Справа № 826/5247/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/5247/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Пісоцька О.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 04 липня 2013 року в справі за позовом
Приватного підприємства
"Акрілат-Хімконтракт" до Київської
регіональної митниці, Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними та скасування рішень і
картки відмови в митному оформленні
випуску чи пропуску товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
в якому просив визнати протиправними
та скасувати рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
від 05 лютого 2013 року №100250000/2013/600100/2 і
картку відмови відповідача в прийнятті
митної декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 04 лютого 2013 року
№100250000/2013/00173.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 04 липня 2013 року позов задоволено
повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що рішення відповідача
про коригування митної вартості
товарів від 05 лютого 2013 року
№100250000/2013/600100/2 прийнято з порушенням
норм чинного законодавства у сфері
митного контролю та порушує права ПП
«Акрілат-Хімконтракт». Крім того, суд
вказав, що оскільки картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні, випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 04 лютого
2013 року №100250000/2013/00173 складена у зв'язку
з вищевказаним рішенням про
коригування митної вартості товарів
від 05 лютого 2013 року №100250000/2013/600100/2, то
вказаний документ прийнятий без
врахування вимог чинного
законодавства. Таким чином, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначив, що оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості товарів та картка відмови
прийняті відповідачем законно та
обґрунтовано. Зокрема вказав, що
декларантом застосовано невірний
метод визначення митної вартості,
зокрема, основний метод, також
посилається на те, що надані позивачем
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, а
також, акцентує увагу на тому, що надана
ПП «Акрілат-Хімконтракт» для
підтвердження заявленої митної
вартості копія декларації митної
вартості країни відправлення на
китайській мові.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 23
листопада 2012 року між фірмою «RZBC
IMP.&EXP.CO., LTD» (Китай) та ПП
«Акрілат-Хімконтракт» укладено
контракт №JS123318, згідно з яким
продавець зобов'язується поставити і
продати, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити натрію цитрат
Dihydrate в кількості 25 тонн за ціною
800,00дол.США/тн.

Позивачем до митного оформлення було
подано відповідачу даний товар та
декларацію митної вартості від 04
лютого 2013 року №100250000/2013/046136, до якої,
окрім іншого, долучено: контракт №JS123318,
укладений між фірмою «RZBC IMP.&EXP.CO., LTD»
(Китай) та ПП «Акрілат-Хімконтракт»,
згідно з яким продавець зобов'язується
поставити і продати, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
натрію цитрат Dihydrate в кількості 25 тонн
за ціною 800,00дол.США/тн., на загальну
суму 20000дол.США; комерційний інвойс від
07 грудня 2012 року №INV123606 на загальну
суму 20000дол.США; платіжні доручення
№1017 від 04 грудня 2012 року на суму
6000дол.США та №1063 від 22 січня 2013 року на
суму 14000дол.США, призначення платежу
яких: Prepayment contract №JS123318 d.d. 23.11.12 for trisodium
citrate dihydrate.

05 лютого 2013 року Київською
регіональною митницею прийнято
рішення №100250000/2013/600100/2 про коригування
митної вартості товарів, яким
скориговано вантажну митну вартість
Натрію Цитрат Dihydrate в кількості 25 тонн
та на загальну суму 27000 дол.США., тоді як
декларантом ПП «Акрілат-Хімконтракт»
розраховано митну вартість товару - 20000
дол.США.

Вказане рішення контролюючий орган
мотивував тим, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції). Також зазначено, що у митного
органу наявна інформація щодо числових
значень складових митної вартості та
інших умов, які могли вплинути на ціну
товарів, яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом. Також
митницею вказано, що митна вартість
визначена з застосуванням резервного
методу з урахуванням статті 64 Митного
кодексу України та ґрунтується на
раніше визнаних (визначених) митними
органами митних вартостях. Зазначено,
що процедура консультації між митним
органом та декларантом проведена.

04 лютого 2013 року М/п «Західний»
винесено картку відмови (№100250000/2013/00173)
в прийнятті декларації №100250000.2013.046136 (з
урахуванням повного пакету
документів), поданої 04 лютого 2013 року
декларантом ПП «Акрілат-Хімконтракт»,
таким чином, позивачу відмовлено у
випуску товарів за зазначеною
декларацією. Зокрема, вказаною карткою
позивача повідомлено про відмову у
митному оформленні (випуску) товарів,
оскільки у відповідності до статті 54
Митного кодексу України, неможливе
митне оформлення за митною декларацію,
в якій невірно розраховано митну
вартість та вибрано метод визначення
митної вартості. Згідно рішення про
коригування митної вартості товарів
від 05 лютого 2013 року №100250000/2013/600100/2
митну вартість було скориговано.

Крім того, судом вірно встановлено, що
під час прийняття від ПП
«Акрілат-Хімконтракт» декларації
митної вартості відповідачем не
видавалась письмова вимога щодо
необхідності надання позивачем
додаткових документів.

Позивач, вважаючи протиправними
винесені відповідні рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів та картку відмови
відповідача в прийнятті митної
декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, звернувся до суду з
вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Так, в силу положень ч.1 ст. 51 Митного
кодексу України (далі - МК України),
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 МК України
Декларація митної вартості подається у
разі: 1) якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, виділено
витрати, зазначені у частині
одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3)
якщо покупець та продавець пов'язані
між собою.

В інших випадках декларація митної
вартості подається за власним бажанням
декларанта або уповноваженої ним особи
(ч. 6 ст. 52 МК України).

В силу приписів ч. 10 даної норми, форма
декларації митної вартості та правила
її заповнення встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

На виконання положень ч. 10 ст. 52 МК
України, Наказом Міністерства фінансів
України від 24 травня 2012 року №599
затверджено Правила заповнення
декларації митної вартості.

Згідно приписів ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 53 МК
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч.ч. 1,3
ст. 54 МК України).

В силу положень ч. 6 ст. 54 МК України,
орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Вказаний перелік підстав за наявності
яких митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю є вичерпним.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Так, основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції) (ч. 3 ст. 57 МК України).

Згідно приписів ст. 58 МК України,
вказаний вище метод визначення митної
вартості застосовується у разі, якщо: 1)
немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Так, враховуючи наведені норми МК
України, положення Правил заповнення
декларації митної вартості, а також ту
обставину, що під час прийняття від
позивача декларації митної вартості
відповідачем письмова вимога щодо
необхідності надання додаткових
документів відповідно до положень
частин 3 та 4 статті 53 МК України не
направлялась, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що подана позивачем
декларація за своєю формою та змістом
відповідає вимогам Правил та Митного
кодексу України.

Твердження відповідача, наявне в тому
числі в апеляційній скарзі, відносно
того, що декларантом застосовано
невірний метод визначення митної
вартості, а саме основний метод,
колегія суддів оцінює критично, з
огляду на та те, що, як вірно
встановлено судом та було зазначено
вище, позивачем до поданої відповідачу
декларації митної вартості було
долучено, в тому числі: контракт №JS123318,
укладений між фірмою «RZBC IMP.&EXP.CO., LTD»
(Китай) та ПП «Акрілат-Хімконтракт»;
комерційний інвойс від 07 грудня 2012 року
№INV123606 на загальну суму 20000 дол.США;
платіжні доручення №1017 від 04 грудня 2012
року на суму 6000 дол.США та №1063 від 22
січня 2013 року на суму 14000дол.США,
призначення платежу яких: Prepayment contract
№JS123318 d.d. 23.11.12 for trisodium citrate dihydrate, що
свідчить про те, що позивачем сплачено
повну вартість товару, відповідно до
пред'явленого інвойсу, що в свою чергу
підтверджує митну вартість товару.

Вказаний перелік документів в повній
мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 53 МК
України, тому висновок суду, що
позивачем вірно обрано основний метод
визначення митної вартості є
обґрунтованим, а твердження
відповідача в цій частині -
безпідставними.

Посилання апелянта на ту обставину, що
надана позивачем для підтвердження
заявленої митної вартості копія
декларації митної вартості країни
відправлення на китайській мові,
колегія суддів відхиляє, оскільки
надання такої декларації не є
обов'язковим, і в силу відсутності
письмової вимоги відповідача, вказані
твердження апелянта є безпідставними.

Доводи апелянта про те, що у
банківських платіжних документах
наявне посилання лише на контракт, за
яким виконувався платіж, при цьому не
зазначено за яку конкретно партію
сплачено рахунок, колегією суддів
також відхиляються, оскільки пунктом 3
Контракту № JS123318 від 23.11.2012 року
встановлено умови здійснення оплати,
згідно яких оплата проводиться
покупцем у доларах США на
розрахунковий рахунок продавця на
умовах 30% передплати та 70% після
отримання копій документів.

Так, згідно платіжних доручень №1017 від
04 грудня 2012 року на суму 6000 дол.США та
№1063 від 22 січня 2013 року на суму
14000дол.США, призначення платежу яких:
Prepayment contract №JS123318 d.d. 23.11.12 for trisodium citrate
dihydrate, підтверджується що позивачем
сплачено повну вартість товару згідно
вказаних вище умов Контракту та
відповідно до пред'явленого інвойсу.

Враховуючи наведені вище обставини та
виходячи із зазначених положень МК
України, колегія суддів вважає, що суд
дійшов вірного висновку про
обґрунтованість вимог позивача, разом
з тим, рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
від 05 лютого 2013 року №100250000/2013/600100/2
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства у сфері митного контролю
та порушує права ПП
«Акрілат-Хімконтракт». Крім того,
оскільки картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 04 лютого 2013 року
№100250000/2013/00173 складена у зв'язку з
вищевказаним рішенням про коригування
митної вартості товарів від 05 лютого 2013
року №100250000/2013/600100/2, то вказаний
документ прийнятий без врахування
вимог чинного законодавства.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 липня 2013 року в справі
за позовом Приватного підприємства
"Акрілат-Хімконтракт" до Київської
регіональної митниці, Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними та скасування рішень і
картки відмови в митному оформленні
випуску чи пропуску товарів - залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 04 липня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.