Справа № 803/72/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Справа № 803/72/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області про визнання протиправною та
скасування постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 16.12.2013 року № 028828.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постановою про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 16.12.2013 року № 028828 до позивача
застосовано фінансову санкцію у сумі
1700,00 грн. за порушення законодавства
про автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачена
абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
відсутність на транспортному засобі
марки ЗИЛ 433102 тахографа разом з
тахокартами, однак вважає, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки конструкція
даного транспортного засобу не
передбачає встановлення тахографа.
Крім того, додатково зазначив, що
відповідно до абзацу 11 частини 1 статті
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» наявність тахографів
обов'язкова тільки для транспортів при
здійсненні міжнародних автомобільних
перевезень, однак позивач такі
перевезення ніколи не здійснював, тому
просить визнати протиправною та
скасувати постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 16.12.2013 року № 028828.

У заяві від 17.02.2014 року позивач просив
справу розглянути за його відсутності,
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у письмових запереченнях
адміністративний позов не визнав та
просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю, оскільки посадові особи
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області при прийнятті
постанови про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, діяли у межах наданих їм
повноважень та з дотриманням норм
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

У заяві від 18.02.2014 року представник
відповідача просив справу розглянути
за його відсутності.

Оскільки від позивача та представника
відповідача надійшли заяви про розгляд
справи за їхньої відсутності, дану
справу можливо розглянути і вирішити
на основі наявних матеріалів, тому суд
приходить до висновку, що судовий
розгляд даної справи необхідно
здійснювати в порядку письмового
провадження, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов до задоволення
не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником транспортного засобу марки
ЗИЛ 433102, реєстраційний номер НОМЕР_2, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3.

Відповідно до завдання на перевірку
від 25.11.2013 року № 003559 посадовими
особами Управління Укртрансінспекції
у Волинській області 29.11.2013 року
проведено рейдову перевірку
транспортного засобу марки ЗИЛ 433102,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт
від 29.11.2013 року № 031077 про проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, яким встановлено
порушення вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме:
транспортний засіб не обладнаний
тахографом , відсутні тахокарти за
період з 31.10.2013 року по 29.11.2013 року.

16.12.2013 року відповідачем винесено
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 028828, якою до ОСОБА_1 застосовано
адміністративно-господарський штраф у
розмірі 1700,00 грн. за порушення вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке
передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

16.12.2013 року ОСОБА_1 винесено припис щодо
усунення порушень законодавства про
автомобільний транспорт № 005477 з
вимогою до 15.01.2014 року вжити заходів до
усунення виявлених порушень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; послуга з
перевезення пасажирів чи вантажів -
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами на договірних
умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до частини 2 ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є: для
автомобільного перевізника - документ,
що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством; для водія - посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Пунктом 6.1 Положення про робочий час і
час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 07.062010 року N 340,
передбачено, що автобуси, що
використовуються для нерегулярних і
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, для регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю
понад 50 км, вантажні автомобілі з
повною масою понад 3,5 тонн повинні бути
обладнані діючими та повіреними
тахографами

Згідно з пунктом 4 Наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від 07.06.2010
року N 340 пункт 6.1 Положення про робочий
час і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
цим наказом, набирає чинності для
перевезення вантажів колісними
транспортними засобами з повною масою
понад 12 тонн, нерегулярних і регулярних
спеціальних пасажирських перевезень,
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю від 50 до 150 км - з 01.06.2013.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженої Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 24 червня 2010 року N 385 водій
транспортного засобу, обладнаного
тахографом: має при собі: протокол про
перевірку та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР, або картку водія чи роздруківку
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом.

В акті перевірки від 16.12.2013 року № 028828
зафіксовано факт надання послуг з
перевезення вантажу, в якому зазначено,
що внутрішні вантажні перевезення
здійснювались згідно видаткової
накладної від 29.11.2013 року № 8615. Як
вбачається з видаткової накладної від
29.11.2013 року № 8615 позивач перевозив
вантаж масою 15,32 тонн, а тому його
транспортний засіб марки ЗИЛ 433102
повинен бути обладнаний тахографом.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, до автомобільних перевізників
застосовується штраф у розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, позивач надавав послуги з
перевезення вантажів без оформлення
усіх документів, які передбачені для
автомобільного перевізника статтею 48
Закону України «Про автомобільний
транспорт», а тому допустив порушення
законодавства про автомобільний
транспорт і до нього правомірно на
підставі абзацу третього частини
першої статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» застосована
санкція у вигляді штрафу в розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 1700,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи позивача наведені у позовній
заяві до уваги судом не приймаються,
так як спростовані вищенаведеними
нормами та обставинами, встановленими
при розгляді справи.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач, приймаючи
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 16.12.2013 року № 028828, діяв на підставі,
у межах та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством України, а тому
позовні вимоги є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Крім того, частиною 1 статті 3 Закону
України «Про судовий збір»
передбачено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено, що ставки судового
збору встановлюються у таких розмірах:
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру - 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»
розмір мінімальної заробітної плати з
01.01.2014 року становить 1 218,00 грн.

Таким чином, адміністративний позов
майнового характеру підлягає оплаті
судовим збором у сумі 1 827,00 грн. (не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати).

Позивачем при поданні
адміністративного позову сплачено
судовий збір у розмірі 182,70 грн., що
підтвердується квитанцією від 30.01.2014
року № 8.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 підлягає
до стягнення судовий збір у сумі 1 644,30
грн. на користь держави.

Керуючись частиною 3 статті 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір у сумі 1 644
(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн.
30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко