Справа № 254/9048/13-а
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ребров С. О.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року справа № 254/9048/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.

судді:
Ханова Р.Ф.,

Яковенко М.М.,

за участю секретаря судового засідання
Крамської С.О.

за участю позивача
ОСОБА_3,

у відкритому судовому засіданні
розглянув апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м.Донецька на
постанову Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19 грудня 2013 року по
адміністративній справі № 254/9048/13-а за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби та суми
індексації, -

П О С Т А Н О В
И В :

Постановою Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19 грудня 2013 року
позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
Фонду України в Будьоннівському районі
м.Донецька про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на соціально-побутові потреби та суми
індексації - задоволено повністю.
Визнано дії Управління Пенсійного
Фонду України в Будьоннівському районі
м.Донецька щодо відмови ОСОБА_3 в
перерахунку пенсії з урахуванням сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби та суми
індексації - протиправними. Зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька
провести з 20 серпня 2013 року перерахунок
та виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням
сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби та суми
індексації заробітної плати, які
враховуються при обчисленні пенсії та
з яких сплачено страхові внески на
загальне обов'язкове пенсійне
страхування з урахуванням фактично
отриманих виплат відповідно до Закону
України «Про державну службу». (арк.
справи 21-23)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
порушення норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.
(арк.справи 24-26). Зазначив, що суми
будь-яких матеріальних допомог не
входять до складу заробітної плати з
якої має бути розрахована пенсія
державному службовцю.

У судовому засіданні позивач
заперечувала проти задоволення
апеляційної скарги, та просила рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Згідно частини 1 статті 195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційної
скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
думку позивача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку в УПФ України в Будьоннівському
районі м. Донецька та отримує пенсію за
віком відповідно до ст. 33 Закону
України «Про державну службу».

20 серпня 2013 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про здійснення
перерахунку пенсії та включення до її
розміру суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
на соціально-побутові потреби та суми
індексації.

Рішенням від 30.08.2013 року № 754 позивачу
повідомлено з посиланням на ст.33
Закону України «Про державну службу»,
що допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на
соціально-побутові потреби та
індексація не є складовою заробітної
плати, а тому не можуть бути враховані
в заробіток, з якого обчислюється
пенсія державному службовцю. Тому
відповідач відмовив позивачу в
проведенні перерахунку пенсії з
включенням сум матеріальної допомоги.
(арк.. справи 10)

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Виходячи з положень ст.37 Закону України
«Про державну службу» №3723-ХІІ пенсія
державним службовцям призначається
виходячи із сум їх заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-ХП "Про пенсійне
забезпечення (далі Закон № 1788-ХП)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування " нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції не вірно визначив строк з
якого слід перерахувати пенсію
позивачу.

Оскільки заяву про перерахунок пенсії
до відповідача позивачем подано 20
серпня 2013 року, то з урахуванням правил
ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» позивачу слід
перерахувати пенсію з 1 вересня 2013 року.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, та до самої
суті наявності права позивача на
перерахунок пенсії з відповідними
показниками складової заробітної
плати, але ж судом помилково визначений
час, з якого повинен бути здійснений
такий перерахунок.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції справа по суті
вирішена правильно, але з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, з огляду на зазначене апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, що обумовлює зміну
постанови суду першої інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла до висновку про
наявність підстав для зміни постанови
суду першої інстанції згідно статті 201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 2, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м.Донецька на
постанову Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19 грудня 2013 року -
задовольнити частково.

Постанову Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19 грудня 2013 року по
адміністративній справі № 254/9048/13-а -
змінити.

В третьому абзаці резолютивної частини
постанови Будьоннівського районного
суду м.Донецька від 19 грудня 2013 року по
адміністративній справі № 254/9048/13-а
цифри та слова «…з 20 серпня 2013 року…»
замінити цифрами та словами «…з 01
вересня 2013 року».

В іншій частини постанову суду
залишити без змін.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний колегією суддів 24 лютого 2014
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий:
А.В. Гайдар

Судді:
Р.Ф. Ханова

М.М. Яковенко