Справа № 872/5921/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. справа №
415/9620/12(2-а/208/37/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка
І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпродзержинської
міської ради на постанову Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 21 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської міської ради, треті
особи: Управління земельних відносин
Дніпродзержинської міської ради,
Відділ Держземагенства у м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області, ОСОБА_2 про визнання
неправомірним та скасування рішення
міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 21 лютого 2013
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дніпродзержинської міської ради, треті
особи: Управління земельних відносин
Дніпродзержинської міської ради,
Відділ Держземагенства у м.
Дніпродзержинськ Дніпропетровської
області, ОСОБА_2 про визнання
неправомірним та скасування рішення
міської ради - задоволено повністю:
визнано неправомірним та скасовано
рішення Дніпродзержинської міської
ради №433-21/VI від 30 березня 2012 року, яким
було скасовано рішення
Дніпродзержинської міської ради за
№944-50/V від 30 квітня 2010 року.

Не погодившись з постановою суду,
Дніпродзержинська міська рада подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимоги позивача у повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача
мотивована тим, що при прийнятті
постанови, яка оскаржується, мали місце
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
прийняття неправомірного рішення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13
січня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до Дніпродзержинської
міської ради з письмовими заявами про
поділ земельної ділянки, площею 0,12 га,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначена земельна ділянка відповідно
до рішення Карнаухівської сільської
ради за № 62 від 20 вересня 1994 р. була
надана у користування ОСОБА_3 У
подальшому, вищезазначена земельна
ділянка рішенням відповідача за №
687-21/ІV від 24 лютого 2006 р. була передана у
користування на умовах оренди ОСОБА_4

Надалі, згідно рішення відповідача за
№ 368-21/V від 23 квітня 2008 р. зазначена
земельна ділянка була надана у
користування на умовах оренди третій
особі, яка у подальшому, у
встановленому законом порядку та на
добровільних і усвідомлених умовах,
погодилась відмовитись на користь
позивача частини вказаної земельної
ділянки, про що подала відповідну заяву
до органів місцевого самоврядування.

Рішенням відповідача за № 944-50/V від 30
квітня 2010 р. позивачу та третій особі
було здійснено розділ вищезазначеної
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, та, у зв'язку з тим, що
навколо вже розподілених земельних
ділянок, залишились незначні залишки
певних земельних ділянок (землі
міської ради), позивачу та третій особі
було запропоновано приєднати
зазначені землі до основних частин
отриманих земельних ділянок.

Таким чином, позивачу було передано у
власність земельну ділянку, площею 0,12
га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, а
третій особі - земельну ділянку, площею
0,7 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

У подальшому, відповідач своїм
рішенням за № 1003-53/V від 30 липня 2010 р.
внесла зміни до рішення № 944-50/V від 30
квітня 2010 р., яким було визначено
наступне: замість адреси земельної
ділянки «АДРЕСА_2» читати за текстом
адресу «АДРЕСА_2» та зобов'язала
громадян, які отримали земельні
ділянки у власність оформити в
управлінні Держкомзему у м.
Дніпродзержинську документи про право
власності на земельні ділянки.

На підставі зазначених рішень
відповідача, позивачем було здійснено
ряд певних дій, що потягли за собою
відповідні юридичні та матеріальні
наслідки, а саме - виготовлення
технічної документації, оформлення
права власності, державна реєстрація
права власності, визначення меж
земельної ділянки, присвоєння
кадастрового номеру, фактичне
користування земельною ділянкою (у
зв'язку з тим, що земельна ділянка
тривалий час знаходилась у занедбаному
стані, використовувалася мешканцями
суміжних домоволодінь у вигляді
сміттєзвалища, позивачем було очищено
земельну ділянку від сміття, розчищено
від чагарників та здійснено покіс
карантинних рослин, завезено грунт,
завезено будматеріали для подальшого
будівництва, збагачено земельну
ділянку гумусом та органічним
добривами). Тобто, позивачем було
фактично виконано вищезазначені
рішення відповідача.

13 березня 2012 р. прокуратурою
Баглійського району м.
Дніпродзержинська було внесено
протест на рішення відповідача № 944-50/V
від 30 квітня 2010 р. в частині передачі у
власність земельної ділянки для
будівництва житлового будинку та його
обслуговування, господарських
будівель та споруд, будівництва
гаражів та ведення садівництва
позивачем.

Відповідач, розглянувши зазначений
протест прокурора, рішенням за № 433-21/VІ
від 30 березня 2012 р. задовольнив даний
протест та скасував первинне рішення
«Про передачу громадянам земельних
ділянок на умовах оренди, розподіл
земельних ділянок, вилучення та
затвердження фактичних площ
землекористування» (зі змінами та
доповненнями) в частині передачі
Позивачу земельної ділянки, площею 0,1278
га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Проаналізувавши дані обставини справи,
колегія суддів може зазначити
наступне.

У відповідності до ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що виключною компетенцією
міських рад є вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, рада
Міністрів Автономної Республіки Крим,
районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Але, відповідно до порядку розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок затвердженого
постановою КМУ від 26 травня 2004 р. № 677,
проект відведення земельної ділянки
розробляється у разі: зміни цільового
призначення земельної ділянки
відповідно до закону; надання, передачі
земельної ділянки, вилучення (викупу),
відчуження земельної ділянки (її
частини), межі якої не встановлено в
натурі (на місцевості).

Проект земельної ділянки
розробляється на підставі: рішення
сільської, селищної, міської ради, до
повноважень яких належить надання у
користування або передача у власність
земельних ділянок; укладення договорів
між землевласниками і
землекористувачами та розробником
проекту відведення земельної ділянки;
судового рішення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно зазначив, що
законодавством України встановлено
перелік вичерпних підстав для розробки
проекту відведення земельної ділянки.
А земельна ділянка, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, була надана у
користування ще у 1994 році, межі якої
було погоджено з суміжними
землекористувачами та встановлено в
натурі.

Як вбачається з матеріалів справи, в
протесті прокурора за № 613/508-12 від 19
березня 2012 р. зазначено, що позивачу
передано у власність земельну ділянку
площею 0,1275 га, що не відповідає нормам
п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України.

Судом першої інстанції було вірно
вказано на те, що згідно письмової
заяви позивача про поділ земельної
ділянки від 13 січня 2010 р., позивач
претендував на 0,10 га. Інші землі, площею
0,0278 га позивачеві було запропоновано з
підстав, що на таку незначну за своєю
площею земельну ділянку не можливо
буде надати у користування для
будівництва, ведення господарства та
інших цілей, визначених цільовим
призначенням, іншим особам, та з метою
коректного формування земельної
ділянки.

Окрім того, у протесті прокурора
зазначалося, що у технічній
документації, яку було подано
позивачем на розгляд комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою, був відсутній висновок
(перелік обмежень прав на земельну
ділянку і наявні земельні сервітути,
наданого управлінням головного
архітектора міста Дніпродзержинської
міської ради) щодо погодження
інвентаризації земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд, площею 0,1275 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Зазначений висновок було надано
пізніше - 10 серпня 2010 р. за вх. № Іи/530-1.
Зазначені події прокуратура вважає
грубим порушенням земельного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає даний факт не таким, що грубо
порушує земельне законодавство,
оскільки при винесенні 30 квітня 2010 р.
відповідачем рішення №944-50/V жодним
чином не було порушено права та законні
інтереси будь-яких фізичних або
юридичних осіб та держави.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що відповідач мав
врахувати визначені вище обставини під
час прийняття рішення № 433-21/VІ від 30
березня 2012 р. та на підставі
зазначеного законодавства та
роз'яснень до нього відхилити протест
прокурора у зв'язку з його
необґрунтованістю та безпідставністю.

Отже, проаналізувавши дані обставини
справи та правовідносини, що їм
відповідають, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
цілком законними та обґрунтованими, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської
міської ради - залишити без
задоволення.

Постанову Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська від 21 лютого 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко