Справа № 2а-400/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Київ К/800/349/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.
(доповідач),

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві (далі - ГУ ПФ) про
визнання дій протиправними по
застосуванню з 1 січня 2007 року Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», що
призвело до зменшення доплат до пенсії,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату заборгованості з пенсійних
виплат, яка утворилася 1 січня 2007 року,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 14 березня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 14 березня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_2 залишені без задоволення.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
судові рішення скасувати і ухвалити
нове про задоволення позову. Вказує на
те, що зміни, внесені до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», звужують його
конституційні права, тому не можуть
бути застосовані.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 є пенсіонером,
інвалідом війни 2 групи та з 1988 року
одержує пенсію.

Виходячи зі змісту заяви від 10.01.2012
року, позивач просив визнати
неправомірними дії ГУ ПФ, які призвели
до зменшення розміру пенсії як
інваліду війни з 1 січня 2007 року на
підставі Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», зобов'язати
поновити виплати з підвищенням доплати
до пенсії у розмірі 350 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку,
що ГУ ПФ порушень закону при
нарахуванні і виплаті пенсії позивачу
не допущено. Зокрема, з 01.01.2007 року
підвищення до пенсії здійснюється за
правилами, передбаченими статтею 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Висновок судів є законним і
обґрунтованим.

Як вірно зазначено судами, пільги
інвалідам війни встановлені Законом
України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідно частини четвертої статті 13
цього Закону ( в редакції Закону №2939-ІV
від 05.10.2005 року, який набрав чинності з
01.01.2006 року) інвалідам війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються: інвалідам I групи - у
розмірі 50 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, II групи - 40 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, III групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Саме із зазначеної норми Закону
виходило ГУ ПФ при нарахуванні пенсії
позивачу з 01.01.2007 року.

Згідно частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Як зазначалося вище, з 01.10.2006 року
набрав чинності Закон №2939-ІV, яким
встановлено розмір підвищення до
пенсії, в тому числі інвалідам війни 2
групи. Положення цього Закону у
встановленому порядку
неконституційними не визнавалися, тому
ГУ ПФ діяло у межах і спосіб,
передбачений чинним законом.

До такої правової позиції зводиться
висновок Верховного Суду України,
викладений у постанові від 27 лютого 2012
року (справа №21-460а11).

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 14 березня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський