Справа № 807/151/14
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2014 рокум. Ужгород№ 807/151/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Повханич Г.П.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача: Хустська районна державна
адміністрація в особі голови районної
державної адміністрації Якубця Василя
Юрійовича, представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до Хустської
районної державної адміністрації в
особі голови районної державної
адміністрації Якубця Василя Юрійовича
про встановлення невідповідності
висновків атестаційної комісії,
визнати протиправним та скасувати
Розпорядження, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Хустської районної державної
адміністрації в особі голови районної
державної адміністрації ОСОБА_3 (далі -
відповідач) про встановлення
невідповідності висновків
атестаційної комісії щодо фактичних
даних, які підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації працівник
не може належно виконувати покладених
на нього трудових обов'язків, визнати
протиправним та скасувати
Розпорядження голови Хустської
районної державної адміністрації №130/к
від 16.12.2013 року про звільнення з посади
начальника фінансового управління
Хустської районної державної
адміністрації, стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу.

24.01.2014 року до Закарпатського окружного
адміністративного суду надійшов
уточнений позов позивача про
встановлення невідповідності
висновків атестаційної комісії щодо
фактичних даних, які підтверджують, що
внаслідок недостатньої кваліфікації
працівник не може належно виконувати
покладених на нього трудових
обов'язків, визнати протиправним та
скасувати Розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації №130/к від 16.12.2013 року про
звільнення з посади начальника
фінансового управління Хустської
районної державної адміністрації,
поновлення на посаді начальника
фінансового управління Хустської
районної державної адміністрації та
стягнення середньомісячного заробітку
за час вимушеного прогулу (а.с. 23-28).

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
уточнений позов та просили
задовольнити позовні вимоги з підстав,
наведених в уточненій позовній заяві,
мотивуючи наступним. Позивач перебував
на публічній службі, оскільки
відповідно до розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації був призначений на
посаду начальника фінансового
управління Хустської
райдержадміністрації з 15 квітня 2011
року. Позивачем 20.08.2013 року було
написано заяву про звільнення. Однак,
як вказує позивач, заява про звільнення
була написана ним під психічним
примусом та погрозою з боку
відповідача. 22.08.2013 року позивач
відкликав свою заяву про звільнення і з
того часу, як стверджує позивач його
три рази з вересня 2013 року по листопад
2013 року незаконно притягували до
дисциплінарної відповідальності за
проступки, які він не вчинив. Позивачем
оскаржувалися до суду дані
Розпорядження відповідача. Однак, як
вказує позивач, на день подачі позовної
заяви до Закарпатського окружного
адміністративного суду рішення суду по
оскаржених Розпорядженнях відповідача
не було прийнято. Також, 02.12.2013 року
відповідачем проводилася атестація
позивача, за результатами якої
Рішенням атестаційної комісії від
02.12.2013 року позивача визнано таким, що
не відповідає займаній посаді. 16.12.2013
року Розпорядженням голови Хустської
районної державної адміністрації №130/к
від 16.12.2013 року було звільнено позивача
з посади начальника фінансового
управління Хустської районної
державної адміністрації, у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації. Однак, позивач не
погоджується з висновками викладеними
в Рішенні атестаційної комісії від
02.12.2013 року, а Розпорядження голови
Хустської районної державної
адміністрації №130/к від 16.12.2013 року про
звільнення його із займаної посади
вважає незаконним та протиправним.
Відтак, позивач просив задовольнити
уточнені позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. До Закарпатського окружного
адміністративного суду 27.02.2014 року
надійшла заява від 25.02.2014 року №01-9/458, у
відповідності до якої відповідач
визнає позов у повному обсязі та вказує
на те, що подані ним раніше заперечення
на позовну заяву він не підтримує та
просить суд не приймати їх до уваги (а.с.
95-96). Також, у поданій заяві відповідач
просить розглянути дану справу за його
відсутності.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, всебічно та
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про те,
що позовна заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у відповідності
до Розпорядження голови Хустської
районної державної адміністрації від
15.04.2011 року №16/к позивача було
призначено на посаду начальника
фінансового управління Хустської
райдержадміністрації (а.с. 8).

Як було встановлено в судовому
засіданні, 20.08.2013 року позивач подав
заяву про звільнення його з посади
начальника фінансового управління
Хустської райдержадміністрації.

Однак, 22.08.2013 року позивач відкликав
свою заяву від 20.08.2013 року про
звільнення його із займаної посади
начальника фінансового управління
Хустської райдержадміністрації (а.с. 10).

Після відкликання позивачем поданої
заяви про звільнення від 20.08.2013 року,
його за період з вересня 2013 року по
листопад 2013 року притягували до
дисциплінарної відповідальності, що
підтверджується Розпорядженнями
голови Хустської районної державної
адміністрації, а саме: від 19.09.2013 року
№91/к (а.с. 65), від 15.10.2013 року № 103/к (а.с. 64),
від 15.11.2013 року №119/к (а.с. 66).

Як вказує позивач, дані Розпорядження
голови Хустської районної державної
адміністрації про оголошення
позивачеві догани оскаржувалися ним до
суду. Однак, на момент розгляду даної
справи рішення суду щодо оскарження
позивачем Розпоряджень голови
Хустської районної державної
адміністрації, а саме: від 19.09.2013 року
№91/к, від 15.10.2013 року № 103/к , від 15.11.2013
року №119/к не прийняте.

Разом з тим, 02.12.2013 року Хустською
районною державною адміністрацією
було проведено атестацію позивача, у
відповідності до Розпорядження від
31.10.2013 року №113/к про проведення
атестації державних службовців у 2013
році (а.с. 67-68) та Графіку проведення
атестації (а.с. 70-71).

За результатами проведеної атестації
позивача було визнано таким, що не
відповідає займаній посаді, що
підтверджується Витягом з Протоколу №1
засідання атестаційної комісії від
02.12.2013 року (а.с. 81-83) та Атестаційним
листом (а.с. 80).

Атестаційною комісією було прийнято
рішення рекомендувати відповідачеві
звільнити позивача з посади начальника
фінансового управління Хустської
райдержадміністрації (а.с. 83).

Відтак, Розпорядженням голови
Хустської районної державної
адміністрації від 16.12.2013 року №130/к було
звільнено позивача з посади начальника
фінансового управління Хустської
райдержадміністрації, у зв'язку з
виявленою невідповідністю займаній
посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації, відповідно до п. 2 ст. 40
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України) (ас. 84).

У відповідності до п. 2 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці.

Згідно до п. 21 Постанови Пленуму
Верховного Суду "Про практику розгляду
судами трудових спорів" від 06.11.1992 року
№ №9 при розгляді справ про звільнення
за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може
визнати правильним припинення
трудового договору в тому разі, якщо
встановить, що воно проведено на
підставі фактичних даних, які
підтверджують, що внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я (стійкого зниження
працездатності) працівник не може
належно виконувати покладених на нього
трудових обов'язків чи їх виконання
протипоказано за станом здоров'я або
небезпечне для членів трудового
колективу чи громадян, яких він
обслуговує, і неможливо перевести, за
його згодою, на іншу роботу. З цих
підстав, зокрема, може бути розірваний
трудовий договір з керівником
підприємства, установи, організації
або підрозділу у зв'язку з нездатністю
забезпечити залежну дисципліну праці у
відповідній структурі.

Разом з тим, у відповідності до ст. 40
КЗпП України звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу. Однак, як вбачається з
матеріалів справи, позивачеві при
звільненні із займаної посади,
відповідач не пропонував переведення
на іншу роботу.

З аналізу п. 2 ст. 40 КЗпП України
вбачається, що припинення трудового
договору можна визнати правильним лише
в тому разі, коли буде встановлено, що
працівник не може виконувати
покладених на нього трудових
обов'язків і така неможливість
обумовлена саме недостатньою
кваліфікацією. При цьому згідно з
частиною другою статті 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Однак, у висновку атестаційної комісії
не зазначено у чому саме полягає
невідповідність позивача займаній
посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації, а саме: які посадові
обов'язки, визначені посадовою
інструкцією, він не спроможний
виконувати.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, за роки роботи як на даній
посаді так і на попередніх посадах,
позивач сумлінно виконував свої
посадові обов'язки та неодноразово
нагороджувався різними нагородами, що
підтверджується щорічними оцінками
(а.с. 54-57).

Також, позивач є депутатом Хустської
районної ради VІ скликання (а.с. 43).

Згідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад" від
11.07.2002 року № 93-ІV (далі - Закон України №
93-ІV) депутат місцевої ради може бути
звільнений з роботи з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
від займаної посади, виключений з
навчального закладу за умови його
попередження в порядку, встановленому
законом. Про таке попередження
відповідний власник або уповноважений
ним орган письмово повідомляє не менш
ніж за 15 днів відповідну місцеву раду.

Відтак, ст. 33 Закону України № 93-ІV
встановлено гарантії щодо охорони
трудових та інших прав депутата
місцевої ради.

Таким чином, при застосуванні
загальних підстав розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
з працівником, передбачених статтею 40
КЗпП України, слід враховувати
положення інших законодавчих актів,
які можуть встановлювати додаткові
умови щодо розірвання трудового
договору для певної категорії осіб,
зокрема, для осіб, які є депутатами
місцевої ради і щодо яких положеннями
Закону України № 93-ІV встановлено
особливий порядок звільнення з роботи.

У відповідності до п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду
судами трудових спорів" у тих випадках,
коли крім додержання загальних вимог
щодо порядку звільнення з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
згідно з чинним законодавством на
звільнення певних категорій
працівників (наприклад, неповнолітніх,
працівників, обраних до складу
народних депутатів, профспілкових
органів, ради (правління) підприємства,
ради трудового колективу) необхідна
також згода відповідного органу, вона
має бути і в тому випадку, коли за ст. 43-1
КЗпП допускається звільнення без згоди
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (крім
ліквідації). Якщо за погодженнями
чинного законодавства у цих випадках
згода відповідного органу має бути
попередньою, суд бере до уваги лише
таку згоду, оскільки іншого законом не
передбачено.

Однак, всупереч ч. 3 ст. 33 Закону України
№ 93-ІV відповідач не повідомляв
Хустську районну раду за 15 днів до
звільнення з ініціативи власника із
займаної посади позивача, який є
депутатом Хустської районної ради, що
підтверджується листом від 13.01.2014 року
№01-30/12 (а.с. 44).

У відповідності до с.1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак,
відповідач визнав позов та не
заперечував щодо задоволення позовних
вимог (а.с. 95-96).

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами та враховуючи визнання
відповідачем позову в повному обсязі,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення
повністю.

На підставі наведеного та
керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Хустської
районної державної адміністрації в
особі голови районної державної
адміністрації ОСОБА_3 - задовольнити
повністю.

2.Встановити невідповідність висновків
атестаційної комісії Хустської
районної державної адміністрації щодо
фактичних даних які підтверджують, що
внаслідок недостатньої кваліфікації
працівник не може належно виконувати
покладені на нього трудові обов'язки.

3.Визнати протиправним та скасувати
Розпорядження голови Хустської
районної державної адміністрації №130/к
від 16.12.2013 року про звільнення ОСОБА_1 з
посади начальника фінансового
управління Хустської районної
державної адміністрації.

4.Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
фінансового управління Хустської
районної державної адміністрації з 16
грудня 2013 року.

5.Стягнути з Хустської районної
державної адміністрації (Закарпатська
область, м. Хуст, вул. Карпатської Січі,
буд. 21, ) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) середньомісячний заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 16
грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року в
сумі 7914,40 (сім тисяч дев'ятсот
чотирнадцять гривень сорок копійок)
грн.

6.Допустити негайне виконання
постанови в частині поновлення ОСОБА_1
на раніше займаній посаді - начальника
фінансового управління Хустської
районної державної адміністрації та в
частині стягнення з Хустської районної
державної адміністрації заробітної
плати у межах суми стягнення за один
місяць в розмірі 3109,26 (три тисячі сто
дев'ять гривень двадцять шість копійок)
грн.

7.Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяО.М. Шешеня

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 28 лютого 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 28
лютого 2014 року.