Справа № 810/6231/13-а
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року 810/6231/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Лапія С.М.,

при секретарі - Пшику Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області про
визнання протиправними та скасування
приписів та постанов, -

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області, в якому
просить визнати протиправними та
скасувати постанови від 07.11.2013:

- №3-0711/1-7/10-36/0711/09/01,

- №3-0711/2-7/10-37/0711/09/01,

- №3-0711/3-7/10-38/0711/09/01,

- №3-0711/4-7/10-39/0711/09/01,

- №3-0711/5-7/10-40/0711/09/01,

та приписи від 01.11.2013:

- № С-0111/2,

- № С-0111/3,

- № С-0111/4,

- № С-0111/5,

- № С-0111/6.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
висновки відповідача, які стали
підставою для прийняття оскаржуваних
рішень, є необґрунтованими.

У судовому засіданні позивач та її
представники підтримали позовні
вимоги з підстав, викладених у позовній
заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач, належно повідомлений про
час, дату та місце розгляду справи, явку
свого представника не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив, з
клопотанням про відкладення засідання
до суду не звертався.

На підставі ст. 128 КАС України судом
прийнято рішення про розгляд справи за
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, судом
встановлено наступне.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області проведено
позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, про що складений акт від
22.10.2013.

Під час перевірки контролюючий орган
дійшов висновку про допущення
позивачем порушень законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
зокрема, вимог ст.ст. 34, 39 закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», п. 4.2 ДБН В.26-14-97 «Покриття
будинків, споруд», ст. 11 закону України
«Про архітектурну діяльність».

На підставі висновків Акту перевірки
від 22.10.2013 (далі - Акт перевірки) та
протоколу про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 01.11.2013
№ 2-Л-3-0111/1 відповідачем
прийнято: припис № С-0111/2 від 01.11.2013, яким
позивача зобов'язано у термін до 01.02.2014
усунути порушення у сфері
містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку;
постанову № 3-0711/2-7/10-37/0711/09/01 від 07.11.2013
(а.с 51), якою визнано позивача винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», та накладено на неї штраф
у сумі 103 230,00 грн.

Також на підставі висновків Акту
перевірки та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 01.11.2013 № 2-Л-3-0111/4
відповідачем прийнято: припис № С-0111/5
від 01.11.2013, яким позивача зобов'язано в
термін до 01.02.2014 усунути порушення у
сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку;
постанову № 3-0711/3-7/10-38/0711/09/01 від 07.11.2013
(а.с. 50), якою позивача визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 1 п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено на неї штраф у
сумі 51 615,00 грн.

Також на підставі висновків Акту
перевірки та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 01.11.2013 № 2-Л-3-0111/4,
відповідачем прийнято: припис № С-0111/6
від 01.11.2013, яким позивача зобов'язано в
термін до 01.02.2014 року усунути порушення
у сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку
та постанову № 3-0711/5-7/10-40/0711/09/01 від
07.11.2013, якою позивача визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 1 п. 7 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено на неї штраф у
сумі 41 292,00 грн.

Також на підставі висновків Акту
перевірки та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 01.11.2013 № 2-Л-3-0111/3,
відповідачем прийнято: припис № С-0111/4
від 01.11.2013, яким позивача зобов'язано в
термін до 31.12.2013 усунути порушення у
сфері містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку
та постанову № 3-0711/4-7/10-39/0711/09/01 від
07.11.2013 (а.с. 49), якою позивача визнано
винною у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 1 п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено на неї штраф у
сумі 51 615,00 грн.

Також на підставі висновків Акту
перевірки та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 01.11.2013 № 2-Л-3-0111/2
відповідачем прийнято: припис № С-0111/3
від 01.11.2013, яким позивача зобов'язано з
моменту отримання припису зупинити
експлуатацію кафе «Перерва» по вул.
Київська, 177-а у с. Гоголів Броварського
району Київської області до усунення
виявлених порушень у встановленому
законодавством порядку та постанову №
3-0711/1-7/10-36/0711/09/01 від 07.11.2013 (а.с. 52), якою
позивача визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 6
ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
накладено на неї штраф у сумі 103 230,00 грн.

Вважаючи висновки відповідача та
прийняті на їх підставі рішення
необґрунтованими та протиправними,
позивач звернулась до суду з даним
позовом.

Щодо висновків відповідача про
вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення,
передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» (постанова №
3-0711/2-7/10-37/0711/09/01 від 07.11.2013, припис №
С-01П/2 від 01.11.2013), суд зазначає наступне.

Згідно абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації на об'єктах III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до Акту перевірки та
протоколу відповідачем встановлено, що
згідно технічного паспорта
Броварського МБТІ від 23.06.2013 ФОП ОСОБА_1
у 2003 році самовільно без документу, що
надає право на виконання будівельних
робіт, виконано будівельні роботи з
будівництва веранди розмірами в плані
11,30 х 1,50 м. (літ. «а-5»), сараю-гаражу
розмірами в плані 8,60 х 5,30 м по вул.
Київська, 177-а у с. Гоголів Броварського
району Київської області.

Крім того, встановлено, що забудовником
(ФОП ОСОБА_1А.) без документу, який надає
право на виконання будівельних робіт,
виконано будівельні роботи з
будівництва тераси розмірами у плані
4,60 х 6,00 м., чотирьох колон розмірами у
плані 0,47 х 0,47 м., прибудови до кафе
«Перерва» (кухні) розмірами у плані 5,20 х
4,00 м., навісу розмірами у плані 3,10 х 4,30
м., що є порушенням ст. 34 закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Як встановлено судом, нерухоме майно
(складські приміщення - магазин), яке
знаходиться за вказаною адресою,
перебуває у власності позивача з 22.12.2000
на підстав укладеного договору
купівлі-продажу між позивачем та
Гоголівською сільською радою.

Перший поверх будівлі
використовується позивачем для
здійснення підприємницької діяльності
(торгівельні зали, складські
приміщення та інші підсобні
приміщення).

Другий поверх будівлі переобладнано
позивачем під житлові приміщення, де
вона проживає разом зі своєю родиною.

Виявлені згідно Акту перевірки
самочинні будівельні роботи здійснені
позивачем у 2000 - 2005 роках. Зокрема, цей
факт підтверджується технічним
паспортом за 2004 рік, щодо самовільного
будівництва веранди та гаражу - сараю
(рік побудови 2003).

Так, згідно протоколу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю від 07.06.2006 № 61 (а.с. 29) виявлено
факт самовільної реконструкції
позивачем у 2004 році складу-магазину під
кафетерій і житло без оформлення
відповідної технічної документації, за
що позивача згідно постанови від 07.06.2006
№ 61 (а.с. 30) притягнуто до
адміністративної відповідальності у
формі штрафу.

Допитаний в ході розгляду справи у
якості свідка гр. ОСОБА_3 пояснив, що ним
у 2002, 2004 - 2005 роках виконувались
будівельні роботи за адресою: вул.
Київська, 177-а, у с. Гоголів
Броварського району Київської області,
в ході яких було побудовано гараж,
кухню та колони для навісу.

Отже, зазначені порушення були вчинені
позивачем до 07.06.2006.

Частиною 11 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
визначено, що штраф може бути накладено
на суб'єктів містобудування протягом
шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніше як через
три роки з дня його вчинення.
Аналогічна норма міститься у п. 6
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 6 квітня
1995 року № 244.

З викладеного слідує, що зазначені вище
порушення і за часом їх виявлення, і за
часом здійснення перевищують терміни
накладення стягнень.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
виконані у минулих роках будівельні
роботи з будівництва веранди,
сараю-гаражу, тераси, чотирьох колон;
прибудови (кухні); навісу жодним чином
не пов'язані із здійсненням
підприємницької діяльності, а були
спрямовані на поліпшення житлових умов
проживання родини позивачки.

Також зі змісту п. 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України від 24.05.2001 № 127 зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 №
582/5773 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
слідує, що не належать до самочинного
будівництва для одноквартирних
(садибних), дачних та садових будинків:

- зведення на земельній ділянці
тимчасових будівель та споруд, навісів,
альтанок, наметів, накриття, сходів,
естакад, літніх душових, теплиць,
свердловин, криниць, люфт-клозетів,
вбиралень, вигрібних ям, замощень,
парканів, відкритих басейнів та
басейнів із накриттям полегшеної
конструкції, погребів, входів в
погреби, підпірних стін, воріт, хвірток,
приямків, терас, ганків;

- перестановка санітарно-технічного
обладнання в межах призначення
приміщень, установка сантехнічних та
інженерних приладів в приміщеннях
нежитлового призначення;

- улаштування чи закриття дверних
(віконних) прорізів у внутрішніх не
капітальних стінах, збільшення або
зменшення житлової або допоміжної
площі за рахунок демонтування або
влаштування перегородок (без порушення
капітальних несучих стін, несучих
конструкцій, опор, балок), комор,
утеплення і оздоблення стін;

- засклення балконів, лоджій, веранд,
терас, крім будинків, що занесені до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України, заміна матеріалу стін
будинків, господарських будівель без
збільшення розміру фундаменту та
поверховості;

- зміна призначення господарських
будівель;

- індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі та
споруди, прибудови до них побудовані до
05 серпня 1992 року.

Отже, станом на час виникнення спірних
правовідносин, зведення навісів, терас
та веранд законодавець взагалі не
відносить до самовільного будівництва
для одноквартирних (садибних) будинків,
яким є будинок по вул. Київська, 177-а у с.
Гоголів Броварського району Київської
області.

Також суд звертає увагу на те, що
технічний паспорт будівлі, належної
позивачу, виготовлений у 2004 році, тому
посилання відповідача на технічний
паспорт від 22.06.2013 є помилковим.

Відповідно до статті 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Ніхто не може
відповідати за діяння, які на час їх
вчинення не визнавалися законом як
правопорушення.

Оскільки санкції застосовані до
позивача на підставі Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» у редакції від 22.12.2011 №
4220-VI, тобто після будівництва вказаних
об'єктів, вони не можуть поширюватись
на відносини, які виникли до набуття
ними чинності.

З викладеного слідує, що висновки
відповідача про вчинення ФОП ОСОБА_1
правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4
ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» є
необґрунтованими, тому прийняті на їх
підставі постанова № 3-0711/2-7/10-37/0711/09/01
від 07.11.2013 та припис № С-01П/2 від 01.11.2013 є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Щодо висновків відповідача про
вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення
передбаченого абз. 1 п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» (постанова №
3-0711/3-7/10-38/0711/09/01 від 07.11.2013 та припис №
С-0111/5 від 01.11.2013), суд зазнає наступне.

Відповідно до абз. 1 п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які виконують будівельні роботи,
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за такі правопорушення:
виконання будівельних робіт з
порушенням вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил або
затверджених проектних рішень - у
розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат.

Згідно Акту перевірки та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності відповідачем встановлено,
що ФОП ОСОБА_1 виконано будівельні
роботи з будівництва навісу тераси по
вул. Київська, 177-а у с. Гоголів
Броварського району Київської області
з порушенням вимог п. 4.2 ДБН В.26-14-97
«Покриття будинків, споруд», а саме, не
влаштовано водовідведення навісу
тераси.

Згідно п. 4.2 ДБН В.26-14-97 «Покриття
будинків, споруд» при проектуванні
покрiвлi з внутрiшнiм водостоком
розташування водоприймальних воронок
слiд передбачати по центральній осi
будинку у найнижчих мiсцях єндов, якi
утворенi похилами поверхнi покрiвлi;
мінімальний похил покрiвлi по єндовах
до воронок повинен бути не менше 1%;
лiнiя стоку води у водоприймальну
воронку не повинна перетинати
парапетну чи протипожежну стіни.

При проектуванні внутрішнього
водостоку на плоскій покрiвлi з однією
єндовою i на кожній ділянці, обмеженій
парапетними стінами i деформаційними
швами, слід призначати не менше двох
водоприймальних воронок. На плоских
покрівлях житлових i громадських
будинків допускається встановлення
однієї воронки на секцію. При площi
покрiвлi менше ніж 700 м допускається
встановлення однієї воронки дiаметром
не менше 100 мм; максимальна площа
водозбору на одну воронку діаметром 100
мм не повинна перевищувати 1200 м .
Граничну довжину стоку води у воронку
слід призначати 24 м, а максимальну
вiдстань мiж воронками - 48 м.

Зі змісту письмових заперечень
відповідача проти позову та пояснень
його представника, наданих у ході
розгляду справи, слідує, що висновки
про порушення позивачем вказаних вимог
ґрунтуються на тому, що при здійсненні
будівництва навісів тераси кафе
«Перерва» не облаштовано їх
водостоків.

Проте, з наявних в матеріалах справи
фотокопій матеріалів фотофіксації
об'єкту по вул. Київська, 177-а у
с. Гоголів Броварського району
Київської області (а.с. 63) слідує, що
дані навіси являють собою форму
зовнішніх водостоків, оскільки не
відповідають вимогам вказаним у п. 4.2
ДБН В.26-14-97 «Покриття будинків, споруд»,
так як мають необхідні ухили і виконані
саме для зовнішнього водостоку.

Отже, висновки відповідача про
вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення,
передбаченого абз. 1 п. 8 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» є необґрунтованими, тому
прийнята на їх підставі постанова №
3-0711/3-7/10-38/0711/09/01 від 07.11.2013 та припис №
С-0111/5 від 01.11.2013 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Крім того, як зазначено вище, роботи з
їх спорудження були виконані позивачем
протягом 2005-2006 років, тому встановлений
11 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» строк
для накладення санкцій за можливо
допущені порушення минув.

Щодо висновків відповідача про
вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушень
передбачених абз. 1 п. 7, абз. 1 п. 8 ч. 2 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» щодо
незабезпечення замовником здійснення
технічного та авторського нагляду
(постанова № 3-0711/5-7/10-40/0711/09/01 від 07.11.2013,
припис № С-0111/6 від 01.11.2013, постанова №
3-0711/4-7/10-38/0711/09/01 від 07.11.2013, припис №
С-0111/5 від 01.11.2013), суд зазнає наступне.

Згідно Акту перевірки та протоколів
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
відповідачем встановлено, що ФОП
Перервою JI.A. не забезпечено технічний
та авторський нагляд за будівництвом
кафе «Перерва», і такі дії порушують
вимоги ст. 11 Закону України «Про
архітектурну діяльність».

Проте, як зазначено вище, згідно
протоколу інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
від 07.06.2006 № 61 факт самовільної
реконструкції позивачем складу
магазину було виявлено ще у 2006 році.

Отже, встановлений 11 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» строк для накладення
санкцій за можливо допущені дані
порушення також минув.

Крім того, санкції застосовані
вказаними постановами на підставі
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» в редакції
від 22.12.2011 № 4220-VI, який не може
поширюватись на правовідносини, які
виникли до набуття ними чинності.

З викладеного слідує, що дані висновки
відповідача є необґрунтованими, тому
прийняті на їх підставі постанова №
3-0711/5-7/10-40/0711/09/01 від 07.11.2013, припис
№ С-0111/6 від 01.11.2013, постанова №
3-0711/4-7/10-38/0711/09/01 від 07.11.2013 та припис №
С-0111/5 від 01.11.2013 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Щодо висновків відповідача про
вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення
передбаченого абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» (постанова №
3-0711/1-7/10-36/0711/09/01 від 07.11.2013 та припис №
С-0111/3 від 01.11.2013), суд зазнає наступне.

Згідно абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
експлуатація або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації: об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат.

Згідно Акту перевірки та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, відповідачем встановлено,
що ФОП ОСОБА_1 здійснюється
експлуатація кафе «Перерва» по вул.
Київська, 177-а, у с. Гоголів Броварського
району Київської області без прийняття
в експлуатацію у встановленому
законодавством порядку.

Такі дії порушують вимоги ст. 39 Закону
України Про регулювання містобудівної
діяльності».

Виявлене відповідачем порушення не
відповідає реальним обставинам, та
спростовується доказами, дослідженими
в ході розгляду справи.

Так, судом встановлено, що експлуатація
даної будівлі здійснюється позивачем у
межах її функціонального призначення з
моменту придбання даного об'єкту у
власність, а саме як торговий заклад
(магазин).

Це, зокрема, підтверджується
відповідними записами в технічному
паспорті (а.с. 22), в якому вказано
призначення основних приміщень:

- перший поверх: тамбур, торгівельні
зали, котельна, кладова, коридор,
підсобне приміщення;

- другий поверх: коридори, житлові
кімнати, підсобні приміщення, вітальня,
кухня, санвузол, веранда.

У той же час, на підтвердження
висновків про те, що приміщення першого
поверху належного позивачу будинку
експлуатуються саме як кафе,
відповідачем не надано суду жодних
доказів. Крім того наявні в матеріалах
справи фотокопії матеріалів
фотофіксації не містять жодних ознак
того, що даний об'єкт використовується
позивачем як заклад громадського
харчування.

З викладеного слідує, що дані висновки
відповідача є необґрунтованими, тому
прийняті на їх підставі постанова №
3-0711/1-7/10-36/0711/09/01 від 07.11.2013 та припис
№ С-0111/3 від 01.11.2013 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Крім того, при прийнятті рішення в
даній адміністративній справі суд
звертає увагу на наступне.

Пунктом 2 Указу Президента України від
08.04.2011 № 439/2011, яким затверджено
Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, визначено, що Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України є правонаступником прав та
обов'язків Державної
архітектурно-будівельної інспекції -
урядового органу, що діяв у системі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України, Державної
житлово-комунальної інспекції -
урядового органу, що діяв у системі
Міністерства житлово-комунального
господарства України, з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

У той же час, на обґрунтування
заперечень проти позову у тій частині,
що відповідач не є правонаступником
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю,
якою складено протокол від 07.06.2006 № 61,
відповідач посилається на неіснуючий
Указ Президента України від 09.07.2011 № 439
(а.с. 69).

Крім того, письмові заперечення проти
позову (а.с. 65 - 69) та довіреність від
07.10.2013 № 0710/2 (а.с. 71), надана на
підтвердження повноважень
представника відповідача Сапсай М.Ю.,
надруковані на бланках Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області.

Також у письмових запереченнях проти
позову (а.с. 65 - 69) відповідачем вказано,
що на час проведення у 2013 році
перевірки позивача п. 3.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Держбуду
України від 24.05.2001 № 127, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 10.07.2001
№ 582/5773 мав інший зміст ніж той, на
який посилається позивач в
обґрунтування позовних вимог, проте
будь-яких відомостей на підтвердження
вказаних обставин суду не надано, і
вони спростовуються зазначеними вище
посиланнями на дану норму закону.

Також суд вважає необґрунтованими
доводи відповідача щодо тривалості
порушень позивача з посиланням на ст. 38
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, оскільки даною нормою
регулюються строки притягнення
фізичних осіб до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення у
той час, коли оскаржуваними
постановами до позивача застосовано
штраф за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності на підставі.

Також суд зазначає, що зі змісту
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
від 07.06.2006 № 61 слідує, що нею
здійснювалась перевірка всієї садиби
по вул. Київській, 177-а, у с. Гоголів
Броварського району, тобто всіх
об'єктів нерухомості, розташованих на
земельній ділянці позивача, у зв'язку з
чим доводи відповідача про те, що
об'єктом перевірки, яка відбулась у 2006
року був виключно факт самовільної
реконструкції складу магазину під
кафетерій та житло і нею не
охоплювались всі можливі порушення, на
відміну від перевірки, проведеної у 2013
році, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Всупереч
наведеним вимогам відповідач як
суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності своїх дій.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими,
відповідно, позовні вимоги підлягають
задоволенню, а висновки відповідача,що
стали підставою для прийняття
оскаржуваних рішень, є безпідставними
та непідтвердженими жодними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

До позовної заяви позивачем додано
докази сплати судового збору у сумі
527,63 грн. (квитанція від 20.11.2013 № 6656),
які підлягають стягненню з Державного
бюджету України на його користь.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 98, 122, 128, 158-163,
167, 186, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Київській області
від 07.11.2013:

- № 3-0711/2-7/10-37/0711/09/01,

- № 3-0711/3-7/10-38/0711/09/01,

- № 3-0711/5-7/10-40/0711/09/01,

- № 3-0711/4-7/10-39/0711/09/01,

- № 3-0711/1-7/10-36/0711/09/01,

та приписи від 01.11.2013:

- № С-0111/2,

- № С-0111/3,

- № С-0111/4,

- № С-0111/5,

- № С-0111/6.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лапій С.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 27 грудня 2013 р.