Справа № 802/4730/13-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 лютого 2014 р.
Справа № 802/4730/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Панченка Т.Д.

представника позивача:
Лахніка А.О.

представників відповідача:
Прокопюк О.В.

Ляшенка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮПІТ"

до: Немирівської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Юпіт" (далі
- ТОВ "Юпіт", товариство, позивач) до
Немирівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів у Вінницькій області (далі -
Немирівська ОДПІ, податковий орган,
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень № від 24.10.2013 р.
та № від 24.10.2013р.

На обґрунтування позову зазначено, що
Немирівською об'єднаною державною
податковою інспекцією проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТОВ "Юпіт" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з СФК "Аграрій" за
результатом якої складено акт
№362/22-00-20/34508572 від 02.10.2013р. та в
подальшому винесені податкові
повідомлення-рішення № від 24.10.2013
р. та № від 24.10.2013р.

Підставою для прийняття таких рішень
стали висновки податкового органу щодо
фіктивності договорів та первинних
документів, якими оформлені
господарські операції між товариством
та СФГ "Аграрій" по реалізації останнім
зернових культур (продукції власного
виробництва).

З такою позицією податкового органу
позивач не погоджується вказуючи на
хибність висновків та їх
невідповідність чинному
законодавству. Зокрема, зазначає, що
всі господарські операції як по
придбанню товару у контрагента так і
його подальше використання у
господарській діяльності товариства
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими належним чином. Окрім того,
вказує на відсутність судових рішень
про визнання договорів купівлі-продажу
недійсними, як наслідок, відсутність у
відповідача підстав вважати правочини
нікчемними (фіктивними).

Також позивач зазначає, що грошове
зобов'язання розраховано органом
податкової служби за результатом
перевірки, призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону, а
тому податкове повідомлення - рішення у
такому випадку не повинно прийматись
до дня набрання законної сили
відповідним рішенням суду.

За таких обставин, на думу позивача,
оскаржувані рішення є протиправними та
підлягають скасуванню.

Прокольною ухвалою суду від 11 грудня 2013
року прийнято до розгляду заяву про
зміну позовних вимог, згідно якої
позивач просив визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення Немирівської
ОДПІ № від 24.10.2013 р. та № від
03.12.2013р.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги з урахуванням
заяви про їх зміну підтримав,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представники відповідача проти
заявлених вимог заперечили, вказуючи
про наявність порушень вимог
податкового законодавства та,
відповідно, наявність підстав для
прийняття оскаржуваних рішень. Зокрема
зазначили, що проведеною податковим
органом перевіркою ТОВ "Юпіт"
встановлено заниження ним податку на
прибуток в сумі 1831777 грн. та податку на
додану вартість - 1724549 грн. Таке
порушення ґрунтується на висновках
податкового органу щодо нереальності
здійснення фінансово-господарських
операцій по придбанню зернових культур
позивачем у СФГ "Аграрій", в зв'язку з
відсутністю в останнього достатніх
умов для здійснення господарської
діяльності в обсягах зазначених в
поданій податковій звітності, а саме:
недостатня матеріально-технічна база
для здійснення господарської
діяльності та трудові ресурси,
відсутність первинних документів, які
б підтверджували фактичне виробництво
продукції на всіх етапах її
вирощування (придбання
товарно-матеріальних цінностей,
паливно-мастильних матеріалів,
мінеральних добрив, засобів захисту
рослин, посів с/г культур, їх збирання
та зберігання). Отже документи,
виписані СФГ "Аграрій," не є первинними
обліковими документами та не
обліковують операції у відповідності
до їх сутності, не відповідають вимогам
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарської
діяльності. Таким чином підприємством
перераховувались кошти без мети
реального настання передбачених
наслідків, з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків.
Несплачений підприємством податок на
додану вартість внаслідок порушення
встановленого порядку формування
податкового кредиту є доходною
частиною державного бюджету.

За наведених обставин, на думку
податкового органу, оскаржувані
рішення, якими визначено суми грошових
зобов'язань є правомірними та не
підлягають скасуванню.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, вислухавши
думку осіб, що беруть участь у справі,
суд встановив наступне.

На підставі наказу від 03.09.2013 р.,
направлень від 04.09.2013р. № 50 та від
20.09.2013р. № 63 та на виконання вимог
постанов ОВС СУ УМВС України у
Вінницькій області про призначення
документальної позапланової перевірки
Немирівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області проведена виїзна позапланова
перевірка ТОВ "Юпіт" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з СФГ "Аграрій" за
період з 1.01.2011 р. по 31.12.2012 р.

За наслідком проведеної перевірки
складено акт №362/22-00-20/34508572 від 02.10.2013р.
в якому зафіксовано ряд наявних, на
думку контролюючого органу, порушень
податкового законодавства, що допущені
у своїй діяльності позивачем. Зокрема,
у висновку акта зазначено про
порушення п. 198.1, п. 198.6 ст. 198 та п.200.1, п.
200.2 та п.200.3, 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, в результаті чого ТОВ
"Юпіт" занижено податок на прибуток
всього у сумі 1831777 грн. та занижено суми
податку на додану вартість на 1724549 грн.

Наслідком проведеної перевірки та
складеного акту стало прийняття
податкових повідомлень-рішень: №
від 24.10.2013 р., яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 1724549 грн. та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
431137,25 грн. та № від 24.10.2013 р.,
відповідно до якого сума грошового
зобов'язання з податку на прибуток
збільшена на 1831777 грн., а розмір
застосованої штрафної санкції
становить 457994,25 грн.

04.11.2013р. позивач оскаржив в
адміністративному порядку вищезгадані
податкові повідомлення-рішення до
Головного управління Міністерства
доходів і зборів у Вінницькій області.
За результатом розгляду скарги
рішенням ГУ Міндоходів №11453/10/10-02-11 від
20.11.2013р. вимоги позивача задоволено
частково, а саме зменшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 26500 грн.(21000 грн. - основний
платіж, 5250 грн. - штрафна санкція). З цих
підстав відповідачем прийнято нове
податкове повідомлення-рішення №
від 03.12.2013р. відповідно до якого грошове
зобов'язання з податку на прибуток
визначено в сумі на 1810777 грн., а розмір
застосованої штрафної санкції
становить 452 694,25 грн. Податкове
повідомлення-рішення № щодо
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість - залишено без змін.

Не погоджуючись з такими рішеннями
позивач звернувся з цим позовом до
суду.

Визначаючись щодо правомірності
прийняття оскаржуваних рішень суд
виходить з наступного.

19.09.2012 р. між ТОВ "Юпіт" та СФГ "Аграрій"
укладено договір купівлі продажу №39
(далі - Договір) предметом якого є
поставка останнім у період 2012 р.
зернових культур, вид та кількість яких
визначається у видаткових накладних.

Відповідно до пункту 1.3 Договору СФГ
"Аграрій" гарантує, що він є виробником
продукції, яку постачає позивачу та
продає її вперше.

На підтвердження виконання умов
вказаного правочину, позивачем надано
документи, які на його думку,
підтверджують господарські відносини
з СФГ "Аграрій", зокрема: договір
купівлі-продажу, товарно-транспортні
накладні, видаткові накладні,
квитанції, податкові накладні.

Як встановлено судом, при прийнятті
оскаржуваних рішень визначальною
підставою стали висновки податкового
органу щодо нереальності здійснення
фінансово-господарських операцій по
придбанню зернових культур позивачем у
СФГ "Аграрій".

При вирішені спору, який пов'язаних із
правомірністю формування платником
податку податкового кредиту, а також
сум бюджетного відшкодування з податку
на додану вартість, судом
перевіряються всі фактичні обставини,
що підтверджують реальне здійснення
господарських операцій, на підставі
яких визначено суми податкового
кредиту або бюджетного відшкодування.

Так, про відсутність реального
характеру відповідних операцій можуть
свідчити підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
операцій;

- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.

Як свідчать матеріали перевірки, в ході
її проведення податковим органом
використано та взято до уваги
матеріали перевірок СФГ «Аграрій» з
питань правомірності формування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість за
період 2010-2012 роки.

В ході цих перевірок податковим
органом у керівника СФГ «Аграрій»
витребовувались первинні
бухгалтерські документи на
підтвердження здійснення ним
господарських операцій. Однак,
документи не були надані, незважаючи
навіть на те, що податковим органом
продовжувався час проведення
перевірки та керівнику фермерського
господарства надавався термін (90 днів)
для відновлення втрачених з його слів
документів.

Відповідно до пункту 44.6 статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки платник
податків не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Так як, до закінчення позапланової
перевірки СФГ "Аграрій" не надало
посадовим особам податкового органу
первинних чи бухгалтерських
документів, відтак, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
податкової звітності.

Окрім того, в ході проведення перевірки
ТОВ «Юпіт» податковим органом
використано інформацію отриману від
інших установ, згідно якої у СФГ
"Аграрій" відсутні достатні для
здійснення господарської діяльності, в
обсягах зазначених в податковій
звітності:

- земельні ділянки, що
підтверджується листом Головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області № 02-33/461, листами
Відділу держкомзему у Барському районі
Вінницької області: №02-46/2471 від
19.10.2012р., №03-17/305 від 14.02.2013р., №02-46/2772 від
06.09.2013р. та довідкою Гулівської
сільської ради №103 від 03.09.2013р.;

- матеріально технічна база
(згідно листів КП "Барське районне бюро
технічної інвентаризації" №109 від
29.07.2013р., Центру надання послуг
пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів, з
обслуговування м. Жмеринка,
Жмеринсього, Шаргородського та
Барського районів №589 від 07.09.2013р.,
Державної інспекції сільського
господарства у Вінницькій області
№10-02/3258/13 від 09.08.2013 р. за СФГ "Аграрій"
право власності, автотранспорт не
зареєстровані, сільськогосподарська
техніка у період з 01.01.2010р. по 09.08.2013 р. не
зареєстрована. Відповідно до листа
Інспекції Держтехнагляду ОДА у
Барському районі №30 від 31.08.2012р.
сільськогосподарська техніка СФГ
"Аграрій" на облік не ставилась та з
обліку не знімалась, рахується 3
трактори марки МТЗ-82.1.26, проте
документів на підтвердження їх
використання не надано);

- трудові ресурси (відповідно
проведеного аналізу згідно наданої до
податкової інспекції звітності, а саме
згідно звіту форми 1-ДФ чисельність
працюючих складала: у І кварталі 2011
року - 5 чол., у ІІ кварталі 2011 року - 24
чол., у ІІІ кварталі 2011 року - 33 чол, у VІ
кварталі 2011 року - 13 чол., у І кварталі 2012
року - 4 чол., у ІI кварталі 2012 року - 7 чол.,
у ІII кварталі 2012 року - 10 чол., у VІ
кварталі 2011 року - 5 чол., у 2010 році
"Податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку " за формою 1-ДФ не
подавався) .

Наведені обставини свідчать про
фактичну неможливість саме
виготовлення СФГ "Аграрій" продукції,
яку відповідно до договору
купівлі-продажу, останній
зобов'язувався реалізовувати позивачу.

Таким чином, оскільки відсутні
документи які б підтверджували
фактичне виробництво даної продукції
на всіх етапах її вирощування, а саме
придбання товарно-матеріальних
цінностей, паливно-мастильних
матеріалів, мінеральних добрив,
засобів захисту рослин, насіння,
посівів сільськогосподарських
культур, їх збирання та зберігання,
підтвердити факт реалізації
сільськогосподарської продукції СФГ
"Аграрій" своєму контрагенту ТОВ "Юпіт"
неможливо.

Окрім того, слід зазначити, що частиною
першою статті 675 Цивільного кодексу
України передбачено, що товар, який
продавець передає або зобов'язаний
передати покупцеві, має відповідати
вимогам щодо його якості в момент його
передання покупцеві, якщо інший момент
визначення відповідності товару цим
вимогам не встановлено договором
купівлі-продажу.

У пункті 3.2 Договору передбачено, що
якісні показники продукції, що
постачаються повинні відповідати ДСТУ
на відповідний вид продукції, а пунктом
6.2 - визначено, що приймання продукції
за кількістю та якістю здійснюється
ТОВ "Юпіт" відповідно до "Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
якістю", затвердженою постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 15.06.1965 р. № П-6 (Інструкція № П-6) та
"Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
споживання за якістю", затвердженою
постановою Держарбітражу при Раді
Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-7
(Інструкція № П-7).

Так, відповідно до пункту 12 Інструкції
№ П-6 приймання продукції по кількості
відбувається по транспортним та
супровідним документам
(рахунку-фактури, специфікації, опису,
пакувальним ярликам та інш.)
відправника (виробника). Відсутність
зазначених документів або деяких з них
не призупиняє приймання продукції. У
цьому випадку складається акт про
фактичну наявність продукції та в акті
зазначається, які документи відсутні.

В акті приймання повинна бути
зазначена кількість продукції, що
поступила окремо в кожному контейнері
або автофургоні.

В свою чергу, відповідно до пункту 14
Інструкції № П- 7 приймання продукції
по якості і комплектності відбувається
у точній відповідності зі стандартами,
технічними умовами, іншими
обов'язковими для сторін правилами, а
також по супровідним документам,
підтверджуючим якість та
комплектність поставляємої продукції
(технічний паспорт, сертифікат,
посвідчення про якість і т.інш.).
Відсутність указаних супровідних
документів або деяких з них не
призупиняє приймання продукції. У
цьому випадку складається акт про
фактичну якість та комплектність
отриманої продукції та в акті
зазначається , які документі відсутні.

Проте, суду не надано жодних доказів на
підтвердження виконання зазначених
пунктів Договору, зокрема, щодо
прийняття продукції у відповідності до
положень перелічених Інструкцій.
Відсутні, як вказав представник
позивача, сертифікати якості; не надані
суду й рахунки-фактури та акти
приймання продукції.

Також, суд наголошує на порушенні
передбаченого договором порядку
розрахунків, згідно з яким оплата
продукції покупцем (ТОВ "Юпіт")
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника (СФГ "Аграрій").
Жодних доказів на виконання цього суду
не надано. Як вказав представник
позивача, розрахунок між
контрагентами проведено, шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, що суперечить умовам Договору,
які, слід зазначити, є істотними.

Окремо суд звертає увагу й на положення
частин першої та другої статті 21 Закону
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні", відповідно до яких якість
зерна та продуктів його переробки, що
виробляються в Україні або ввозяться
на митну територію України, має
відповідати державним стандартам та
іншим нормативним документам.
Переміщення зерна та продуктів його
переробки територією проводяться за
наявності сертифіката якості зерна та
продуктів його переробки, в якому
зазначаються якість зерна та
продуктів його переробки, показники
їх безпечності, наявність або
відсутність генетично модифікованих
організмів.

Проте, як вже зазначалось, жодних
документів на підтвердження
необхідних якісних характеристик
товару суду не надано.

Як визначено пунктом 2 статті 3 Закону
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

З огляду на викладене аналіз
реальності господарської діяльності
повинен здійснюватися на підставі
даних податкового, бухгалтерського
обліку платника податків та
відповідності їх дійсному
економічному змісту.

Отже, наявність податкових накладних,
як стверджує представник позивача,
дійсно є обов'язковою обставиною для
визначення правильності формування
податкового кредиту, але не вичерпною.
Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку. Якщо наведені у договорах
товари чи послуги фактично не
поставлялися, то придбання таких
товарів або послуг не відбулося.
Відповідно, право на податковий кредит
у такого платника податків не виникає,
оскільки при цьому не дотримано
обов'язкових умов для виникнення
такого права - придбання товарів
(послуг) з метою їх використання у
господарській діяльності.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, при перевірці доводів
податкового органу суд прийшов до
висновку, що встановлені під час
судового розгляду та наведені вище
обставини, зокрема, відсутність
необхідних документів в своїй
сукупності підтверджують факт
відсутності господарської мети у
досліджених судом операціях.

Таким чином, оскільки відсутні
документи які б підтверджували
фактичне виробництво продукції на всіх
етапах її вирощування, а саме придбання
товарно-матеріальних цінностей,
паливно-мастильних матеріалів,
мінеральних добрив, засобів захисту
рослин, насіння, посівів
сільськогосподарських культур, їх
збирання та зберігання, відсутність у
позивача всіх передбачених умовами
Договору та чинним законодавством
документів, підтвердити факт
реалізації сільськогосподарської
продукції СФГ "Аграрій" своєму
контрагенту ТОВ "Юпіт" неможливо.

Враховуючи вищенаведене, а також
неможливість встановити факт
виробництва контрагентом ТОВ "Юпіт
"продукції та відповідно і її
реалізації останньому, суд дійшов
висновку про відсутність у позивача
підстав для віднесення відповідних сум
до податкового кредиту та формування
податку на прибуток, з причин власне
відсутності товарів(продукції),
використання яких в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності надавало б платнику
податків (ТОВ "Юпіт ") подібне право.

Перевіряючи доводи позивача щодо
порушення процедури прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, передбаченої
пунктом 86.9. статті 86 ПК України, суд
враховує наступне.

Як стверджує позивач, податковий орган
прийняв оскаржувані податкові
повідомлення-рішення всупереч
положень пункту 86.9 статті 86 ПК України,
відповідно до якого у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатом перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове повідомлення
рішення за результатом такої перевірки
не приймається до дня набрання
законної сили відповідним рішенням
суду. Тобто позивач стверджує, що
оскільки відсутнє відповідне рішення
суду, прийняте за наслідком розгляду
кримінальної справи, а тому й відсутні
підставі для прийняття оскаржуваних
рішень.

З такими доводами суд не погоджується,
виходячи з наступного.

Як встановлено, проведення перевірки
товариства відбулось на виконання
вимог постанов від 26.06.2013 р. та від
20.08.2013 р. про призначення
документальної позапланової
перевірки, виданих ст. слідчим в ОВС СУ
УМВС України у Вінницькій області (т.2,
а.с.230-231).

Відповідні кримінальні провадження
відкриті:

- відносно службових осіб СФГ «Аграрій»
за ознаками кримінальних
правопорушень передбачених ст.ст. 191, 366
КК України за фактом заволодіння
бюджетними коштами в особливо великих
розмірах (у вигляді повернення коштів
ПДВ як сільгоспвиробнику), шляхом
підроблення документів про поставку
вирощеної сільгосппродукції якої
фактично не було (про що зазначено в
листі СУ УМВС України у Вінницькій
області №5/711 від 11.02.2014р. та витязі з
кримінального провадження №0000004);

- за фактом службового підроблення
службовими особами Барської МДПІ ДПС у
Вінницькій області, за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 366 КК України (про що
зазначено в постанові слідчого в ОВС СВ
СУ прокуратури Вінницької області від
20.08.2013 р. та у витягу з кримінального
провадження № 0000090).

На момент проведення перевірки,
складання акту та прийняття податкових
повідомлень-рішень, пункт 86.9. статті 86
ПК України передбачав, що у разі якщо
грошове зобов'язання розраховується
контролюючим органом за результатами
перевірки, проведеної з причини
отримання судового рішення суду
(слідчого судді) про призначення
перевірки або постанови органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, слідчого, прокурора,
винесену ними відповідно до закону,
щодо кримінального провадження, у
якому розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Отже у цій нормі йдеться про право
визначення грошового зобов'язання
виключно після відповідного судового
рішення та за результатом перевірки,
проведеної за постановою слідчого,
винесеної в рамках кримінального
провадження, в якому розслідується
кримінальне правопорушення саме
стосовно посадової особи платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється.
Тоді як у даному випадку, кримінальні
провадження порушені стосовно
контрагента позивача та посадових осіб
податкового органу, а не ТОВ «Юпіт»,
який перевірявся.

Аргументуючи протиправність
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень позивач
посилається на норму статті 86, в
редакції, що була чинною до 19.11.2012 р., яка
не містила положень про обмеження у
прийнятті податкового
повідомлення-рішення стосовно
посадової особи (посадових осіб)
платника податків (юридичної особи) або
фізичної особи, кримінальне
правопорушення якої розслідується.

Суд звертає увагу на неможливість
застосування норм закону які втратили
чинність на момент виникнення спірних
правовідносин.

За наведених обставин суд не бере до
уваги вищезгадані доводи позивача, та
доходить висновку, що при прийнятті
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень порушення
законодавства щодо процедури його
прийняття не мали місця.

Згідно частин першої та другої статті
71 КАС України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд враховує, що відповідачем надано
суду достатньо належних доказів, які
свідчать про наявність виявлених та
зафіксованих у відповідному акті
порушень чинного законодавства
України зі сторони позивача, останнім в
свою чергу, не надано всіх не обхідних
документів. Відтак суд доходить
висновку про правомірність прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Воробйова Інна Анатоліївна