Справа № 484/173/14-а
Суддя: Паньков Д. А.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/173/14-а
Провадження № 2-а/484/31/14 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2014 року Первомайський
міськрайонний суд Миколаївської
області

в складі: головуючого - судді Панькова
Д.А.

при секретарі - Биковій О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Первомайську
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС № 2
УДАІ в Миколаївській області Собченко
Сергія Олександровича про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

20.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до відповідача
інспектора взводу ДПС № 2 УДАІ в
Миколаївській області Собченко С.О. про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення АА2 №
213069 від 09.01.2014 р.

В обґрунтування своїх тверджень у
позові ОСОБА_1 вказав, що 09 січня 2014 року
о 13.43 год. він їхав на автомобілі марки
КІА нз НОМЕР_1 по вул. Революції м.
Вознесенськ, Миколаївської області в
колоні автомобілів, зі швидкістю 75
км./год., через деякий час його
наздогнав автомобіль ДАІ і він
зупинився на їх вимогу. Працівник ДАІ
повідомив йому, що він порушив
швидкісний режим руху та рухався зі
швидкістю 94 км./год. при обмеженні не
більше 60 км./год., тобто скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України. На
запитання як він це встановив,
інспектор відповів, що це встановлено
вимірювачем швидкості «Візир», який
встановлений в його службовому
автомобілі і він це зробив коли рухався
назустріч. На прохання показати
результати вимірювання та знімок з
вимірювача «Візир», він відмовився, як
відмовився зупинити автомобілі з якими
позивач рухався не перевищуючи
дозволену швидкість. На прохання
показати сертифікат відповідності
вимірювального приладу який він
застосував та дозволу на його
застосування теж відмовився та сказав,
що він зможе це зробити в суді.

На місці зупинки працівник ДАІ склав на
позивача протокол про адміністративне
порушення серії АВ2 № 533865 та зразу
виніс Постанову серії АА2 № 213069 про
притягання його до адміністративної
відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн. З даною
постановою ОСОБА_1 не згоден і правила
ДР не порушував про це було заявлено
ним в письмовому поясненні в протоколі
про адміністративне порушення.

Дії посадової особи не відповідають
вимогам закону про неупередженість та
об'єктивність при розгляді
адміністративних правопорушень. При
складанні протоколу посадова особа
відмовилась залучити свідків (колона
автомобілів не була зупинена), якщо
позивач рухався зі швидкістю 94 км/год.,
то і водії 5-6 автомобілів теж порушили
ПДР, але їх не зупинили і протоколи на
них не були складені. Посадова особа
позбавила його права на отримання
адвокатської допомоги яка передбачена
законом.

Тому дії посадової особи позивач
вважає упередженими та незаконними,
які порушують права громадян
гарантованих Конституцією України,
безпідставне накладення
адміністративного стягнення та
покарання у вигляді штрафу. Інспектор
ДАІ не надав переконливих доказів
винуватості в скоєнні ним
адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі та просив
скасувати постанову відповідача.

Відповідач - інспектор взводу ДПС № 2
УДАІ в Миколаївській області Собченко
С.О. у судове засідання не з'явився, хоча
про день, час та місце розгляду справи
був оповіщений належним чином. Причини
своєї неявки суду не повідомив.
Заперечень проти позову не надав.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
09.01.2014 року відносно позивача
інспектором взводу ДПС № 2 УДАІ в
Миколаївській області Собченко С.О.
було винесено постанову у справі про
адміністративне правопорушення АА2 №
213069.

По суті та обставинам правопорушення у
вказаній постанові зазначено, що 09.01.2014
року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки
КІА нз НОМЕР_1 по вул. Революції м.
Вознесенськ, Миколаївської області
перевищив вимоги встановленої
швидкості руху, який позначений
дорожнім знаком 5.45 ПДР, рухався зі
швидкістю 94 км/год., чим допустив
порушення п. 12.4 ПДР, тобто вчинив
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст. 122 ч.1 КУпАП.
Швидкість вимірювалась приладом
«Візир 0812363». В протоколі про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 № 533865 від 09.01.2014 року в графі
«Пояснення особи, яка протягається до
адміністративної відповідальності по
суті порушення» позивач вказав, що він
швидкісного режиму не порушував та з
протоколом не згоден.

З пояснень ОСОБА_1 свідчить, що 09.01.2014 р.
він рухався на належному йому
автомобілі КІА н/з НОМЕР_1 по вул.
Революції м. Вознесенськ,
Миколаївської області в колоні
автомобілів, зі швидкістю 75 км./год., де
його наздогнав автомобіль ДАІ і він
зупинився на їх вимогу.

Працівник ДАІ повідомив йому, що він
порушив швидкісний режим руху та
рухався зі швидкістю 94 км./год. при
обмеженні не більше 60 км./год., що
встановлено вимірювачем швидкості
«Візир», який встановлений в його
службовому автомобілі і він це зробив
коли рухався назустріч, проте
результати вимірювання та знімок з
вимірювача «Візир», він відмовився
показати.

Згідно ст. 280 КУпАП встановлено, що
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Будь-яких доказів порушення позивачем
вимог п. 12.4 ПДР України - відповідач не
надав. Свідків у протоколі про
адміністративне правопорушення
відповідач не зазначив. Посилання
відповідача на фіксацію приладом
«Візир» № 0812363, не може бути враховано,
так як по його показанням неможливо
встановити місце фіксації швидкості
руху автомобіля.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
вважає, що прийти до висновку про
наявність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення -
неможливо, оскільки інспектором ДПС не
було надано будь-яких доказів на
підтвердження даного правопорушення.

Отже, постанова АА2 № 213069 від 09.01.204 р. по
справі про адміністративне
правопорушення винесена без достатніх
доказів наявності у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення та
без встановлення всіх обставин справи,
що виключає її законність.

Згідно п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП передбачено, що
розглядаючи скаргу на постанову про
адміністративне правопорушення,
перевіряючи законність та
обґрунтованість винесеної постанови,
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідач по справі є
суб'єктами владних повноважень, однак
не надав жодних доказів на
підтвердження правомірності його дій
щодо складання відносно позивача
протоколу про адміністративне
порушення та винесення постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає за необхідне
задовольнити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.71, 86, 159 - 163 КАС
України, ст. 276, 280, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення АА2 №
213069 від 09.01.204 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
грн., а справу про адміністративне
правопорушення закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: