Справа № 555/2626/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"18" лютого 2014 р.
Справа № 555/2626/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Мацького Є.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області на постанову Березнівського
районного суду Рівненської області від
"10" грудня 2013 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Березнівському районі
Рівненської області про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Березнівського
районного суду Рівненської області з
позовом в якому просив визнати
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області у призначенні пенсії за
вислугу років, як працівнику закладів
охорони здоров'я та просив зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області зарахувати до стажу роботи на
посаді заступника голови правління ВАТ
"Березнефармація" з 01.11.1996 року по 27.11.2006
року і на посаді голови правління ВАТ
"Березнефармація" в період з 28.11.2006 р. по
02.10.2007 р., як провізора та призначити і
виплачувати пенсію за вислугу років як
працівнику закладів охорони здоров'я
відповідно до п. "є" ч. 1 ст. 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
починаючи з часу звернення за пенсією.

Постановою Березнівського районного
суду Рівненської області від 10 грудня
2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції. Відповідач просив розгляд
справи здійснювати за відсутності
представника управління.

Позивач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу та
просив розглядати справу без його
участі.

За таких підстав, з врахуванням
приписів ч.4 ст.196 КАС України, п.2 ч.1 ст.197
КАС України розгляд справи
здійснюється судової колегією за
відсутності позивача та представника
відповідача, в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до пункту "е" частини 1
статті 55 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" працівники охорони
здоров'я при наявності спеціального
стажу роботи від 25 до 30 років за
переліком, що затверджується в порядку,
який визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку, мають
право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04 листопада 1993 року №909
затверджений Перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, яким передбачено, що до установ
охорони здоров'я відносяться аптеки,
аптечні кіоски, аптечні магазини. До
посад відносяться провізори,
фармацевти (незалежно від найменування
посад), лаборанти. Крім того, приміткою 2
передбачено, що робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах, передбачених цим
переліком, дає право на пенсію
незалежно від форми власності або
відомчої належності закладів і
установ.

Згідно з пунктом 4 статті 3 та пунктом 2
статті 16 Закону України "Основи
законодавства України про охорону
здоров'я", заклади охорони
здоров'я-підприємства, установи,
організації, завданням яких є
забезпечення різноманітних потреб
населення в галузі охорони здоров'я
шляхом подання медико-санітарної
допомоги, включаючи широкий спектр
профілактичних і лікувальних засобів
або послуг медичного характеру, а також
виконання інших функцій на основі
професійної діяльності медичних
працівників, заклади охорони здоров'я
створюються підприємствами,
установами та організаціями з різними
формами власності, а також приватними
особами при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців.

Пунктом 3 Наказу Міністерства охорони
здоров'я № 385 від 28 жовтня 2002 року "Про
затвердження переліків закладів
охорони здоров'я, лікарських,
провізорських посад та посад молодих
спеціалістів з фармацевтичною освітою
у закладах охорони здоров'я" до
фармацевтичних (аптечних) закладів
відносяться: аптека, аптечна база
(склад), база (склад) медичної техніки,
база спеціального медичного
постачання (центральна,
республіканська, обласна),
контрольно-аналітична лабораторія,
лабораторія з аналізу якості
лікарських засобів, магазин (медичної
техніки, медичної оптики).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Як убачається з матеріалів справи,
зокрема копії трудової книжки ОСОБА_3
працював на посаді провізора-технолога
з 19.10.1983 року; з 02.01.1985 року переведений
на посаду завідуючим аптекою; з 31.03.1986
року переведений на посаду старшого
ревізора-технолога; з 01.11.1996 року
переведений на посаду заступника
голови правління ВАТ "Березнефармація",
а з 28.11.2006 року до 02.10.2007 року працював
на посаді голови правління ВАТ
"Березнефармація."

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не був
звільненим від виконання
провізорських обов'язків, працюючи
заступником голови правління ВАТ
"Березнефармація".

Як свідчить наказ №114 від 14 листопада
1996 року по ВАТ "Березнефармація" з 1
листопада 1996 року позивача, який тоді
працював старшим провізором
відкритого акціонерного товариства,
було переведено на посаду заступника
голови правління та призначено
бригадиром матеріально-відповідальної
бригади аптеки № 15.

А 26 листопада 1996 року наказом голови
правління №117 йому було передано
товарно-матеріальні цінності,
малоцінний інвентар, основні засоби,
тару і допоміжні матеріали, що
підтверджує пояснення позивача в
судовому засіданні про те, що саме він
поряд з членами бригади відповідач за
облік, зберігання та відпуск
матеріальних цінностей, в тому числі
лікарських засобів.

Крім цього, завідуючий аптекою, або
голова правління, посада яку займав
ОСОБА_3 з 28 листопада 2006 року по 2 жовтня
2007 року, теж є провізорською, а тому
особа, яка не є провізором за
спеціальністю, не може їх займати.

Наведене підтверджується посадовою
інструкцією заступника голови
правління ВАТ "Березнефармація" та
Типовим договором про колективну (
бригадну) відповідальність від 14.11.1996
року.

Зазначені обставини доводять також
накази № 48 від 18 червня 1997 року та № 59
від 11 серпня 1997 року, згідно з якими
облік і інвентаризація матеріальних
цінностей по аптеці №15 в м. Березне
покладалися саме на позивача ОСОБА_3 як
бригадира матеріально-відповідальної
бригади.

Вищеназваний Перелік передбачає
віднесення до стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років,
посади провізорів, фармацевтів
(незалежно від найменування посад).

Таким чином, оцінивши всю сукупність
наданих позивачем доказів, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_3 після
обрання його заступником голови
правління ВАТ "Березнефармація", а в
подальшому будучи головою правління,
виконував провізорські обов'язки в
аптеці №15 в м. Березне Рівненської
області, а тому ці періоди роботи з 1
листопада 1996 року по 27 листопада 2006
року та з 28 листопада 2006 року по 2 жовтня
2007 року підлягають зарахуванню до
стажу роботи, який дає право на пенсію
на пільгових умовах.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Березнівського районного
суду Рівненської області від "10" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.М. Мацький

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Березнівському районі Рівненської
області вул. Андріївська, 48-а,м.
Березне,Рівненська область,34600