Справа № 2а/0570/14636/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/11903/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Черпіцької Л.Т., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу Державної служби геології та
надр України на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2013 року у справі за позовом
командитного товариства «Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Стронгком» до Державної служби
геології та надр України про визнання
протиправним та скасування наказу від
31 серпня 2012 року № 433 в частині
анулювання спеціального дозволу № 4517
від 30 листопада 2007 року, - в с т а н о в и л
а:Командитне товариство «Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Стронгком» звернулось до суду з
позовом до Державної служби геології
та надр України про визнання
протиправним та скасування наказу від
31 серпня 2012 року № 433 в частині
анулювання спеціального дозволу № 4517
від 30 листопада 2007 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року позов задоволено.

Скасувано наказ Державної служби
геології та надр України від 31 серпня
2012 року № 433 в частині анулювання
спеціального дозволу № 4517 від 30
листопада 2007 року.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, Державна
служба

геології та надр України звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що командитне
товариство «Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стронгком»
зареєстроване як юридична особа 27
вересня 2012 року, видами діяльності
якого є добування піску, гравію, глин і
каоліну, неспеціалізована оптова
торгівля.

При цьому позивач є правонаступником
закритого акціонерного товариства
«Краснолиманське кар'єроуправління».

Міністерством охорони навколишнього
природного середовища України 30
листопада 2007 року ЗАТ «Краснолиманське
кар'єроуправління» видано спеціальний
дозвіл на користування надрами № 4517
(Краснолиманська-2 Краснолиманського
родовища з метою видобування піску, в
якості сировини придатної для
будівельних робіт після збагачення у
процесі гідродобування.) строком на 20
(двадцять) років.

05 грудня 2007 року між Краснолиманською
міською радою та ЗАТ «Краснолиманське
кар'єроуправління» укладено договір
оренди землі №118/07 земельної ділянки
кадастрового номеру :07:002:0757,
:07:002:0871 для ведення добувної
промисловості строком на 20 (двадцять)
років.

Державною інспекцією сільського
господарства в Донецькій області 27
червня 2012 року проведено перевірку
земельної ділянки ЗАТ
«Краснолиманське кар'єроуправління», в
результаті якої складено акт
обстеження земельної ділянки № 13, в
якому зафіксовано порушення вимог

ст. 96 Земельного кодексу України -
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням.

На підставі зазначеного акту складено
припис №000162 від 27 червня 2012 року, яким
зобов'язано позивача усунути виявлені
порушення вимог земельного
законодавства протягом

30-денного терміну шляхом використання
земельної ділянки для ведення добувної
промисловості за цільовим
призначенням.

Державною інспекцією сільського
господарства в Донецькій області 27
липня 2012 року проведено перевірку з
питань дотримання вимог земельного
законодавства, в результаті якої
складено акт № 000172, яким встановлено
порушення, а саме, не виконано вимоги
припису

від 27 червня 2012 року № 000162.

Краснолиманською міською радою
Донецької області 01 серпня 2012 року
направлено лист №02-01-169 до Міністра
екології та природних ресурсів України
з пропозицією вилучити спеціальний
дозвіл на користування надрами для
добування піску від 30 листопада 2007 року
№ 4517.

Вищезазначений лист Міністерством
екології та природних ресурсів України
направлено на розгляд до Державної
служби геології та надр України, яка на
підставі підпункту 5 пункту 23 Порядку
надання спеціальних дозволів на
користування надрами та у зв'язку з
порушенням вимог статті 24 Кодексу
України про надра, наказом № 433 від 31
серпня 2012 року анулювала спеціальний
дозвіл на користування надрами № 4517
від 30 листопада 2007 року.

Листом Державної служби геології та
надр України № 8100/01/14-12 від 06 вересня 2012
року повідомлено позивача про
анулювання спеціального дозволу на
користування надрами № 4517 від 30
листопада 2007 року наказом Державної
служби геології та надр України

від 31 серпня 2012 №433 у зв'язку з
використанням надр не за призначенням.

Вважаючи наказ Державної служби
геології та надр України протиправним,
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Задовольняючи позов, суди виходили з
того, що відповідачем при винесенні
оскаржуваного наказу не дотримані
положення статті 26 Кодексу України про
надра, якими визначено, що право
користування надрами, у разі незгоди
користувачів припиняється у судовому
порядку.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів з
огляду на таке.

Відповідно до статті 13 Кодексу України
про надра користувачами надр можуть
бути підприємства, установи,
організації, громадяни України, а також
іноземці та особи без громадянства,
іноземні юридичні особи.

Згідно зі статтею 14 зазначеного
кодексу надра надаються у користування
для: геологічного вивчення, в тому
числі дослідно-промислової розробки
родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення;
видобування корисних копалин;
будівництва та експлуатації підземних
споруд, не пов'язаних з видобуванням
корисних копалин, у тому числі споруд
для підземного зберігання нафти, газу
та інших речовин і матеріалів,
захоронення шкідливих речовин і
відходів виробництва, скидання стічних
вод; створення геологічних територій
та об'єктів, що мають важливе наукове,
культурне, санітарно-оздоровче
значення (наукові полігони, геологічні
заповідники, заказники, пам'ятки
природи, лікувальні, оздоровчі заклади
та ін.); виконання робіт (здійснення
діяльності), передбачених угодою про
розподіл продукції; задоволення інших
потреб.

Положеннями статті 19 Кодексу України
про надра передбачено, що надра
надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр.

Відповідно до статті 24 Кодексу України
про надра користувачі надр зобов'язані:
використовувати надра відповідно до
цілей, для яких їх було надано;
забезпечувати повноту геологічного
вивчення, раціональне, комплексне
використання та охорону надр;
забезпечувати безпеку людей, майна та
навколишнього природного середовища;
приводити земельні ділянки, порушені
при користуванні надрами, в стан,
придатний для подальшого їх
використання у суспільному
виробництві; виконувати інші вимоги
щодо користування надрами, встановлені
законодавством України та угодою про
розподіл продукції.

Згідно з частиною 1 статті 26 Кодексу
України про надра, право користування
надрами припиняється у разі: 1) якщо
відпала потреба у користуванні
надрами; 2) закінчення встановленого
строку користування надрами; 3)
припинення діяльності користувачів
надр, яким їх було надано у
користування; 4) користування надрами з
застосуванням методів і способів, що
негативно впливають на стан надр,
призводять до забруднення
навколишнього природного середовища
або шкідливих наслідків для здоров'я
населення; 5) використання надр не для
тієї мети, для якої їх було надано,
порушення інших вимог, передбачених
спеціальним дозволом на користування
ділянкою надр; 6) якщо користувач без
поважних причин протягом двох років, а
для нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами; 7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Частиною 2 статті 26 Кодексу
передбачено, що право користування
надрами припиняється органом, який
надав надра у користування, а у
випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6
цієї статті, у разі незгоди
користувачів, - у судовому порядку. При
цьому питання про припинення права
користування земельною ділянкою
вирішується у встановленому земельним
законодавством порядку.

З огляду на викладене, право
користування надрами припиняється
органом, який надав надра у
користування, самостійно або у
судовому порядку. У разі відсутності
спору, Держгеонадра України має право у
випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3 та
7 частини 1 статті 26 Кодексу України про
надра самостійно припиняти право
користування надрами, а у випадках,
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів, це право
припиняється у судовому порядку.

Так, судами встановлено, що згода
позивача щодо анулювання спеціального
дозволу користування надрами № 4517 від
30 листопада 2007 року не надавалась.

Отже, вірним є висновок судів про те, що
право користування надрами, у разі
незгоди користувачів припиняється у
судовому порядку, а отже наказ
Державної служби геології та надр
України № 433 від 31 серпня 2012 року є
протиправним та суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної служби
геології та надр України залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року у справі за позовом командитного
товариства «Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стронгком» до
Державної служби геології та надр
України про визнання протиправним та
скасування наказу від 31 серпня 2012 року
№ 433 в частині анулювання спеціального
дозволу № 4517

від 30 листопада 2007 року - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: