Справа № 818/8732/13-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р.Справа № 818/8732/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Державної казначейської служби
України у Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 02.12.2013р.
по справі № 818/8732/13-а

за позовом Господарського суду
Сумської області

до Головного управління Державної
казначейської служби України у
Сумській області

про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Господарський суд Сумської
області, звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому, з урахуванням
уточнень (а.с.21-32), просив:

- визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Сумській області щодо неоплати
бюджетних зобов'язань за період з 22.07.2013
по 04.11.2013 по платіжних дорученнях
господарського суду Сумської області
на загальну суму 243 838,78 грн та
зобов'язати Головне управління
Державної казначейської служби
України в Сумській області провести
оплату по зареєстрованих за період з
22.07.2013 по 04.11.2013 бюджетних зобов'язань
господарського суду Сумської області
на загальну суму 243 838,78 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.01.2009 між
ним та відповідачем був укладений
договір про здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
відповідно до якого казначейство
відкриває суду бюджетний, не бюджетний
рахунок та здійснює його
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до вимог законодавства
України, у тому числі
нормативно-правових актів Державного
казначейства України і Національного
банку України та умов цього договору.
08.01.2009 та 05.01.2010 були укладені додаткові
угоди до даного договору. З 22.07.2013 по
08.11.2013 позивач як розпорядник бюджетних
коштів після отримання товарів, робіт
та послуг відповідно до умов узятих
бюджетних зобов'язань приймав рішення
про їх оплату та подавав належним чином
оформлені платіжні доручення на
здійснення платежів до відповідача.
Подані платіжні доручення були
прийняті та зареєстровані
відповідачем. У зв'язку з цим
відповідач мав здійснити платежі за
дорученням розпорядника бюджетних
коштів, проте вказаних дій не вчинив,
внаслідок чого утворилася
кредиторська заборгованість. Така
бездіяльність унеможливлює своєчасне
проведення розрахунків позивачем за
отримані товари, роботи та послуги і
призводить до виникнення
заборгованості.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 26.04.12 року
позов Господарського суду Сумської
області до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Сумській області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити дії задоволено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що 08.01.2009 між позивачем та
відповідачем був укладений договір № 2
про здійснення розрахунково-касового
обслуговування. 08.01.2009 та 05.01.2010 були
укладені додаткові угоди до даного
договору (а.с.7-10,11,12).

Відповідно до умов договору,
казначейство відкриває господарському
суду Сумської області бюджетний, не
бюджетний рахунок та здійснює його
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до вимог законодавства
України, у тому числі
нормативно-правових актів Державного
казначейства України і Національного
банку України та умов цього договору.

Згідно з пп. 2.3.2, казначейство
зобов'язується своєчасно здійснювати
розрахункові операції за дорученням
клієнта.

З 22.07.2013 по 08.11.2013 позивач як розпорядник
бюджетних коштів після отримання
товарів, робіт та послуг відповідно до
умов узятих бюджетних зобов'язань
приймав рішення про їх оплату та
подавав належним чином оформлені
платіжні доручення на здійснення
платежів до відповідача (а.с.13-17). Подані
платіжні доручення були прийняті та
зареєстровані відповідачем, проте по
окремих платіжних дорученнях оплата не
проведена - всього на суму 243 838,78 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач, в порушення вимог ст. 49
Бюджетного кодексу України, не
здійснив оплату бюджетних зобов'язань
за дорученням розпорядника бюджетних
коштів - позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Бюджетного
кодексу України, при виконанні
державного бюджету і місцевих бюджетів
застосовується казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, забезпечує
казначейське обслуговування бюджетних
коштів на основі ведення єдиного
казначейського рахунку, відкритого у
Національному банку України.

Відповідно до пп.1 п. 4 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року N 460/2011,
Казначейство України відповідно до
покладених завдань здійснює через
систему електронних платежів
Національного банку України
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів та інших клієнтів, операцій з
коштами бюджетів, спільних із
міжнародними фінансовими
організаціями проектів.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 с. 43 Бюджетного
кодексу України, казначейське
обслуговування бюджетних коштів
передбачає розрахунково-касове
обслуговування розпорядників і
одержувачів бюджетних коштів, а також
інших клієнтів відповідно до
законодавства; та контроль за
здійсненням бюджетних повноважень при
зарахуванні надходжень бюджету, взятті
бюджетних зобов'язань розпорядниками
бюджетних коштів та здійсненні
платежів за цими зобов'язаннями.

Статтею 49 Бюджетного кодексу України
встановлено, що розпорядник бюджетних
коштів після отримання товарів, робіт і
послуг відповідно до умов взятого
бюджетного зобов'язання приймає
рішення про їх оплату та надає
доручення на здійснення платежу
органу, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює платежі за
дорученнями розпорядників бюджетних
коштів у разі:

1) наявності відповідного бюджетного
зобов'язання для платежу у
бухгалтерському обліку виконання
бюджету;

2) наявності затвердженого в
установленому порядку паспорта
бюджетної програми (у разі
застосування програмно-цільового
методу у бюджетному процесі);

3) наявності у розпорядників бюджетних
коштів відповідних бюджетних
асигнувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
для проведення оплати платіжних
доручень коштів на рахунках позивача
достатньо. Однак кошти відсутні на
субрахунку єдиного каначейського
рахунку.

Відповідно до п.п. 11.3, 11.6, 11.8 Порядку
казначейського обслуговування
державного бюджету за витратами,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України 24.12.2012 N 1407 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 січня 2013 р. за N 130/22662,
органи Казначейства здійснюють
платежі на підставі платіжних доручень
за дорученнями розпорядників
бюджетних коштів та одержувачів
бюджетних коштів у разі наявності в
обліку відповідного бюджетного
зобов'язання та бюджетного фінансового
зобов'язання у межах залишків на
рахунках для обліку відкритих
асигнувань. Платіжні доручення
подаються до органів Казначейства в
кількості примірників, необхідних для
всіх учасників безготівкових
розрахунків. Форма, обов'язкові
реквізити, строк дії платіжних
доручень та вимоги до заповнення
розрахункових документів на паперових
носіях визначено Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року N 22,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за N 377/8976.
Платіжне доручення, не прийняте до
виконання, не пізніше наступного
робочого дня повертається без
виконання органами Казначейства
розпорядникам бюджетних коштів
(одержувачам бюджетних коштів), від
яких воно надійшло.

Пунктом 1.3 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті (далі - Інструкція) визначено, що
вимоги цієї Інструкції поширюються на
всіх учасників безготівкових
розрахунків.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції, учасники
безготівкових розрахунків відкривають
рахунки в порядку, що встановлюється
нормативно-правовими актами
Національного банку з питань відкриття
та використання рахунків, а також
рахунки для обліку коштів у
розрахунках за конкретними операціями
(акредитиви, розрахункові чеки тощо).

Відповідно до п. 3.5 Інструкції, банк
платника приймає платіжне доручення до
виконання протягом 30 календарних днів
з дати його виписки. День оформлення
платіжного доручення не враховується.

Згідно з п. 2.19 Інструкції, розрахункові
документи, що надійшли до банку
протягом операційного часу, банк
виконує в день їх надходження.
Розрахункові документи, що надійшли
після операційного часу, банк виконує
наступного операційного дня.

Відповідно до досліджених доказів,
подані позивачем платіжні доручення
були прийняті та зареєстровані
відповідачем. Разом з тим, кошти
відповідачем не були перераховані на
оплату зареєстрованого зобов'язання
згідно з платіжними дорученнями
незважаючи на наявність відповідних
бюджетних зобов'язань для платежу у
позивача та наявності на його рахунку
коштів. На час звернення позивача до
відповідача з відповідними платіжними
дорученнями були наявні як відповідні
бюджетні зобов'язання для платежу у
бухгалтерському обліку виконання
бюджету, так і відповідність напрямів
витрачання бюджетних коштів
бюджетному асигнуванню, що відповідно
до ст. 49 Бюджетного кодексу України є
безумовною підставою здійснення
відповідачем платежів за дорученнями
розпорядника бюджетних коштів -
позивача.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У суді першої інстанції представником
відповідача не доведено правомірності
своїх дій та не надано відповідних
доказів на підтвердження відсутності
грошових підкріплень субрахунку
єдиного казначейського рахунку
Державного казначейства України на час
подання позивачем платіжних доручень
на здійснення платежів за період з
22.07.2013 по 04.11.2013 на загальну суму 243 838,78
грн.

Що стосується твердження відповідача
щодо виконання в першу чергу захищених
статей видатків бюджету, колегія
суддів зазначає, що в даному випадку
кошти, які обліковуються на рахунках
позивача, не мають відношення до
виконання казначейством захищених
статей видатків бюджету та є власністю
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Сумській області. При цьому оплата по
окремих платіжних дорученнях не
проводиться з липня 2013 року, а згідно з
ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України
усі бюджетні призначення втрачають
чинність після закінчення бюджетного
періоду (31 грудня).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про не здійснення оплати
бюджетних зобов'язань за дорученням
розпорядника бюджетних коштів -
позивача, чим порушено вимоги ст. 49
Бюджетного кодексу України.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 02.12.13 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Сумській області
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 02.12.2013р. по
справі № 818/8732/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.