Справа № 2а-11033/10/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.
Справа № 9104/21031/11

Колегія Львівського апеляційного
адміністративного суду в складі:

судді-доповідача - Богаченка С.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м.Львові апеляційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Світ-комфорту Львів» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2011
року в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Світ-Комфорту Львів» до Виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування
рішення,-

В С Т А Н О В
И Л А:

25 листопада 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Світ-Комфорту Львів» звернулося до
суду з позовом до Виконавчої дирекції
Львівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
скасування рішення №994 від 19 листопада
2010 року про застосування та
зарахування до бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, відображення у
звіті сум фінансових санкцій,
неправомірних витрат, донарахованих
сум внесків та пені за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 лютого 2011
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції її оскаржило
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світ-Комфорту
Львів». Апелянт по справі просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задоволити в
повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд
першої інстанції не з'ясував всіх
обставин справи, а саме те, що 20%
вартості путівки не являється
страховим внеском, тому оплата
часткової вартості путівки в розмірі 20%
з запізненням не можна розглядати, як
несвоєчасну сплату страхових внесків,
а отже штрафні санкції вказані в акті
були застосовані безпідставно та
неправомірно.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно з протоколом комісії із
соціального страхування № 3 від 01.06.2010
року (а.с. 21), ТОВ «Світ-Комфорту Львів»
видало отриману згідно з накладною № 361
від 31.05.2010 року путівку на
санаторно-курортне лікування у ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт» тривалістю 21 день з
частковою оплатою у розмірі 20% її
вартості своїй працівниці ОСОБА_2 на
підставі її заяви (а.с. 19) та медичних
показань (а.с. 18). Датою заїзду на
лікування в санаторій зазначено 04.06.2010
року, а оплата у розмірі 20% вартості
такої путівки ОСОБА_2 здійснила 10.06.2010
року, що підтверджується квитанцією
від 10.06.2010 року (а.с. 16) тобто після того,
як отримала путівку.

Путівка для дітей з батьками у ДП
«Клінічний санаторій «Примор'є» з
частковою оплатою 10% її вартості згідно
з протоколом засідання комісії із
соціального страхування №2 від 22.02.2010
року (а.с.23) видана працівнику позивача
ОСОБА_3 для його дружини ОСОБА_4 та їх
дочки ОСОБА_5 Підставою для надання
путівки була письмова заява ОСОБА_3 від
02.11.2009 року з проханням виділити
путівку для санаторно-курортного
лікування його дочки (а.с. 25), медичні
довідки ОСОБА_4 дружини ОСОБА_3 (а.с.26), та
ОСОБА_5 їх дочки (а.с.27), а також довідка з
місця праці ОСОБА_4 про те, що їй у 2010
році санаторно-курортна путівка не
видавалась (а.с.24). Фактично путівку
отримала ОСОБА_4, яка не є працівником
ТОВ «Світ-Комфорту Львів» для
спільного санаторно-курортного
лікування разом із малолітньою дочкою
ОСОБА_5, про що, окрім уже зазначених
вище документів, свідчить також
зворотний талон до путівки (а.с.28) та
квитанція про оплату 10% вартості
путівки (а.с.22), де у графі «платник»
зазначено «Думанська Марта
Михайлівна».

Оскільки путівку для лікування дитини
у супроводі дорослого виділено особі,
яка не є працівником цього
підприємства, виконавча дирекція Фонду
також відмовилась приймати до заліку
вартість путівки, а крім того
застосувала штрафні санкції за
порушення порядку витрачання
страхових коштів.

Згідно зі ст. 20 Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240-III кошти
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
спрямовуються в тому числі на
фінансування санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованих осіб і членів їх сімей.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240-III Для забезпечення
відновлення здоров'я застрахована
особа та члени її сім'ї (а також особа,
яка навчається у вищому навчальному
закладі) мають право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах (у тому числі
дитячих) у межах асигнувань,
установлених бюджетом Фонду на
зазначені цілі, та в порядку і на
умовах, визначених правлінням Фонду.

Згідно з пунктами 4.13 та 4.14 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності № 12
від 25.02.2009 року часткова оплата
вартості путівки до санаторію
вноситься до каси страхувальника за
основним місцем роботи застрахованої
особи, а при відсутності каси - через
установу банку на транзитний рахунок
органу Фонду за місцем обліку
страхувальника. За відсутності
квитанції до прибуткового касового
ордера або квитанції про часткову
оплату вартості путівки застрахованій
особі путівка не видається.

Як вбачається із матеріалів справи,
часткова вартість путівки дійсно була
оплачена, але вже після того, як
гр.ОСОБА_2 її отримала - після шостого
дня її перебування на санаторному
лікуванні, а саме 10.06.2010 року, що
підтверджується квитанцією від 10.06.2010
року (а.с. 16).

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що наведена обставина свідчить про
порушенням позивачем п.4.14 Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності №12
від 25.02.2009 року, а отже і є підставою для
відмови у прийнятті до заліку вартості
такої путівки на підставі норми п.6.2.
Порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 12 від 25.02.2009
року.

Згідно з п. 4.1 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 12 від 25.02.2009
року, рішення про виділення путівки
застрахованій особі приймає комісія
(уповноважений) із соціального
страхування підприємства, установи,
організації із загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням на підставі
особистої заяви та довідки для
одержання путівки (форма N 070/о,
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 27.12.99 N 302
«Про затвердження форм облікової
статистичної документації, що
використовується в поліклініках
(амбулаторіях)».

П.4.8 Порядку отримання застрахованими
особами і членами їх сімей
санаторно-курортного лікування, що
сплачується за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 12 від 25.02.2009
року передбачено, що комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування приймається рішення про
виділення путівки одному із
застрахованих батьків (матері або
батькові) або застрахованій особі, яка
їх замінює (опікунові, піклувальнику),
для самостійного лікування дитини, яка
є членом сім'ї застрахованої особи, у
санаторно-курортному закладі для дітей
за наявності у дитини медичних
показань на санаторно-курортне
лікування з частковою оплатою в
розмірі 10 відсотків вартості путівки
на підставі заяви застрахованої особи
та медичної довідки для дитини.

Отже, колегія суддів зазначає, що
путівка для лікування дитини у
супроводі дорослого може бути надана
тільки застрахованій особі, яка працює
підприємстві, яке таку путівку видає.

Як вбачається із матеріалів справи,
враховуючи вік дитини (10.08.2005 р.н.), така
їхати на самостійне лікування не могла.
А тому, путівка до санаторно-курортного
закладу ДП «Клінічний санаторій
«Примор'є» могла бути видана на
підставі п. 4.7 Порядку № 12 ОСОБА_3, який
працює на цьому підприємстві, а не його
дружині ОСОБА_4, яка є працівником
іншого підприємства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення Виконавчої
дирекції Львівського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності №994 «Про застосування
та зарахування до бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, відображення у
звіті (Ф-4-ФССТВП) сум фінансових
(штрафних) санкцій, неправомірних
витрат, донарахованих сум внесків та
пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 19.11.2010 року
є законним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, та постановив обґрунтоване
рішення, що повно відображає обставини,
які мають значення для справи.

Висновки суду є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх скасування, з
мотивів викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, ст. 198, ст. 200,
ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Світ-Комфорту Львів» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
лютого 2011 року по справі № 2а-11033/10/1370 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
В.М. Багрій

Суддя
Д.М. Старунський