністративним позовом
до Ягодинської митниці Міндоходів
(відповідач-1), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області (ГУДКСУ у
Волинській області) (відповідач-2) про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 02 серпня 2013 року №
205000006/2013/000082/1, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 02 серпня
2013 року № 205070000/2013/00115,
стягнення 27 254 грн. 37 коп. надмірно
сплачених митних платежів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем-1 безпідставно та
неправомірно було відмовлено у
здійсненні митного оформлення товару -
м'яса свійських свиней обваленого
мороженого, обрізі м'ясної (тримінгу)
70/30 знежилованої, без шкіри, вагою 20 752
кг, на загальну суму 32 788,16 євро (1,58
євро/кг), придбаного позивачем згідно з
контрактом № 40/2013/DE від 29 липня 2013 року,
укладеного із компанією "Westfleisch eG"
(Німеччина), за інвойсом № DR-103030 від 29
липня 2013 року та проформою від 25 липня
2013 року № 109800/10105.

Для митного оформлення й митного
контролю товарів відповідачу-1 було
надано усі необхідні документи. В
графах 12, 45 митної декларації (МД-2) №
205070000/2013/041086 від 02 серпня 2013 року
позивачем вказано митну вартість в
сумі 364 339 грн. 72 коп., що є еквівалентом 34
438,16 євро, з них: 32 788,16 євро - заявлена
вартість товару, 1 650 євро - вартість
перевезення товару та 0,00 євро вартість
навантаження, розвантаження,
страхування товару. При цьому
позивачем за правилами статті 58
Митного кодексу (МК України)
застосовано основний метод визначення
митної вартості - за ціною договору
(контракту) товарів, що імпортуються.

За результатами розгляду наданих
документів митний орган у графі "Для
відміток митного органу" ДМВ вказав на
необхідність підтвердження заявленої
митної вартості товару відповідно до
статті 53 МК України шляхом подання
прайс-листа виробника товару, копії
декларації країни відправлення,
банківських платіжних документів про
оплату товару, висновків про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

02 серпня 2013 року митний пост "Луцьк"
Ягодинської митниці Міндоходів видав
позивачу картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення (картка відмови) з підстав
невідповідності заповнення граф 12, 45
МД-2 вимогам статті 53 МК України та
прийняття рішення про визначення
митної вартості товару від 02 серпня 2013
року № 205000006/000082/1.

Згідно із рішенням митного органу про
коригування митної вартості товару від
02 серпня 2013 року № 205000006/000082/1 митна
вартість була визначена в розмірі 2,0474
євро за 1 кг, що становить 42 488,60 євро за
партію товару вагою 20 752 кг, що
імпортувалася. Отже, різниця між
задекларованою позивачем за основним
методом митною вартістю товару та
визначеною Ягодинською митницею
Міндоходів митною вартістю становить
0,4674 євро за кілограм або 8 050,44 євро за
всю партію товару.

З метою запобігання псуванню товару та
понесенню додаткових витрат за
транспортні послуги 02 серпня 2013 року
позивачем було подано нову МД-2
№ 205070000/2013/04157 із зазначенням у
графах 12, 45 митної вартості товару,
визначеної митницею - 42 488,60 євро. Митне
оформлення проведено за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави. Кошти в сумі 27 254 грн. 37 коп.
внесені позивачем на депозитний
рахунок митного органу як грошова
застава, а товар, що декларувався, було
випущено у вільний обіг.

14 жовтня 2013 року, відповідно до вимог
частини восьмої статті 55 МК України,
позивачем митному органу надано
документи, які витребовувались та
заяву про остаточне рішення щодо
визначення митної вартості товару.

Листом від 23 жовтня 2013 року митний
орган повідомив позивача, що ним було
розглянуто усі надані документи та про
неможливість застосування митної
вартості, заявленої декларантом

Позивач вважав, що у Ягодинської
митниці Міндоходів не було підстав для
відмови у митному оформленні товару
через невідповідність заповнення граф
12, 45 МД-2 вимогам статті 53 МК України.
Розрахована декларантом митна
вартість партії товару була зазначена
у Декларації митної вартості (ДМВ) №
205070000/2013/041086 від 02 серпня 2013 року згідно
із вимогами статей 52, 58 МК України. У
графі "Для відміток митного органу"
вказаної ДМВ митний орган зазначив про
необхідність подання додаткових
документів та відомостей.

Вимога відповідача-1 про надання
прайс-листа виробника товару,
декларації країни відправлення
виконана належним чином, при цьому
претензій з приводу наданих документів
у контролюючого органу не виникло. Крім
того, оскільки на день здійснення
митного оформлення товару інвойс на
вказану партію товару та проформа від 29
липня 2013 року оплачені не були, що
допускалося умовами контракту,
банківські платіжні документи митному
органу не надавались, що у свою чергу не
суперечить положенням частини другої
статті 53 МК України, адже в даному
випадку такі документи могли бути
взяті до уваги контролюючим органом
лише у випадку сплати рахунку.
Зазначені платіжні документи були
надані митниці разом із заявою 14 жовтня
2013 року, при цьому призначення платежу
у платіжному дорученні № 1057 від 30 липня
2013 року "оплата за товар - сало" було
вказане випадково, фактично оплата
здійснювалась за тримінг свинячий 70/30,
придбаний на підставі контракту №
40/2013/DE від 29 липня 2013 року. Листом від 14
січня 2014 року виробником товару
підтверджено оплату придбаного
позивачем товару на підставі
платіжного доручення № 1057 від 30 липня
2013 року.

Якісні характеристики товару
підтверджено висновком державної
санітарної епідеміологічної
експертизи від 24 січня 2014 року,
вартісні показники товару (1,58 євро за 1
кг) стверджуються листом Державного
підприємства
"Укрпромзовнішекспертиза" від 14 жовтня
2013 року.

Отже, при здійсненні митного
оформлення товару, його митна вартість
визначалась позивачем за основним
методом, до складу якої декларантом
було включено ціну товару у розмірі 32
788,16 євро (підтверджується інвойсом №
DR-103030 від 29 липня 2013 року, прайс-листом
виробника товару від 24 липня 2013 року,
висновком ДП "Укрпромзовнішекспертиза"
від 14 жовтня 2013 року, платіжними
дорученнями на оплату товару та іншими
документами, що були подані до митного
оформлення 02 серпня 2013 року); витрати на
транспортування товару до митного
кордону України у розмірі 1 650 євро
(підтверджується довідкою про
транспортні витрати від 02 серпня 2013
року). Витрати на навантаження товару
та витрати на страхування товару до
митної вартості декларантом не
включались, оскільки не були ним
понесені, що підтверджується довідкою
та листом ОСОБА_4 від 02 серпня 2013 року.
Інші витрати, передбачені частиною
десятою статті 58 МК України також не
включались до митної вартості товару,
оскільки такі не були понесені
декларантом.

З наведених підстав позивач просив
визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 02 серпня 2013 року №
205000006/2013/000082/1, картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 02 серпня
2013 року № 205070000/2013/00115, стягнути 27 254 грн.
37 коп. надмірно сплачених митних
платежів.

В письмових запереченнях проти позову
від 04 лютого 2014 року (а.с. 53-58) відповідач
Ягодинська митниця Міндоходів просив
відмовити в задоволенні позову
повністю з наступних підстав.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 53 МК
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є декларація
митної вартості та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості.

На органи доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
покладено обов'язок здійснення
контролю заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

При здійсненні митного оформлення
товару за митною декларацією
№ 205070000/2013/041086 від 02 серпня 2013 року,
Ягодинською митницею Міндоходів було
встановлено, що згідно з ціновою
інформацією ЄАІС Державної митної
служби України митна вартість товару
"м'ясо свійських свиней обвалене
морожене, обрізь м'ясна (тримінг) 70/30
знежилована, без шкіри" має становити
2,0474 євро/кг. Приймаючи рішення про
коригування митної вартості товару
від 02 серпня 2013 року № 205000006/000082/1
органом доходів і зборів була також
врахована цінова інформація митної
декларації № 205070000/2013/40089 від 26 липня 2013
року.

Як встановлено частиною другою статті
33 МК України, інформаційні ресурси
митних органів - це сукупність
електронної інформації, що включає
електронні дані створені, оброблені та
накопичені в інформаційних системах
митних органів. Дана норма не
забороняє, а також підтверджує право
митного органу посилатися на митну
декларацію № 205070000/2013/40089 від 26 липня 2013
року, як джерело інформації, наявне в
митного органу під час декларування
позивачем товару 02 серпня 2013 року.

У зв'язку з наведеним, оскаржувана
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 02 серпня 2013 року,
рішення про коригування митної
вартості товару від 02 серпня 2013 року №
205000006/000082/1 є правомірними.

За результатами розгляду витребуваних
митним органом документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару посадовими особами
Ягодинської митниці Міндоходів було
встановлено, що в листі ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 14 жовтня
2013 року відсутня повна інформація щодо
ціни товару або не зазначено цін товару
на відповідних умовах поставок, тому
зазначений лист носить лише
консультаційний характер та не може
бути використаним для підтвердження
вартості на вищевказаний товар. Крім
того, в одному з поданих до розгляду
митному органу платіжному дорученні №
1063 від 06 серпня 2013 року зазначено, що
оплата здійснювалася відповідно до
рахунку-проформи від 25 липня 2013 року №
9800/10105, проте в поданій до митного
оформлення митній декларації
зазначається інвойс № DR-103030 від 29 липня
2013 року. В наданих платіжних документах
містяться розбіжності щодо
призначення платежу, які не можуть
однозначно свідчити, що проплата була
здійснена саме за товар, що
декларувався позивачем. Висновок
державної санітарно - епідеміологічної
експертизи від 24 січня 2013 року по
контракту 5/2013/РЕ, який не стосується
даної поставки товару, а тому не може
бути використаний для підтвердження
митної вартості товару, який
поставлявся згідно з контрактом №
40/2013/DЕ.

Згідно із пунктом 6 частини десятої
статті 58 МК України, витрати на
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України є складовими митної
вартості.

Відповідно до умов контракту № 2/2013/РL
від 03 січня 2013 року, на підставі якого
здійснювалось перевезення товару,
замовник - підприємець ОСОБА_4
зобов'язаний забезпечити упаковку і
маркування вантажу, перед подачею
транспортного засобу підготувати
вантаж до навантаження та забезпечити
оперативне навантаження,
розвантаження транспортного засобу,
проте, в довідці про транспортні
витрати, поданій для митного
оформлення товару, позивачем вказано,
що вартість навантаження становить 0
євро.

На підставі наведеного відповідач-1
вважав законними рішення про
коригування митної вартості товарів
від 02 серпня 2013 року № 205000006/2013/000082/1,
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 02
серпня 2013 року № 205070000/2013/00115, у зв'язку
із чим просив в задоволенні позову
відмовити повністю.

В письмових запереченнях проти позову
від 03 лютого 2014 року (а.с. 50-52) відповідач
ГУДКСУ у Волинській області в
задоволенні позову просив відмовити
повністю, посилаючись на наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку
взаємодії митних органів з органами
Державного казначейства України в
процесі повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого спільним наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від 20
липня 2007 року за № 611/147, повернення
помилково та/або надмірно зарахованих
до бюджету митних та інших платежів
здійснюється на підставі висновку
митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації. Пунктом 7
Порядку встановлено, що на підставі
отриманого відповідного висновку про
повернення коштів орган державного
казначейства України здійснює
повернення коштів з бюджету. Однак,
позивач не надав доказів на
підтвердження факту перерахування
коштів до Держбюджету України.
Відповідно до платіжних доручень від 02
серпня 2014 року №№ 5507, 5508 кошти
зараховані на депозитний рахунок
Ягодинської митниці, відкритий в
Головному управління Державної
казначейської служби України в місті
Києві. Таким чином, підстави для
стягнення з Державного бюджету України
надмірно сплачених коштів на користь
підприємця ОСОБА_4 відсутні. У зв'язку з
чим, просить суд в задоволенні позову
відмовити повністю.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений позов підтримує
повністю з підстав, зазначених у
позовній заяві.

Представники відповідача в судовому
засіданні позову не визнають з мотивів,
викладених у письмових запереченнях
проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши всі
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що 25 липня 2013
року між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 (покупець) та компанією "Westfleisch eG"
(Вестфляйш, Німеччина) (продавець)
укладено контракт № 40/2013/DE (а.с. 10-11).

Відповідно до умов вказаного договору
продавець зобов'язався передати, а
покупець прийняти у власність та
оплатити товар (заморожене свиняче
м'ясо, субпродукти, кістки, інші свинні
м'ясопродукти) відповідно до інвойсу на
кожну окрему партію товару та який є
невід'ємною частиною цього контракту.

Розділами 4, 5 цього контракту
визначено, що оплата здійснюється у
формі 100% передоплати на підставі
проформи-інвойса за день до
відвантаження або по факту поставки
товару. Поставка товару здійснюється
автотранспортом на територію України
на умовах Правил Інкотермс-2010, а саме -
EXW, FCA.

02 серпня 2013 року позивач ввезла на
митну територію України, товар -
заморожену м'ясну обрізь свиней 70/30
вагою нетто 20 752 кг за ціною 1,58 євро/кг
на загальну суму 32 788,16 євро.

Для митного оформлення вказаного
товару декларантом були подані на
митний пост "Луцьк" Ягодинської митниці
Міндоходів наступні документи:
контракт № 40/2013/DE від 25 липня 2013 року,
рахунок-фактура (інвойс) № DR-103030 від 29
липня 2013 року, МД-2 № 205070000/2013/041086 від 02
серпня 2013 року, декларація митної
вартості (ДМВ-1) № 20570000/2013/041086 від 02
серпня 2013 року, міжнародна
товаротранспортна накладна CMR № DR-103030
від 29 липня 2013 року, сертифікат про
походження товару № А 407136 від 26 липня
2013 року, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 №
373253 від 02 серпня 2013 року, сертифікат
якості від 29 липня 2013 року, контракт на
перевезення товару № 2/2013/PL від 03 січня
2013 року, довідка про транспортні
витрати від 02 серпня 2013 року, довідка
про нестрахування товару № 292 від 02
серпня 2013 року (а. с. 12-23).

В графах 12, 42, 45 МД-2 № 205070000/2013/041086 від 02
серпня 2013 року було вказано митну
вартість у розмірі 32 788,16 євро, яка є
еквівалентом 364 339 грн. 72 коп., що
визначена за ціною контракту (а.с.14).

Відповідно до статті 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний: здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; надавати декларанту
або уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування.

02 серпня 2013 року позивачу було
відмовлено у митному оформленні товару
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 205070000/2013/00115, у якій
зазначено про відмову у митному
оформленні (випуску) товарів з таких
причин: невідповідність заповнення
граф 12, 45 МД-2 вимогам статті 53 МК
України; прийняття рішення про
визначення митної вартості товару №
205000006/2013/000082/1 від 02 серпня 2013 року (а.с. 8,
9).

У картці відмови відповідач роз'яснив
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: приведення рівня митної
вартості в графах 12, 45 ВМД у
відповідність до рішення про
визначення митної вартості №
205000006/000082/1 від 02 серпня 2013 року (а.с. 9).

Митний орган у рішенні від 02 серпня 2013
року № 205000006/000082/1 про коригування
митної вартості товару визначив митну
вартість товару (обрізь м'ясна (тримінг)
70/30 знежилована без шкіри) за митною
декларацією № 205070000/2013/041086 від 02 серпня
2013 року в розмірі 2,0474 євро за 1кг (42 488,60
євро за партію), посилаючись на цінову
інформацію ЄАІС Державної митної
служби України, при цьому була
врахована також цінова інформація
митної декларації № 205070000/2013/40089 від 26
липня 2013 року.

Отже, різниця між митною вартістю,
визначеною позивачем, та митною
вартістю, визначеною відповідачем-1,
становить 0,4674 євро за 1кг, а всього - 8
050,44 євро за партію товару.

Як встановлено частиною третьою статті
53 МК України у разі якщо документи,
подані на підтвердження митної
вартості товарів містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Контролюючим органом у графі "Для
відміток митного органу" ДМВ-1
№205070000/2013/041086 було зроблено запис про
необхідність надання документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, відповідно до частини
третьої статті 53 МК України, зокрема:
прайс-лист від виробника товару, копію
декларації країни відправлення,
банківські платіжні документи про
оплату товару, висновки про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями (а.с.15).

Проте, декларантом у десятиденний
строк витребовувані додаткові
документи не надані, в ДМВ-1 від 02 серпня
2013 року уповноваженою особою
декларанта зроблено запис про подання
документів на протязі 90 днів (а.с. 15).

Частиною третьою статті 52 МК України
визначено право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються,
у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до вимог вказаної норми 02
серпня 2013 року уповноважена особа
позивача подала нову МД-2 №
205070000/2013/041157, вказавши у ній в графах 12, 45
митну вартість, розраховану за ціною
одиниці товару, наведену в інвойсі №
DR-103030, розрахунок митних платежів
здійснювався, виходячи із митної
вартості, визначеної митним органом.
Митне оформлення проводилося за
другорядним резервним методом із
застосуванням гарантійних зобов'язань
грошової застави (а. с. 38-41).

Грошову заставу в сумі 27 254 грн. 37 коп.
сплачено позивачем на депозитний
рахунок митного органу (графа B
"Подробиці розрахунків" МД-2 від 02
серпня 2013 року № 205070000/2013/041157), а товар,
що декларувався, було випущено у
вільний обіг.

Згідно із частинами восьмою і дев'ятою
статті 55 МК України протягом 80 днів з
дня випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються. У разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Позивачем 14 жовтня 2013 року направлено
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару: прайс-лист від
виробника товару від 24 липня 2013 року,
копію декларації країни відправника №
MRN13DE64E7 від 29 липня 2013 року,
платіжні доручення в іноземній валюті
№ 1057 від 30 липня 2013 року, № 1063 від 06
серпня 2013 року на оплату товару,
Висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 24 січня 2013 року № 05.03.02-03/2834, лист
Державного підприємства
"Укрпромзовнішекспертиза" № 4659 від 10
жовтня 2013 року (а.с.24-36).

Листом від 23 жовтня 2013 року № 1/1.2-6/2508
Ягодинська митниця Міндоходів
відмовила у визнанні заявленої
підприємцем ОСОБА_4 митної вартості з
урахуванням додаткових документів
(а.с.37).

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, третьою
статті 51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний (стаття 57 МК
України).

Відповідно до частин першої, другої
статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування).

Згідно із приписами частини першої
статті 52 МК України заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Судом встановлено, що визначення
митної вартості товару, який ввозився в
Україну згідно з МД-2 №205070000/2013/041086 від 02
серпня 2013 року, позивачем
здійснювалось за основним методом - за
ціною договору (контракту) № 40/2013/DE від
29 липня 2013 року.

Згідно з приписами статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів. Прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити, зокрема,
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Застосування основного методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
врегульовано статтею 58 МК України.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті (частина 4
статті 58 МК України). Ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця (частина 5 статті 58
МК України).

Як вбачається з рахунку на оплату
товару (інвойсу) № DR-103030 від 29 липня 2013
року (а.с. 12) вартість товару - м'ясна
обрізь свиней заморожена (трімінг) 70/30
становить 1,58 євро за 1кг та спосіб
оплати товару - 100% передоплата. У
прайс-листі продавця від 24 липня 2013
року визначено ціну цього ж товару, яка
становить 1,58 євро за 1кг, форма
оплати - 100% передоплата (а.с.25).

У платіжному дорученні № 1057 від 30 липня
2013 року (а.с. 28) в графі "призначення
платежу" зазначено, що оплата
здійснювалася за заморожене сало,
проте предметом поставки є м'ясна
обрізь свиней заморожена (трімінг) 70/30.
У платіжному дорученні № 1063 від 06
серпня 2013 року в графі "призначення
платежу" зазначено, що оплата
здійснювалася відповідно до
рахунку-проформи від 25 липня 2013 року №
109800/10105, проте в митній декларації від 02
серпня 2013 року зазначається інвойс
DR-103030 від 29 липня 2013 року.

Крім того, позивачем на підтвердження
ціни товару та обґрунтування його
митної вартості було надано митному
органу лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 14 жовтня
2013 року № 4659 (а.с. 27). Згідно із
висновками, викладеними у цьому листі
із посиланням на веб-сайти
інформаційної мережі Інтернет, ціна на
заморожену м'ясну обрізь свиней 70/30 1,58
євро/кг на умовах поставки EXW -
Оеr-Еrkеnschwick (Німеччина) відповідає
поточній кон'юктурі ринку. Проте, у
зазначених спеціалізованих
інформаційних джерелах відсутня
інформація щодо вартості товару з
урахуванням поставок на умовах EXW
(Інкотермс 2010).

У зв'язку із наведеним, суд дійшов
висновку що Ягодинською митницею
Міндоходів обґрунтовано не було взято
до уваги цей лист при перевірці
визначення митної вартості товару, що
ввозився позивачем в Україну на
підставі контракту № 40/2013/DE від 29 липня
2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що в
наданих декларантом митному органу
документах на підтвердження ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за придбаний товар не наведено
об'єктивних даних та, крім того,
містяться розбіжності.

Відповідно до частин дев'ятої і десятої
вказаної норми розрахунки згідно із
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: витрати, понесені
покупцем; належним чином розподілена
вартість нижчезазначених товарів та
послуг, якщо вони поставляються прямо
чи опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті; роялті та
інші ліцензійні платежі, що стосуються
оцінюваних товарів та які покупець
повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті;
відповідна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу
товарів, що оцінюються, їх використання
або розпорядження ними на митній
території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь
продавця; витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України; витрати на
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України; витрати на
страхування цих товарів.

Як встановлено судом, поставка товару
відбувалась на підставі контракту №
40/2013/DE від 25 липня 2013 року, укладеного
між позивачем та компанією "Westfleisch eG"
(Вестфляйш, Німеччина). Відповідно до
умов вказаного договору поставка
товару здійснюється автотранспортом
на територію України на умовах Правил
Інкотермс-2010, а саме - EXW, FCA.

03 січня 2013 року підприємець ОСОБА_4
(замовник) уклала контракт №
2/2013/PL із фірмою P.P.H.U. "ALBATROS J M Czyz Spolka Jawna"
(перевізник) відповідно до умов якого
перевізник зобов'язався здійснити
перевезення вантажів з території
Євросоюзу на територію України.
Розділом 2 цього договору визначено, що
замовник зобов'язаний, зокрема,
забезпечити оперативне
навантаження/розвантаження
транспортного засобу (а.с.21, зворот).

Відповідно до міжнародної
товарно-транспортної накладної DR-103030
(а.с.17), оформленої 29 липня 2013 року,
перевізник - фірма P.P.H.U. "ALBATROS J M Czyz Spolka
Jawna" прийняла до виконання замовлення
покупця товару (20 752 кг замороженої
м'ясної обрізі свиней 70/30) із міста
Oer-Erkenschwick (Німечиина) у місто Луцьк
(Україна) через митний кордон України
(Ягодинська митниця Міндоходів) на
умовах поставки EXW Правил Інкотермс 2010.

02 серпня 2013 року перевізник
автомобілем LC23799/LC2906P прибув у пункт
пропуску "Ягодин-Дорогуск",
уповноважена особа позивача розпочала
митне оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України.

На аркуші № 2 ДМВ № 205070000/2013/041086 від 02
серпня 2013 року (а.с. 16) у графі 21 "витрати
на навантаження, вивантаження, обробку"
декларантом зазначена сума 0,0000 грн.

Відповідно до довідки
компанії-перевізника - фірми P.P.H.U. "ALBATROS
J M Czyz Spolka Jawna" про вартість послуг згідно
з базисом поставки EXW - Oer-Erkenschwick від 02
серпня 2013 року (а.с. 22) вартість
навантаження становить 0,00 євро,
вартість транспортування до митного
органу України - 1 650 євро; страхування
товару не проводилось.

Згідно із Інкотермс офіційними
правилами тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
термін EXW означає, що продавець
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання щодо поставки, в момент,
коли він надав товар у розпорядження
покупця на площах свого підприємства
чи в іншому названому місці (наприклад,
на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без
здійснення митного очищення товару для
експорту та завантаження його на
будь-який приймаючий транспортний
засіб.

Таким чином, цей термін покладає
мінімальні обов'язки на продавця, а
покупець несе всі витрати і ризики у
зв'язку з перевезенням товару з площ
продавця до місця призначення.

З огляду на вказане вище у сукупності,
відповідач при прийняті оскаржуваного
рішення дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем було
заявлено неповні відомості щодо митної
вартості товару, оскільки не було
надано жодних документів, що
підтверджують та визначають числове
значення такої складової митної
вартості як витрати на навантаження,
адже умови поставки ЕХW (Інкотермс 2010)
не передбачають витрат на
навантаження, окрім випадів
передбачених договором. Контрактом
позивача та його постачальника № 40/2013/DE
від 29 липня 2013 року витрати останнього
на завантаження не передбачені.
Водночас згідно із довідкою
фірми-перевізника відсутні відомості
щодо витрат на навантаження товару, а
пунктом 2.2.2 контракту на перевезення
вантажів 03 січня 2013 року, передбачено,
що замовник зобов'язується завантажити
і розвантажити транспортний засіб.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем обґрунтовано, з
урахуванням приписів статті 58 МК
України було відмовлено у митному
оформлені товару за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки судом було
достовірно встановлено, що подані
документи на підтвердження митної
вартості товару містили розбіжності, а
також позивачем до митної вартості
товарів витрати на навантаження не
включались у зв'язку з чим фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 було
занижено митну вартість товарів, що
переміщувались через митний кордон
України.

Згідно із частинами другою - восьмою
статті 57 МК України основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що застосуванню
другорядного методу передувала
процедура консультацій між органом
доходів і зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

В графі 33 рішення про коригування
митної вартості товарів від 02 серпня 2013
року (а.с.9 зворот) відповідачем-1
обгрунтовані підстави неможливості
застосування наступних методів
визначення митної вартості: методу 2а
(стаття 59 МК України) і методу 2б (стаття
60 МК України) - з причин відсутності у
митного органу і декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товари; методів 2в (стаття
62 МК України) і 2г (стаття 63 МК України) -
з причин відсутності вартісної основи
для розрахунку митної вартості в
митного органу та декларанта.

Відповідно до частини другої статті 64
МК України митна вартість, визначена на
основі резервного методу, повинна
грунтуватись на раніше визнаних
(визначених) митними органами
вартостях.

Тому при здійсненні митного оформлення
товару за митною декларацією від 02
серпня 2013 року № 205070000/2013/041086
Ягодинською митницею Міндоходів було
використано цінову інформацію ЄАІС
Державної митної служби України і
встановлено, що митна вартість товару
"м'ясо свійських свиней обвалене
морожене, обрізь м'ясна (тримінг) 70/30
знежилована, без шкіри" має становити
2,0474 євро/кг, а також була врахована
цінова інформація митної декларації
від 26 липня 2013 року № 205070000/2013/040089
(а.с.77-79).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи встановлені обставини у
справі, надані сторонами докази, суд
приходить до висновку, що картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, рішення про коригування
митної вартості є законними, при їх
прийнятті митний орган діяв в межах
повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, а тому підстав
для їх скасування та для повернення
сплачених позивачем 27 254 грн. 37 коп.
митних платежів не вбачається.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про судовий збір"
судовий збір справляється у
відсотковому розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду,- у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з пунктом 3 частини другої
статті 4 Закону за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставки судового збору
встановлені 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати; немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Частиною третьою статті 4 Закону
визначено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Мінімальна заробітна плата на 1 січня
2014 року встановлена у місячному
розмірі 1 218 грн.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено за 2
вимоги немайнового характеру по 73 грн.08
коп. (разом 146 грн.16 коп.) і 10 відсотків
розміру ставки судового збору,
встановленого для вимог майнового
характеру - 182 грн.70 коп. (за подання
адміністративного позову майнового
характеру з ціною позову 27 254 грн.37 коп.
судовий збір має бути сплачений 1 827 грн.
(1 218 грн. х 1,5 = 1 827 грн.).

Отже, оскільки в задоволенні майнової
вимоги позивачу відмовлено, з позивача
слід стягнути до спеціального фонду
Державного бюджету України 1 644 грн.30
коп. (1 827 грн. - 182 грн.70 коп. (10%) = 1 644 грн.30
коп.).

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Митного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Ягодинської митницї
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправними і скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску товарів
та про стягнення надмірно сплачених
платежів відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) до спеціального фонду
Державного бюджету України 1 644 грн.30
коп. (одна тисяча шістсот сорок чотири
гривні тридцять копійок) судового
збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 21 лютого 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова