Справа № 813/8410/13-а
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2014 року 11 год. 57 хв.
Справа № 813/8410/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Кубай Ю.Г.,
представника відповідача - Туганової
представника третьої особи - Шимчишина
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Львівської міської
ради до Реєстраційної служби
Львівського міського управління
юстиції, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради "Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки" і
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційні ділові
системи» про зобов'язання вчинити дії,
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Львівської міської ради
до Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції, за
учаастю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Обласного
комунального підприємства Львівської
обласної ради "Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційні ділові
системи» про зобов'язання
Реєстраційної служби Львівського
міського управління юстиції внести до
Державного реєстру прав запис про
скасування державної реєстрації права
власності ТзОВ «Інформаційні ділові
системи» на: будівлю авто мийки літ
«В-1», площею 141,4 кв.м., яка знаходиться
за адресою: м. Львів, пр. Ч.Калини,44;
будівлю магазину літ. «Б-1», площею 45,2
кв.м., який знаходиться за адресою: м.
Львів, вул. В.Великого,49; будівлю
піцерії літ «Б-1», площею 181,1 кв.м., яка
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Пасічна,59; будівлю магазину-кафе,
площею 116,2 кв.м., який знаходиться за
адресою:м. Львів. Пр. Ч.калини,109; будівлю
магазину лі. «Г-1», площею 78,5 кв.м., який
знаходиться за адресою м. Львів, вул.
Сихівська,19; нежитлові приміщення
площею 314,9 кв.м., які знаходяться за
адресою:м. Львів,вул. Валова,20;
нежитлову будівлю літ. «Я-1», площею 215,6
кв.м., яка знаходиться за адресою:м.
Львів, вул.. Наукова, 3; будівлю магазину
літ «В-1», площею 51,8 кв.м., який
знаходиться за адресою:м. Львів, вул..
Полуботка,13; будівлю магазину літ. «Б-1»,
площею 51,4 кв.м., який знаходиться за
адресою: м. Львів, вул.. Морозна,21;
будівлю авто мийки літ. «Б-1», площею 113,0
кв. м., яка знаходиться за адресою6м.
Львів, вул. Хлібна,5а; будівлю кафе літ.
«Д-1», площею 100,3 кв.м., яке знаходиться
за адресою:м. Львів, пр. Ч. Калини, 68 на
підставі постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
10.04.2013 року у справі № 5015/634/12.
Хід розгляду справи відображений
в ухвалах суду. В судовому засіданні
17.02.2014 року відповідно до положень ч.3
ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України проголошено
вступну та резолютивну частини
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задоволити з підстав
наведених в адміністративному позові.
Представник відповідача проти позову
заперечив. Позиція відповідача
наведена у письмовому запереченні на
позовну заяву за вх. № 4089 від 06.02.2014 року
Представник ТзОВ «Інвестиційні ділові
системи», надав заперечення згідно
яких просив суд в позові відмовити.
Представник ЛОР «БТІ та ЕО» в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Суд вважає, що
вищезазначена третя особа належним
чином, в силу приписів ст.ст. 33-35 КАС
України, повідомлена про час та місце
розгляду справи і справу можливо
розглядати у відсутності її
представника на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, відповідно
до ст.71 КАС України.
Розглянувши і дослідивши подані
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні факти та відповідні
До 01 січня 2013 року державна реєстрація
права власності та права користування
(сервітут) на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельних ділянках;
права користування (найму, оренди)
будівлею або іншими капітальними
спорудами, їх окремими частинами; права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва, а також облік
безхазяйного нерухомого майна, довірче
управління нерухомим майном
проводилась реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності Законом України
від 11.02.2010 року №1878-VI «Про внесення змін
до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» та
підключеними до Реєстру прав власності
Відповідно п. 2, 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень та
інших законодавчих актів України» від
11.02.2010 року № 1878-VI, державна реєстрація
прав на нерухоме майно в порядку,
визначеному цим Законом, здійснюється
з 1 січня 2013 року.
З 01 січня 2013 року державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень почала здійснюватись
реєстраційними службами
територіальних органів Міністерства
Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень та інших
законодавчих актів України» від 11.02.2010
року № 1878-VI встановлено, що державний
реєстратор, нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», починаючи з 1 січня 2013 року
мають доступ до Реєстру прав власності
на нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек і
використовують під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених реєстрів.
Крім того, 01 січня 2013 року набрав
чинності Наказ Міністерства юстиції
України №1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про
затвердження Порядку використання
даних Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
Відповідно до п. 2 зазначеного наказу,
державним підприємством
«Інформаційний центр» забезпечено
збереження та захист даних, що
містяться у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна та Державному реєстрі іпотек;
доступ державним реєстраторам прав на
нерухоме майно, нотаріусам як
спеціальним суб'єктам, на яких
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно, до
даних Реєстру прав власності на
нерухоме майно, Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
користування даними зазначених
реєстрів на безоплатній основі; доступ
державним реєстраторам прав на
нерухоме майно органів державної
реєстрації прав до даних Державного
реєстру обтяжень рухомого майна та
користування даними зазначеного
реєстру на безоплатній основі;
припинення доступу державних
нотаріальних контор, державних
нотаріальних архівів, приватних
нотаріусів до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек, а
реєстраторів бюро технічної
інвентаризації - до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.
Частиною 2 пункту 3 зазначеного Порядку
передбачено, що відомості з Реєстру
прав власності на нерухоме майно
використовуються державним
реєстратором для встановлення
наявності (відсутності) записів про
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно під час проведення державної
реєстрації прав та під час розгляду
заяв про взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, заяв /запитів на
отримання інформації з Державного
Згідно з п.6 цього Порядку перенесення
записів з Реєстрів до Державного
реєстру прав здійснюється державним
реєстратором прав у разі, коли наявні у
Реєстрах записи є чинними та
ідентифікують об'єкт нерухомого майна
або суб'єкта речових прав, їх обтяжень.
Таким чином, з 01.01.2013 р. реєстраційні дії
в Реєстрі прав власності на нерухоме
майно технічно не здійснюються, однак,
органи реєстраційної служби мають
доступ до цього Реєстру і
використовують наявні в ньому
відомості (записи про реєстрацію прав)
для перенесення їх до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
(який існує на даний момент та записи в
який здійснює Реєстраційна служба).
Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача з даним
адміністративним позовом в Державному
реєстрі прав зареєстровано будівлю
авто мийки під літ. «В-1» площею 141,4 кв.м
за ПП «Інтра-Львів; будівля магазину
під літ. «Б-1» площею 45,2 кв.м за ТОВ
«Ромзен»; будівлю піцерії під літ. «Б-1»
площею 181,1 кв.м за ТОВ «Рояр», будівля
магазину пекарні під літ. «Е-1» площею
38,7 кв.м за ПП «Інтра-Львів»; будівля
магазину під літ. «Г-1» площею 78,5 за ПП
«Інтра-Львів»; нежитлові приміщення
площею 314,9 кв. м за ТОВ «ФІІХ Файненс
Інвестмен Інновейшн Холдинг»;
нежитлова будівля під літ. «Я-1» площею
215,6 кв.м за ПП «Місто Лева»; будівля
магазину під літ. «В-1» за ОСОБА_5,
будівля магазину під літ. «Б-1» площею
51,4 кв. м за ОСОБА_6, будівля авто мийки
під літ. «Б-1» площею 113,0 кв. м за ПП
«Місто Лева»; будівля кафе під літ. «Д-1»
площею 100,3 кв. м за ПП «Місто Лева».
Відтак, судом встановлено, що право
власності на вищезгадані об'єкти
нерухомого майна за ТзОВ «Інвестиційні
ділові системи» не зареєстровані, а
належать іншим юридичним та фізичним
особам. Такі об'єкти було відчужено, а
відповідні правочини не оскаржені, а
тому залишаються чинними, відповідно
створюючи правові наслідки для їх
учасників. А також вважає, що
відповідно до вимог ст. 316 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Зміст
права власності, наведено в ст.317,
зокрема, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, -
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону (п.2). При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
Статтею 321 ЦК України встановлено
непорушність права власності. Так,
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Аналогічні
гарантій права власності закріплені і
в ст. 41 Конституції України, - кожен має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.
Підстави набуття права власності
наведено ст. 328 ЦК України. Право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.
Стаття 329 ЦК України вказує на те, що
набуття права власності юридичною
особою публічного права. Юридична
особа публічного права набуває право
власності на майно, передане їй у
власність, та на майно, набуте нею у
власність на підставах, не заборонених
Як вбачається з матеріалів справи ТзОВ
«Інвестиційні ділові системи» у
законному порядку відчужило
вищевказані об'єкти нерухомого майна.
На момент відчуження в підприємства не
було жодних заборон чи обмежень, а
відтак, на сьогодні, будівлі належать
добросовісним набувачам. Зокрема, п. 1
ст. 330 ЦК України встановлено, що коли
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.
Відповідно до приписів ст. 388 ЦК
України, визначено право власника на
витребування майна від добросовісного
набувача. 1. Якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
1) було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або
особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
2. Майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.
3. Якщо майно було набуте безвідплатно в
особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право
витребувати його від добросовісного
набувача у всіх випадках.
Тобто, дана норма чітко встановлює
підстави витребувати майно, при цьому
слід згадати, що таке право закріплено
за власником, а не за будь-якими третіми
У зв'язку з наведеним, проаналізувавши
матеріали даної справи суд приходить
до висновку, що відповідач не вносив
первинних відомостей до реєстру щодо
реєстрації права власності ТзОВ
«Інвестиційні ділові системи» на
вищевказані об'єкти нерухомого майна,
оскільки на момент виникнення спірних
правовідносин не був органом,
уповноваженим державою здійснювати
Що ж до вимоги позивача про скасування
державної реєстрації на вищевказані
об'єкти нерухомого майна, то судом
взято до уваги те, що такі не належать
на праві власності ТзОВ «Інвестиційні
ділові системи, а тому скасування
державної реєстрації права власності
ТзОВ «Інвестиційні ділові системи» на
такі об'єкти є неможливим та
Відтак, сукупність вищенаведених,
підтверджених документально та
встановлених обставин справи дає суду
підстави визнати позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 94, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
п о с т а н о в и в:
У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 24
лютого 2014 року.

Суддя
Сакалош В.М.