Справа № 2а/1026/25/2012
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кравець О.А.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді

Ключковича В.Ю.,

суддів

Бабенка К.А.,

Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Тетіївського районного суду Київської
області від 02 березня 2012 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління праці та соціального
захисту населення Тетіївської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання рішень
неправомірними та стягнення
недоотриманих належних сум щорічної
допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Тетіївського
районного суду Київської області з
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Тетіївської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення за 2009-2011 роки.

Постановою Тетіївського районного
суду Київської області від 02 березня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з абзацу 4 частини 8
ст. 183-2, п. 3 частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, дійшов
висновку, що відповідач діяв в межах
своїх повноважень.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має статус евакуйованою із
зони відчуження в 1986р.,і віднесена до 2-ї
категорії .

Частиною 3 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення евакуйованим із зони
відчуження в 1986 році, включаючи дітей,
виплачується в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
було внесено зміни до статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
внаслідок чого право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення було
звужено.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року вказане
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів» було визнано неконституційним,
а тому Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» діє в попередній редакції.

Конституційний Суд України зазначив,
що законом про Держбюджет не можна
вносити зміни до інших законів,
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і
як наслідок скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина.

Частиною 3 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення евакуйованим із зони
відчуження в 1986 році, включаючи дітей,
виплачується в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат.

Всупереч ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»позивачу щорічна допомога
на оздоровлення виплачувалась в
меншому розмірі, що визначений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
неправильно визначено норми
матеріального права, які підлягають
застосуванню та порушено принцип
пріоритетності законів над
підзаконними нормативно-правовими
актами.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому відповідач
неправомірно виплачував позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
48 зазначеного Закону.

Окрім того, колегія суддів
звертає увагу на те, що спірні
правовідносини виникли у 2011 році, тобто
до прийняття Конституційним судом
рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012, а
тому відповідачем неправомірно було
відмовлено позивачу з підстав, які
викладені в даному рішенні.

Також, у Законі України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
Постанові Кабінету Міністрів України
«Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» № 745 , яка набрала
чинності 23 липня 2011 року, серед
переліку статей Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виплати за
якими підлягають здійсненню у
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
передбачено право позивача на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, не міститься.

Як вбачається з матеріалів
справи, зокрема із заперечень
відповідача щорічна допомога на
оздоровлення позивачу було призначено
та виплачено 75 грн. згідно письмових
звернень в:2009 році - 05.01.2009 року, 2010 році -
02.11.2010 року, 2011 року - 01.12.2011 року.

Разом з тим, і відповідності до ч. 2 ст. 99
КАС України (в редакції, чинній на
момент звернення позивача до суду) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду з позовом
17.02.2012 року та не просив поновити строк
на звернення до суду, у зв'язку з цим
колегія суддів вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в частині
неправомірних дій щодо виплати
відповідачем щорічної допомоги
позивачу на оздоровлення за 2011 рік у
розмірі меншому, ніж передбачено ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а позовні вимоги в частині
про перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009-10рр.підлягають
залишенню без розгляду.

Враховуючи, що у зв'язку із
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції було
неправильно вирішено справу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 202, 207 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Тетіївського районного суду
Київської області від 02 березня 2012 року
скасувати та прийняти нову, якою
адміністративний позов ОСОБА_3 до
управління праці та соціального
захисту населення Тетіївської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання рішень
неправомірними та стягнення
недоотриманих належних сум щорічної
допомоги на оздоровлення -
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Тетіївської районної державної
адміністрації Київської області щодо
нарахування ОСОБА_3 щорічної допомоги
на оздоровлення за 2011 рік у розмірі
меншому, ніж передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Тетіївської районної державної
адміністрації Київської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат за 2011 рік, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позовні вимоги ОСОБА_3 до управління
праці та соціального захисту населення
Тетіївської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання рішень неправомірними та
стягнення недоотриманих належних сум
щорічної допомоги на оздоровлення за
період 2009-10рр. - залишити без розгляду

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення та відповідно до ст.
183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
В.Ю. Ключкович

Судді:
К.А. Бабенко

І.Й. Петрик

Головуючий суддя

Ключкович В.Ю.

Судді:

Бабенко К.А

Петрик І.Й.