Справа № 674/169/14-а
Суддя: Кучерява А. В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дунаєвецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 674/169/14-а
Провадження № 2-а/674/9/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року

Суддя Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області Кучерява А.В., за
відсутністю сторін, розглянувши в
порядку скороченого провадження
одноособово справу за
адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

управління праці і соціального
захисту населення

Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області

про встановлення, перерахунок та
стягнення заборгованості з виплат

щорічної допомоги на оздоровлення за
втрату здоров'я по інвалідності,

що настала внаслідок захворювання,
пов'язаного з

Чорнобильською катастрофою

В С Т А Н О В И
В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області про встановлення,
перерахунок та стягнення
заборгованості з виплат щорічної
допомоги на оздоровлення за втрату
здоров'я по інвалідності, що настала
внаслідок захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, мотивуючи
тим, що його, як учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, визнано інвалідом ІІ групи
безстроково та згідно Закону йому
призначено державну щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

16 січня 2014 року допомогу за 2013 рік він
отримав в розмірі 120 гривень, що не
відповідає положенням закону, з
приводу чого звернувся з письмовою
заявою до відповідача - управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької РДА про проведення
перерахунку щорічної державної
допомоги на оздоровлення у визначеному
законом розмірі - п'яти мінімальних
заробітних плат, однак відповідачем
відмовлено у здійсненні такого
перерахунку із посиланням на те, що
допомогу на оздоровлення за 2013 рік йому
призначено вірно та виплату проведено
в повному обсязі відповідно до
постанов КМУ України № 936 від 20 вересня
2005 року "Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та № 562 від
12 липня 2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення, громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

На момент виплат йому сум щорічної
допомоги на оздоровлення розміри
мінімальної заробітної плати, згідно
ст. 13 Закон України "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" складали: 1218
грн., таким чином, загальний розмір
належної йому щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", становить:
5970 грн. (1218 грн. x 5), а тому звернувся до
суду та просить визнати вищевказану
відмову управління соціального
захисту населення Дунаєвецької РДА
незаконною, зобов'язати відповідача
здійснити розрахунок, нарахування і
виплату недорахованої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, з урахуванням виплачених сум та
зобов'язати останнього в подальшому
нараховувати і виплачувати йому
щорічну допомогу на оздоровлення.

17 лютого 2014 року відповідачем подано
заперечення, у якому просить відмовити
в задоволенні позовних вимог щодо
встановлення, перерахунку та стягнення
на користь позивача заборгованості з
виплат щорічної допомоги на
оздоровлення за втрату здоров'я по
інвалідності, що настала внаслідок
захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов слід задовольнити
частково.

Судом встановлено, що рішенням
медико-соціальної експертної комісії
позивача ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІ
групи безстроково внаслідок отримання
ним захворювання пов'язаного з
виконанням обов'язку
військовослужбовця по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, що
підтверджується копіями довідки МСЕК
серії ХМ № 221271 від 21 липня 2010 року та
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
серії НОМЕР_1 від 12 листопада 2002 року.

Відповідно до ст. 48 цього Закону,
позивач як учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії є інвалідом ІІ групи, має
право на отримання щорічної разової
допомоги на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. При
цьому, частиною 7 ст. 48 Закону
встановлено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Приписи статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
станом на 05.07.2007 року є діючими, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

В січні 2014 року позивач ОСОБА_1 отримав
державну щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 120
гривень, з приводу чого звернувся з
письмовою заявою до відповідача
УПтаСЗН Дунаєвецької РДА про
проведення перерахунку даної допомоги
у визначеному законом розмірі - п'яти
мінімальних заробітних плат, тобто про
доплату йому 5970 грн. недоотриманих
коштів.

Згідно повідомлення управління праці
і соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
№2/2014 від 22.01.2014 року допомогу на
оздоровлення за 2013 рік позивачу ОСОБА_1
призначено вірно та виплату проведено
в повному обсязі відповідно до
постанов КМУ України № 562 від 12 липня 2005
року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення, громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року
всупереч Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (яким встановлено розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час
здійснення виплати) встановлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі й, зокрема,
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1.

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005
року № 562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у зв'язку з чим
його право підлягає захисту у спосіб,
встановлений Конституцією та чинним
законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України Закону України, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Відповідно до ст. 92 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
гарантії цих прав і свобод
визначаються виключно законами
України.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод. Кабінет
Міністрів України не уповноважений
зменшувати встановлені Законом
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
розміри доплат, пенсій і компенсацій,
зокрема допомоги на оздоровлення.
Навпаки, у ч.1 ст. 67 зазначеного закону
встановлено, що ці розміри
підвищуються Кабінетом Міністрів до
зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної
плати. У вказаному законі викладено
основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, оскільки відповідно до ч.1 ст.
50 Конституції України кожен має право
на безпечне для життя і здоров'я
довкілля та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди. Пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звужування підзаконним актом змісту та
обсягу права наданого вказаним
законом, є безпідставним.

Як встановлено, одноразова допомога на
оздоровлення в розмірі 120 грн., як
учаснику ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС за 2013 р. виплачена
позивачу 16 січня 2014 року, тобто після
ухвалення рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.
Таким чином, відповідачем допущена
протиправна бездіяльність, що
виразилась у недонарахуванні та
невиплаті позивачу разової допомоги
на оздоровлення за 2013 рік.

В 2014 році виплати щорічної допомоги на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС
регламентувались Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" № 796-ХII від
28.02.1991 року. Тобто при виплаті спірної
допомоги за 2013 рік управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
повинно було керуватися ст. 48
спеціального закону, а саме Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, позивач повинен був
отримати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі 5970,00
грн. (згідно із розрахунком: 1218,00
грн. х 5)

Тому відмова відповідача, яка
виразилась у недонарахуванні та
невиплаті позивачу разової допомоги
на оздоровлення за 2013 рік відповідно до
ст. 48 ЗУ "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
незаконною.

Виходячи з положень ст. 99 КАС України,
згідно з ч. 2 якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи про
своє порушене право позивач дізнався з
відповіді управління праці та
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
від 22.01.2014 року, тому позивач має право
на виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік.

Щодо позовних вимог позивача про
зобов'язання відповідача в подальшому
нараховувати і виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення, як інваліду
ІІ групи у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, то в задоволенні
необхідно відмовити, оскільки судом не
встановлено, що в подальшому права
позивача на отримання такої допомоги
будуть порушені.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 7, 10, 11, 69, 71, 159, 161, 162, 185, 186 КАС
України, Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1
щорічної разової допомоги на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі,
передбаченому ст. 48 Законом України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії
інваліду ІІ групи відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", щорічну разову допомогу на
оздоровлення за 2013 рік, з урахуванням
фактично виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Звільнити управління соціального
захисту населення Дунаєвецької
районної державної адміністрації
Хмельницької області від сплати
судового збору.

Зобов'язати відповідача виконати
постанову негайно.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подано до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Дунаєвецький райсуд протягом
десяти днів.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя/підпис/ Вірно: Суддя
Дунаєвецького райсудуА. В. Кучерява