Справа № 872/11893/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 рокусправа № 804/4033/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Криворізької
південної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби Дніпропетровської
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року у справі №804/4033/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Криворізької південної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом до Криворізької
південної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 30.11.2012 року про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб у
розмірі 4486,07 грн.; № від 30.11.2012
року, яким йому збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 67259,19 грн.;
№ від 30.11.2012 року, яким йому
визначено штрафну санкцію в розмірі
510,00 грн.; № від 03.12.2012 року, яким
йому визначено штрафну санкцію в
розмірі 6460,00 грн.; № від 03.12.2012
року, яким йому визначено штрафну
санкцію в розмірі 1985,30 грн.; визнати дії
Криворізької південної міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області ДПС
неправомірними.

Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю законних підстав для
проведення перевірки, порушенням 1095
днів, за які можливо проведення такої
перевірки, штрафні санкції застосовано
у розмірі, що не відповідає розміру,
встановленому діючим законодавством,
невірно обчислено штрафну санкцію щодо
порушення позивачем ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг». Також зазначає
на відсутність виявлених порушень,
оскільки здійснюючи
фінансово-господарську діяльність,
своєчасно та у повному обсязі подавав
усі податкові декларації та
розрахунки.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11 червня 2013р. позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Криворізької
південної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 03.12.2012 року
№ в частині застосованої
штрафної санкції у розмірі 6120грн. В
решті позовних вимог - відмовлено.

На вказане рішення суду позивачем та
відповідачем подані апеляційні скарги.

Позивач просить у скарзі скасувати
рішення в частині відмови у
задоволенні позову та в цій частині
прийняти нове рішення яким позовні
вимоги задовольнити. Скарга
обґрунтована тим, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що всі
податкові декларації позивачем
здавались у повному обсязі, період
перевірки подання декларацій не
відповідає нормам чинного
законодавства, також судом першої
інстанції не надано належної оцінки
щодо неотримання позивачем рішення
відповідача за результатами розгляду
скарги відповідно ст.. 56 ПК України.

Відповідач у скарзі просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
повністю відмовити у задоволенні
позову та обґрунтовує незгоду з
рішенням в частині задоволення
позовних вимог щодо застосування
санкцій відповідно до ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, що
дає судові підстави для застосування
положень ч. 4 ст. 196 КАС
України та у зв'язку з чим фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги частково зазначив, що
відповідач застосовуючи фінансові
санкції у розмірі двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за кожен випадок невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку (20 х 17 грн. х 19 = 6460 грн.), прийняв
рішення не у відповідності з п. 4 статті
17 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», оскільки
вказаною нормою передбачено
застосування лише одної санкції
незалежно від кількості випадків
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку та або його
не зберігання в КОРО. Щодо інших
встановлених порушень прийшов до
висновку щодо обґрунтованості
прийнятих рішень відповідача. Також
зазначив на безпідставне посилання
позивача на норму ст.. 56 ПК України,
оскільки рішення відповідачем за
результатами скарги було направлено.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
відповідачем була проведена
позапланова виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період 09.05.2009 року по
30.09.2012, за результатами якої складено
акт №874/172- від 20.11.2012 року.

Перевірку було проведено згідно заяви
позивача в приміщенні органу державної
податкової служби та з його відомо. Під
час перевірки позивачем були надані
податковому органу первинні
бухгалтерські та податкові документи
згідно опису.

Перевіркою, встановлені порушення:

-абз.5 п.6 ст.128 гл.13 розділу ІІ
Господарського кодексу України від
16.01.2003 р. №436-IV (зі змінами та
доповненнями) та ст.177 Податкового
кодексу України в частині неналежного
ведення обліку доходів та витрат за 2009
та 2010 рр.;

-ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України №13-92 від 26.12.1992р. "Про
прибутковий податок громадян" із
змінами та доповненнями, в наслідок
чого донараховано податок на доходи
фізичних осіб, з урахуванням ст.7 Закону
України №889-ІV від 22.05.2003р. "Про податок з
доходів фізичних осіб", у розмірі 4486,07
грн.;

-п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187
Податкового кодексу України, а саме
заниження податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 58059,68
грн.;

-п.203.1 ст.203 Податкового кодексу України
в частині неподання податкових
декларацій з податку на додану
вартість за березень - грудень 2011 року
та за січень - вересень 2012 року.;

-п.9 ст.3 Закону України від 06.07.1995р.
№265/95-ВР "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме не було забезпечено
щоденне друкування фіскальних звітних
чеків (Z-звіт) реєстратора
розрахункових операцій та не
забезпечено їх зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій в
кількості 19 штук;

-п.44.6 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу
України, ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів (виписок банку) за
перевіряємий період при здійсненні
податкового контролю;

-п.2.6 Положення №637, підприємцем не було
оприбутковано готівку в касі на
загальну суму 397,06 грн., а саме: 04.07.2010р.
не проведено через РРО суму
розрахунків за час роботи з
використанням розрахункової книжки.

На підставі зазначених вище порушень
винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від
30.11.2012р. №, яким позивачу за
порушення ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України №13-92 від 26.12.1992р. "Про
прибутковий податок громадян" із
змінами та доповненнями, з урахуванням
ст.7 Закону України №889-ІV від 22.05.2003р.
"Про податок з доходів фізичних осіб",
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на доходи фізичних
осіб, що сплачується фізичними особами
за результатами річного декларування у
сумі 4486,07 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від
30.11.2012р. №, яким позивачу за
порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183,
п.187.1 ст.187, п.203.1 ст.203 Податкового
кодексу України збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі
67259,19 грн., з яких 58059,68 грн. за основним
платежем та 9199,51 за штрафними
санкціями;

- податкове повідомлення-рішення від
30.11.2012р. №, яким позивачу за
порушення п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем штрафна
санкція у сумі 510 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від
03.12.2012р. №, яким позивачу за
порушення п.9 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" №265/95-ВР від 06.07.1995р. та на
підставі п.п. 54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового
кодексу України та згідно з п.4 ст.17
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" №265/95-ВР від
06.07.1995р. застосовано штрафну санкцію у
сумі 6460 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від
03.12.2012р. №, яким позивачу за
порушення п.2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній
валюті, затвердженого постановою
Правління НБУ №637 від 15.12.2004р. та на
підставі п.54.3.3 ст.54 ПК України та згідно
зі ст.1 Указу Президента України №436/95
від 12.06.1995р. "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" застосовано
штрафну санкцію у сумі 1985,30 грн.

Щодо проведення перевірки.

Порядок проведення документальних
позапланових перевірок визначено у
статті 78 Податкового кодексу України,
згідно п. 78.1.2. якої документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності такої обставини, зокрема, як
не подання платником податків в
установлений законом строк податкову
декларацію або розрахунки, якщо їх
подання передбачено законом.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
відповідачем було проведено
документальну позапланову перевірку,
підставною якої слугувало неподання
позивачем податкових декларацій з
податку на додану вартість за березень
- грудень 2011р. та за січень - вересень
2012р.

Перевірку було проведено згідно заяви
позивача в приміщенні органу державної
податкової служби та з його відомо.

Таким чином колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції, що оскільки позивач не
заперечував під час проведення
перевірки щодо її проведення та
фактично допустив працівників
податкового органу до її проведення,
доводи щодо незаконності перевірки
безпідставними та необґрунтованими.

Щодо посилання позивача, що оскаржені в
адміністративному порядку податкові
повідомлення-рішення вважаються
відкликаними в силу п. 56ґ9 ст. 56 ПК
України колегія суддів зазначає
наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
14.12.2012 позивачем на адресу державної
податкової адміністрації у
Дніпропетровській області було
направлено скаргу про перегляд
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень, яка була отримана
податковим органом 18.12.2012 року.

28.12.2012 року державною податковою
службою у Дніпропетровській області
було прийнято рішення № 32411/10/10-014 про
продовження терміну розгляду скарги,
яким термін розгляду скарги продовжено
до 16.02.2013 року включно. 28.12.2012 року
вказане рішення було направлено
позивачу, що підтверджується переліком
поштових відправлень, переданих 28.12.2012
на поштамп.

15.02.2013 року державною податковою
службою у Дніпропетровській області
було прийнято рішення № 745/10/10-25 про
результати розгляду скарги, яким
скаргу залишено без задоволення.
Вказане рішення було отримано
позивачем 20.02.2013 року.

Відповідно до п. 56.8 ст. 56 Податкового
кодексу України, керівник органу, що
розглядає скаргу платника податків
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати протягом 20
календарних днів, наступних за днем
отримання скарги, на адресу платника
податків поштою з повідомленням про
вручення або надане йому під розписку.

Відповідно до вимог п. 56.9. ст. 56
Податкового кодексу України, Керівник
(його заступник або інша уповноважена
посадова особа) відповідного
контролюючого органу може прийняти
рішення про продовження строку
розгляду скарги платника податків
понад 20-денний строк, визначений у
пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60
календарних днів, та письмово
повідомити про це платника податків до
закінчення строку, визначеного у
пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване
рішення за скаргою платника податків
не надсилається платнику податків
протягом 20-денного строку або протягом
строку, продовженого за рішенням
керівника (його заступника або іншої
уповноваженої посадової особи), така
скарга вважається повністю
задоволеною на користь платника
податків з дня, наступного за останнім
днем зазначених строків.

Вказані норми передбачають саме
застосування вказаних термінів з
надсиланням відповідних рішень, що
відповідачем було доведено під час
розгляду справи, а судом першої
інстанції вірно встановлено, що
податковим органом не було порушено
термінів розгляду скарги позивача,
встановлених статтею 56 Податкового
кодексу України,

Щодо встановлення відповідачем під час
перевірки порушення позивачем ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України
№13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий
податок з громадян» в наслідок чого
донараховано податок на доходи
фізичних осіб, з урахуванням ст.7 Закону
України №889-ІV від 22.05.2003 року «Про
податок з доходів фізичних осіб», у
розмірі 4486,07 грн. (податкове
повідомлення-рішення від 30.11.2012 року
№).

Так відповідачем встановлено, що
позивачем було занижено валовий дохід
у період з 01.04.2009 року по 31.12.2009 року на
суму 2 086,78 грн. та у 2010 році на суму 27
820,47 грн. внаслідок включення до складу
відповідних декларацій про доходи не в
повному обсязі сум виручки, що надійшла
на розрахункові рахунки підприємця, та
від продажу товарів за готівкові кошти
з використанням реєстраторів
розрахункових операцій. Також було
встановлено, що на розрахункові
рахунки підприємця внаслідок
здійснення фінансово-господарської
діяльності за періоди перевірки
надійшло: 660 грн. у 2009 році та 32 820 грн. у
2010 році. Від продажу товарів за
готівкові кошти з використанням
реєстраторів розрахункових операцій
надійшло: 68 957,72 грн. у 2009 році та 235
832,37 грн. у 2010 році.

В ході проведення перевірки виявлено,
що позивачем було занижено
оподатковуваного доходу на загальну
суму 29907,25 грн., в тому числі: за період з
01.04.2009 р. по 31.12.2009 р. на суму 2086,78 грн., за
2010 рік на суму 27820,47 грн. в результаті
чого було занижено податок на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності на загальну суму 4486,07 грн., в
тому числі: за період з 01.04.2009 р. по 31.12.2009
р. на суму 313,01 грн. (15% від 2086,72 грн.), за 2010
рік на суму 4173,06 грн. (15% від 27820,47 грн.).

Відповідно до вимог ст.13 Декрету,
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий дохід, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці втрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»

Згідно з вимогами п.7.1 ст.7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» ставка податку
становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування.

Відповідно до вимог підпункту 9.12.1
пункту 9.12 ст.9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послу, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Оскільки позивачем до суду першої
інстанції та суду апеляційної
інстанції не було надано первинних
документів на спростування виявленого
відповідачем порушення, колегія суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
прийнятого відповідачем рішення.

Щодо встановлення відповідачем
перевищення позивачем протягом
останніх 12 календарних місяців сукупно
встановленого граничного розміру
обсягу продаж 300 000 грн. (без урахування
податку на додану вартість) у січні 2011
року, нереєстрація з 01 по 10 лютого 2011 у
строки, визначені ст. 183 ПК України
платником ПДВ (податкове
повідомлення-рішення від 30.11.2012 року
№).

Так при перевірці звітів використання
реєстраторів розрахункових операцій
та книг обліку розрахункових операцій
було встановлено, що позивачем було
реалізовано товарів (продукти
харчування, алкогольні напої) з лютого
2010 року по січень 2011 року у сумі 301 805,02
грн., які є об'єктом оподаткування ПДВ,
та оскільки доказів, що вказана сума
враховує податок на додану вартість
відсутні, позивачем було занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 67257,19грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції, що позивачем станом на
01.01.2011 року було досягнуто обсяг
оподаткованих операцій (300 000 грн. без
урахування податку на додану вартість),
у зв'язку з яким вважається платником
податку на додану вартість, отже з
01.02.2011 року виникає обов'язок щодо
подання відповідних звітів та сплати
зобов'язань з податку на додану
вартість.

Згідно п. 181.1. ст. 181 ПК України у разі
якщо загальна сума від здійснення
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), така особа
зобов'язана зареєструватися як платник
податку в органі державної податкової
служби за своїм місцезнаходженням
(місцем проживання) з дотриманням
вимог, передбачених статтею 183 цього
Кодексу, крім особи, яка є платником
єдиного податку.

Норми п. 183.10. ст. 183 ПК України,
передбачають, що будь-яка особа, що
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку, вважається платником
податку з першого числа місяця, що
настає за місяцем, в якому досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу,
без права на віднесення сум податку до
податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування до моменту
реєстрації платником податку на додану
вартість.

Відповідно до п. 123.1. ст. 123 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п. 49.1. ст. 49 ПК України
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків, а згідно пункт
203.1. статті 203 - податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Пунктом 120.1. ст. 120 ПК України
передбачено, що неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Неподання позивачем податкові
декларації з податку на додану
вартість з лютого 2011 по вересень 2012
встановлено судом першої інстанції та
не спростовано позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції щодо правомірності
прийняття відповідачем вказаного
рішення.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 31.11.2012 року № про застосування
штрафної санкцію за фактом порушення
підприємцем норм законодавства по
факту ненадання документів в розмірі 510
грн.,

Відповідно до вимог п.121.1 ст.121 ПК
України, незабезпечення платником
податків зберігання первинних
документів облікових та інших
регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів протягом
установлених ст. 44 ПК України строків
їх зберігання та/або ненадання
платником податків контролюючим
органам оригіналів документів чи їх
копій при здійсненні податкового
контролю у випадках, передбачених цим
Кодексом тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 510 грн.

08.11.2012 відповідач у зв'язку з
проведенням позапланової виїзної
перевірки позивача направив запит з
проханням до 14.00 год. 09.11.2012 р. надати
підтверджуючі первинні документи за
період з 09.05.2009 по 30.09.2012.

Проте позивачем не було надано всі
виписки банку по всім розрахунковим
рахункам та не було надано письмових
пояснень щодо причин ненадання
виписок.

У ході перевірки встановлено, що
позивачем не надано для перевірки
банківські виписки по розрахунковим
рахункам №001, №001, №002,
відкритих у ПАТ «Банк Кредит Дніпро» (м.
Дніпропетровськ, МФО 305749) за період з
27.01.2012 року по 30.09.2012 року, №9828,
відкритому у Центрально-Міській філії
ПАТ «Промінвестбанк (м. Кривий Ріг, МФО
305493) за період з 09.05.2009 року по 28.04.2010
року, №401 та №5, відкритих у
філії Криворізького відділення АТ
Ощадбанк (м. Кривий Ріг, МФО 306191) за
період з 04.09.2009 року по 27.06.2012 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції щодо правомірності рішення
відповідача.

Щодо встановлення порушення п. 9 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», незабезпечення
щоденного друкування фіскальних
звітних чеків (Z-звітів) та
незабезпечення їх зберігання в
кількості 19 штук: в КОРО №/1 від
05.08.2009р. відсутні Z-звіти №№ 00808, 00838, 00874,
00875, 00880, 00887, 00889, 00910, 00980, 00991, 01016, 01036, 01084,
01089, 01105; в КОРО №/6 від 10.02.2011р.
відсутній Z-звіт №01716; в КОРО №/5
від 12.07.2010р. відсутні Z-звіти №№ 1181, 1286; в
КОРО №/2 від 23.08.2011р. відсутній
Z-звіт №00328.

Податкове повідомлення-рішення від
03.12.2012 року №, прийняте за
вказаним порушенням судом першої
інстанції частково скасовано та
залишено на суму 340грн.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані,
зокрема, щоденно друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій
(за виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій.

Судом першої інстанції частково
задовольняючи позовні вимоги та
частково скасовуючи податкове
повідомлення-рішення зазначено, що
порушення виявлено вірно та не
спростовано позивачем, проте
відповідачем невірно застосована
норма п. 4 ст. 17 вказаного Закону при
розрахунку штрафної санкції.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції, оскільки
вчинення порушень, про які йдеться у
пункті 4 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», відповідний податковий орган
може застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека та/або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій, виявлених під
час перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності, який здійснює розрахункові
операції за товари (послуги).

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 03.12.2012 року № суд зазначає, що
податковим органом під час перевірки
було встановлено порушення п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті в Україні, а саме:
неоприбуткування (несвоєчасне)
готівкових коштів в касі на загальну
суму 397,06 грн., а саме 04.07.2010 року не
проведено через РРО суму розрахунків
за час роботи з використанням
розрахункової книжки та не зроблено
запису в розділі «Облік руху готівки та
сум розрахунків».

Судом першої інстанції встановлено та
не спростовано позивачем, що всупереч
указу Президента від 12.06.1995 року № 436/95
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» та пункту 2.6. Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 року № 637 04.07.2010 року
використовував розрахункову книжку і в
кінці робочого дня не оприбуткував
готівкові кошти тим самим не
забезпечив своєчасне прибуткування
готівкових коштів у день їх фактичного
надходження в книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 03.12.2012 року № суд зазначає, що
податковим органом під час перевірки
було встановлено порушення п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті в Україні, а саме:
неоприбуткування (несвоєчасне)
готівкових коштів в касі на загальну
суму 397,06 грн., а саме 04.07.2010 року не
проведено через РРО суму розрахунків
за час роботи з використанням
розрахункової книжки та не зроблено
запису в розділі «Облік руху готівки та
сум розрахунків».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, а відтак, правові
підстави для задоволення апеляційних
скарг відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Криворізької
південної міжрайонної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби Дніпропетровської
області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11 червня 2013 року у справі №804/4033/13-а за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Криворізької південної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
визнання дій протиправними в частині
задоволення позовних вимог - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 14
лютого 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник