Справа № 2а-1970/1907/11
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/59299/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Чумаченко Т.А. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2012 року у справі за
позовом Контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області до
Відділу освіти Монастириської
районної державної адміністрації,
третя особа: Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
про зобов'язання виконати вимогу, -

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Тернопільській області звернулось в
суд з позовом до Відділу освіти
Монастириської районної державної
адміністрації, в якому просило
зобов'язати відповідача виконати
пункту 3 вимог Міжрайонного
контрольно-ревізійного відділу в
Монастириському та Бучацькому районах
від 04 лютого 2011 року №19-20-12-15/106, а саме:
провести перерахунок і відповідні
взаємозвірки щодо завищених сум
внесків до Пенсійного фонду із
заробітної плати працюючих інвалідів
та повернути зайво сплачені кошти в
сумі 33754,65 грн. (зарахувати в рахунок
майбутніх платежів).

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем, в порушення статті 4
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
проводилось відрахування на
обов'язкове державне пенсійне
страхування із нарахованої заробітної
плати 4-х працюючих інвалідів по ставці
збору 33,2% замість 4%, в результаті чого з
вини працівників відповідача за період
з 01 січня 2008 року по 01 листопада 2010 року
до Пенсійного фонду зайво перераховано
33754,65 грн., в тому числі в 2008 році - 9260,04
грн., в 2009 році - 11805,34 грн., в січні-жовтні
2010 року - 12689,27 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2012 року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Тернопільській області
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, з 15 листопада 2010
року по 12 січня 2011 року Міжрайонним
контрольно-ревізійним відділом в
Монастириському та Бучацькому районах
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
установ, які обслуговуються
бухгалтерією Відділу освіти
Монастириської районної державної
адміністрації за період з 01 січня 2008
року по 01 листопада 2010 року, за
результатами якої складено акт №20-22/9
від 13 січня 2011 року.

Міжрайонним контрольно-ревізійним
відділом в Монастириському та
Бучацькому районах під час проведення
перевірки надіслано запит в Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі від 25 листопада
2010 року №19-20-13-14/969 про надання
інформації щодо всіх працівників
відповідача, які мають групу
інвалідності згідно списку. На
підставі отриманої відповіді, що
працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 є інвалідами.

Враховуючи отриману інформацію,
ревізор прийшов до висновку, що
відповідачем в порушення пункту 1
статті 4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" проводилось відрахування
на обов'язкове державне пенсійне
страхування із нарахованої заробітної
плати 4-х працюючих інвалідів по ставці
збору 33,2% замість 4% в результаті чого з
вини працівників відповідача за період
з 01 січня 2008 року по 01 листопада 2010 до
Пенсійного фонду зайво перераховано
33754,65 грн., в тому числі в 2008 році - 9260,04
грн., в 2009 році - 11805,34 грн., в січні-жовтні
2010 року - 12689,27 грн.

04 лютого 2011 року відповідачу надіслано
вимоги №19-20-12-15/106 з метою усунення
виявлених ревізією порушень, пунктом 3
яких відповідача зобов'язано провести
перерахунок і відповідні взаємозвірки
щодо завищених сум внесків до
Пенсійного фонду із заробітної плати
працюючих інвалідів та повернути зайво
сплачені кошти в сумі 33754,65 грн.
(зарахувати в рахунок майбутніх
платежів).

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що Управлінням Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
проведено перевірку відповідача з
питань дотримання вимог законодавства
щодо нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків за період з 01 січня
2008 року по 01 листопада 2010 року, в
результаті якої складено акт від 02
березня 2011 року №46, відповідно до якого
порушень відповідачем вимог чинного
законодавства при нарахуванні
страхових внесків за ставкою 4% за
вказаний період не виявлено.

Те, що працівники ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 є інвалідами
встановлено Міжрайонним
контрольно-ревізійним відділом в
Монастириському та Бучацькому районах
на підставі відповіді Управлінням
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі від 30 листопада
2010 року №6363/09, а не на підставі виписок
з актів огляду, які надано зазначеними
працівниками в грудні 2010 року, тобто
після ревізії.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
відповідач не мав змоги здійснювати
сплату збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування зі ставкою 4 %,
оскільки документом, що дає право на
застосування такої ставки є завірена
копія виписки з акту огляду в
медико-соціальній експертній комісії
про встановлення групи інвалідності, а
вказані виписки відповідачу його
працівниками не надавались.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 4 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" для
підприємств, установ і організацій, де
працюють інваліди, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
визначається окремо за ставкою 4
відсотки від об'єкта оподаткування для
працюючих інвалідів та за ставкою 33,2
відсотка від об'єкта оподаткування для
інших працівників такого підприємства.

Згідно з пунктом 4.2. Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня
2003 року № 21-1, документом, що дає право
на застосування ставки в розмірі 4%, є
завірена копія виписки з акта огляду в
медико-соціальній експертній комісії
про встановлення групи інвалідності.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 надали відповідачу виписки з
актів огляду лише в грудні 2010 року, а
відтак, враховуючи, що чинним
законодавством не передбачена
можливість підприємству отримати такі
виписки самостійно, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно

помічник судді
А.О. Кулеша