Справа № 2а-10046/12/1370
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Справа №
876/6836/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.,

представника Львівської митниці
Кіт О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Тропік" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю "Тропік"
до Львівської митниці про скасування
рішень про коригування митної
вартості,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Тропік» (далі - ТзОВ
«Тропік») звернулось в суд із
адміністративним позовом до
Львівської митниці, в якому просить
скасувати рішення Львівської митниці
про коригування митної вартості
товарів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19.03.2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова є
необґрунтованою, прийнятою з
порушенням норм матеріального і
процесуального права і просить її
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що оскаржувані
рішення позивача про коригування
митної вартості підлягають скасуванню,
оскільки вони прийняті із порушенням
вимог Митного кодексу України. Зокрема,
відповідачем не було проведено
консультацій з приводу обрання методу
для визначення митної вартості, а також
не надсилались письмові вимоги про
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, внаслідок чого
необґрунтовано надано перевагу
застосуванню резервного методу поряд з
іншими методами для визначення митної
вартості товару.

В судовому засіданні представник
Львівської митниці заперечила
апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді
Львівського апеляційного
адміністративного суду, пояснення
представника митниці, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що дії Львівської митниці щодо
самостійного визначення митної
вартості товару за резервним методом
було вчинено в межах наданих законами
повноважень, у визначений законом
спосіб та за клопотанням позивача, а
рішення Львівської митниці про
коригування митної вартості товарів
прийнято обґрунтовано.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
таких підстав.

Згідно зі ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Відповідно
до пункту першого частини 5 тієї ж
статті МК України митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач подав до Львівської митниці
вантажну митну декларацію в цілях
митного оформлення товару, до якої
додав товаросупровідні документи, які
вважав достатніми для прийняття
рішення про визначення митної вартості
товару та пропуску їх через митний
кордон України. У цій Декларації
зазначено, що ТзОВ «Тропік» обирає 6
(резервний) метод визначення митної
вартості. Тобто, при митному оформленні
товарів за вантажною митною
декларацією самим декларантом не
визнавалось визначення митної
вартості за основним методом (за ціною
договору). При цьому декларантом в
обґрунтування обраного 6 (резервного)
методу визначення митної вартості була
зазначена причина: «Митна вартість
товару не може бути визначена за ціною
угоди у зв'язку із відсутністю
достовірної інформації для її
використання». Основними документами,
на підставі яких декларант просив
визначити митну вартість товарів були
контракти з іноземними
контрагентами-постачальниками,
рахунки-фактури, міжнародні
автомобільні накладні, договір на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, довідки про транспортні
витрати.

Оскільки подані до митного органу
документи свідчили про іншу ціну, ніж
та, що була задекларована у декларації
митної вартості, на виконання вимог ст.
53 Митного Кодексу України, посадовими
особами відділу податкової міліції
було виставлено письмову вимогу
(вчинено запис) на кожній декларації
митної вартості про необхідність
підтвердження митної вартості шляхом
надання додаткових документів згідно
п.3 ст. 53 Митного Кодексу України.
Перелік документів, які пропонувались
подати, описаний на звороті декларації
митної вартості. Зокрема, на примірнику
форм декларації митної вартості
митним органом, у відповідності до п. 2.3
Правил заповнення декларації митної
вартості, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 року № 599, посадовими особами
відповідача пропонувалось подати:
договір із третіми особами, пов'язані з
договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами визначеними
договором; прейскуранти, прайс-листи
від виробника товару; висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями тощо.

Письмові вимоги є підписані
уповноваженими особами Львівської
митниці із зазначенням часу їх
вчинення та дати. Факт ознайомлення
уповноваженої особи декларанта - СПД
ОСОБА_2 з вказаними вимогами
підтверджується його власноручним
підписом разом із датою вчинення
такого.

Водночас, уповноваженою особою
декларанта СПД ОСОБА_2 на кожному
примірнику форми декларації митної
вартості було вчинено напис, згідно
якого ТзОВ «Тропік» не може надати
витребувані митним органом документи у
повному обсязі у зв'язку з їх
відсутністю або у зв'язку з тим, що такі
містять комерційну таємницю. Додатково
висловлено прохання в зв'язку з
псуванням товару визначити митну
вартість на підставі поданих
документів.

Своїм правом на вимогу про проведення
консультацій у письмовому вигляді
декларант ФОП ОСОБА_2 не скористався.

З усього вищевикладеного випливає, що
твердження позивача про непроведення
Львівською митницею процедури
консультацій спростовується
приєднаними до матеріалів справи
письмовими доказами.

Крім того, не є підтвердженими доводи
позивача про відсутність письмових
вимог про надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості, оскільки
кожен примірник декларації митної
вартості заповнений уповноваженою
особою декларанта СПД ОСОБА_2 і містить
посилання на витребувані посадовими
особами Львівської митниці документи.

Судом першої інстанції правомірно не
взято до уваги твердження представника
позивача про те, що при оформленні
декларації митної вартості ТзОВ
«Тропік» заявлявся 1-й метод визначення
митної вартості товару (за ціною
договору), оскільки таке суперечить
встановленим обставинам та матеріалам
справи.

Оскільки митний орган не одержав
документальних підтверджень заявленої
декларантом митної вартості в повному
обсязі, не зміг застосувати для
визначення митної вартості товару
ціну, зазначену у декларації митної
вартості. За таких обставин з
декларантом було проведено
консультацію щодо застосування
другорядного методу визначення митної
вартості. З урахуванням того, що
наступні методи визначення митної
вартості застосувати також неможливо,
посадові особи митниці, відповідно до
статті 64 Митного кодексу України
визначили митну вартість на
імпортований позивачем товар з
використанням методу №6, тобто
резервного. Цей метод визначення
митної вартості передбачає, що митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Таким чином, митним органом правомірно
визначена митна вартість товарів за
резервним (шостим) методом визначення
митної вартості.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а тому постанову суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Тропік»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2013 року у справі № 2а-10046/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич

Повний текст виготовлено 17.02.2014 року.