Справа № 2а/1570/4307/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/63216/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Черпіцької Л.Т., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу приватного підприємства «Аіко
Трейдінг» на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 17
жовтня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2012 року у справі за
позовом закритого акціонерного
товариства «Аква» до комунального
підприємства «Ренійське бюро
технічної інвентаризації», третя
особа: приватне підприємство «Аіко
Трейдінг», про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -в с т а н о в и л а:Закрите
акціонерне товариство «Аква»
звернулось до суду з позовом до
комунального підприємства «Ренійське
бюро технічної інвентаризації», третя
особа: приватне підприємство «Аіко
Трейдінг», про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2011
року задоволено частково.

Зобов'язано комунальне підприємство
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» скасувати державну
реєстрацію права власності на
домоволодіння (нежитлове), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
зареєстроване 21 лютого 2011 року за
приватним підприємством
«АікоТрейдінг» (реєстраційний номер
7495092).

Зобов'язано комунальне підприємство
«Ренійське бюро технічної
інвентаризації» скасувати державну
реєстрацію права власності на
домоволодіння (нежитлове), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстроване 21 березня 2011 року за
приватним підприємством
«АікоТрейдінг» (реєстраційний номер
7400931).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2011
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, приватне
підприємство «Аіко Трейдінг»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Орловської
сільської ради від 11 лютого 2011 року №4
вирішено переоформити право власності
з громадянина ОСОБА_4 на приватне
підприємство «Аіко Трейдінг» на
домоволодіння (нежитлове) АДРЕСА_1
шляхом видачі приватному підприємству
«Аіко Трейдінг» свідоцтва про право
власності на зазначене домоволодіння,
а також зобов'язано Ренійське бюро
технічної інвентаризації видати
приватному підприємству «Аіко
Трейдінг» свідоцтво про право
власності на домоволодіння (нежитлове)
АДРЕСА_1, та здійснити державну
реєстрацію права власності.

На підставі цього рішення скаржнику
видане свідоцтво про право власності

від 21 лютого 2011 року на вищезазначене
домоволодіння.

Також рішенням виконавчого комітету
Орловської сільської ради

від 25 лютого 2011 року №33 приватному
підприємству «Аіко Трейдінг» видано
свідоцтво про право власності на
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, та зобов'язано
приватне підприємство «Аіко Трейдінг»
протягом трьох місяців оформити право
користування земельною ділянкою -
договір оренди.

На підставі рішення виконавчого
комітету Орловської сільської ради

від 25 лютого 2011 року видано приватному
підприємству «Аіко Трейдінг»
свідоцтво про право власності на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 від 21
березня 2011 року.

Скаржник, отримавши вищезазначені
свідоцтва про право власності,
звернувся до комунального
підприємства «Ренійське бюро
технічної інвентаризації» для
здійснення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, на яке
йому були видані свідоцтва про право
власності.

Відповідачем було здійснено державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно за приватним підприємством «Аіко
Трейдінг», що знаходиться за адресами:

АДРЕСА_1, та

АДРЕСА_2, та видано витяги про державну
реєстрацію прав від 21 лютого 2011 року
№29069256 та від 23 березня 2011 року №29366645
відповідно.

Разом з тим, відповідно до Витягу з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 08 квітня
2011 року №30980801, з 28 березня 2007 року діяла
заборона на домоволодіння (нежитлове),
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
домоволодіння (нежитлове), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

При цьому на момент державної
реєстрації та видачі свідоцтв про
право власності інформація щодо зняття
заборони в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
була відсутня.

Не погоджуючись із діями комунального
підприємства «Ренійське бюро
технічної інвентаризації» щодо
реєстрації права власності на
вищезазначені об'єкти нерухомого майна
за приватним підприємством «Аіко
Трейдінг», та посилаючись на заборону
їх відчуження у зв'язку з накладенням
арешту, як на заставне майно, закрите
акціонерне товариство «Аква»
оскаржило дії відповідача до суду.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) державний реєстратор,
зокрема:

- встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно, зокрема відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах;

- приймає рішення про державну
реєстрацію прав, відмову в такій
реєстрації, її зупинення, про державну
реєстрацію обтяжень, про скасування
запису, погашення запису та внесення
змін до записів у Державному реєстрі
прав.

Частиною 4 статті 15 цього закону
визначено, що державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права за
умови їх відповідності законодавству і
поданим документам.

Згідно з положеннями статті 16
вищенаведеного закону під час подання
заяви про державну реєстрацію прав
особи, визначені у частині сьомій цієї
статті, повинні повідомити орган
державної реєстрації прав про
наявність встановленої законом
заборони на відчуження нерухомого
майна.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, виданих
відповідно до вимог цього Закону.

Статтею 24 цього закону передбачений
вичерпний перелік підстав відмови у
проведенні державної реєстрації прав.
Зокрема, пунктом 5 частини 1 визначено,
що у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо заяву про державну реєстрацію
прав, пов'язаних з відчуженням
нерухомого майна, подано після
державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону.

Згідно з пунктом 2.1 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року №7/5 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) для проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу або припинення права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно власник (власники),
інший правонабувач (правонабувачі) або
уповноважена ним (ними) особа подає
реєстратору БТІ заяву про державну
реєстрацію прав за формою, визначеною у
додатку 1.

Відповідно до пункту 2.5 Тимчасового
положення для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, які
виникли відповідно до правочинів, що не
підлягають нотаріальному посвідченню,
заявником (заявниками) подаються витяг
про наявність/відсутність заборони
та/або арешту нерухомого майна з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та витяг з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна про наявність чи відсутність
податкової застави на об'єкт
нерухомого майна.

Пунктом 3.5.7 вищезазначеного положення
визначено, що реєстратор БТІ відмовляє
у проведенні державної реєстрації
прав, якщо право власності та інші
речові права на нерухоме майно виникли
на підставі правочинів за наявності в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомостей
про накладення заборони та/або арешту
нерухомого майна, що підтверджується
відповідним витягом.

Разом з тим, як встановлено судами,
право власності на майно у приватного
підприємства «Аіко Трейдінг» виникло
на підставі правочину, що не підлягає
нотаріальному посвідченню - рішення
ради про передачу у власність
нежитлових будівель, а відтак,
обов'язком заявника було подання
витягу про наявність/відсутність
заборони та/або арешту нерухомого
майна з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
при зверненні до відповідача, який, в
свою чергу, мав перевірити відсутність
накладених заборони або арешту
нерухомого майна.

Отже, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку про
зобов'язання відповідача скасувати
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, як таку, що відбулась на
підставі недостовірних даних.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суди
першої та апеляційної інстанцій дали
правильну правову оцінку обставинам у
справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанції.

Постановлені у справі рішення судів
першої та апеляційної інстанцій є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Аіко Трейдінг» залишити
без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 17 жовтня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року у справі за позовом закритого
акціонерного товариства «Аква» до
комунального підприємства «Ренійське
бюро технічної інвентаризації», третя
особа: приватне підприємство «Аіко
Трейдінг», про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: