Справа № 826/16986/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індастріал-інвест"
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Індастріал-інвест",
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 21.10.2013 №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 87483 грн. та від
21.10.2013 №, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток на 91856 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволені повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
21.10.2013 року № та №.

Не погоджуючись з судовим рішенням
представник Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осі, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі наказу від 02.10.2013 р. №890
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ "Магреб Україна"
за період з 01.04.2012 р. по 30.04.2012 р, за
результатами якої відповідачем
складено акт від 08.10.2013 р.
№1175/26-59-22-01/37616551 і винесено позивачу
наступні податкові
повідомлення-рішення: від 21.10.2013
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на 87483 грн. (у
т.ч.: основний платіж - 69986 грн., штраф -
17497 грн.); від 21.10.2013 №, яким
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з подат-ку на прибуток на
91856 грн. (у т.ч.: основний платіж - 73485 грн.,
штраф - 18371 грн.).

Спірне грошове нарахування здійснено
за порушення позивачем пп. 138.1.1 п. 138.1, п.
138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 та п.п. 198.1,
198.4, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК, що,
як зазначено в акті, призвело до
заниження та податку на прибуток за 2
кв. 2012 на 73485 грн., та ПДВ за квітень 2012
на 69986 грн.

Позивач не погоджується із прийнятими
податковим органом податковими
повідомленнями-рішеннями, вважає їх
протиправними та надуманими, а тому
звернувся до суду з позовом щодо їх
скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що
відповідач не надав належної оцінки
поданим до перевірки документам,
натомість допустив відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а
також суб'єктивних припущень
перевіряючих, які належним чином
встановлені і доведені не були,
внаслідок чого висновки відповідача
про заниження позивачем податку на
прибуток та ПДВ є необ'єктив-ними,
нормативно необґрунтованими і
документально не підтвердженими.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Статтею 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки та збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з актом зміст порушення полягає
у тому, що за висновком відповідача
правочин між позивачем і ТОВ "Магреб
Україна" не створює реальних правових
наслідків, тому формування валових
витрат і податкового кредиту з ПДВ є
неправомірним. Вказані висновки
зроблено відповідачем на підставі акта
ДПІ у Шевченківському районі м.Києва
ДПС від 21.06.2013 №164/2240/36282249 про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
"Магреб Україна" з питань
взаємовідносин з платниками податків
за період з 01.03.2012 по 31.08.2012, в якому
зазначено, що правочини ТОВ "Магреб
Україна" з його контрагентами за
вказаний період не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
передбачених ними, у зв'язку з
відсутністю у ТОВ "Магреб Україна"
необхідних матеріальних та трудових
ресурсів для виконання договірних
зобов'язань, а також, беручи до уваги
пояснення директора ТОВ "Магреб
Україна" ОСОБА_3, яка зазначила, що не
має відношення до здійснення
господарської діяльності даним
підприємством.

Так, згідно наявних матеріалів справи,
позивачем відображено в податковому
обліку з податку на прибуток і ПДВ
результати фінансово-господарських
відносин з ТОВ "Магреб Україна" і
задекларовано у складі валових витрат
за 2 кв. 2012р. 349930 грн. та у складі
податкового кредиту з ПДВ за квітень
2012р. 69986 грн. податку, нарахованих у
зв'язку з придбанням товарів на
підставі договору від 25.04.2012 №25-04/01.

До перевірки позивачем надано
видаткові накладні, складені на
виконання умов вказаного договору, в
яких відображено отримання позивачем
товарів відповідного найменування,
кількості та ціни, на загальну суму
419921,19 грн.

Розрахунок за товар, проведено у
повному обсязі та підтверджується
банківськими виписками від 05.06.2012 №56,
від 05.06.2012 №55, від 31.05.2012 №53, від 31.05.2012
№54, що наявні у матеріалах справи та
надані до перевірки.

Крім того, позивач посилається на те, що
в подальшому придбаний у контрагента
товар позивач перепродав ДП
Національна Атомна Енергогенеруюча
Компанія «Енергоатом» в особі
Відокремленого підрозділу
«Запоріжська АЕС».

Однак, колегія суддів приймає до уваги
доводи представника відповідача, що
видаткові накладні на металеву
продукцію були виписані TOB Магреб
Україна» від 27 квітня № 76, від 28 квітня
2012 (№РН-0000005), від 28 квітня 2012 (№РН-0000006),
28 квітня 2012 (№РН-0000007), 28 квітня 2012
(№РН-0000008).

Так, згідно банківських виписок
Позивач здійснив проплату на користь TOB
«Магреб Україна» 30.05.2012 року; 31.05.2012
року; 05.06.2012 року.

Тобто, видаткові накладі, виписані від
імені Позивача на користь ДП НАЕК
«Енергоатом» 27, 28 квітня 2012 року.
Фактично, господарські операції
поставки товару від TOB Магреб Україна»
до Позивача і від Позивача до ДП НАЕК
«Енергоатом» повинні були відбуватися
в один день, що є неможливим з огляду на
технічні можливості здійснення
поставки товару.

Крім того, колегія суддів підкреслює,
що фактично, згідно наданих Позивачем
документів вбачається, що товар було
перепродано від Позивача до ДП НАЕК
«Енергоатом» ще до факту оплати на
користь TOB «Магреб Україна», що
свідчить про нереальність
господарської операції поставки
товару.

Вказана обставина не була спростована
представником позивача в суді
апеляційної інстанції.

Більш того, товарно-транспортні
накладні та інші первинні документи,
які підтверджують факт
відвантаження/транспортування товару,
реквізити перевізника, розрахунки за
відвантаження /транспортування товару
та документи, які підтверджують якість
товару у відповідності до діючого
законодавства, суду не надані

Ведення бухгалтерського обліку, який є
підставою для податкового обліку,
регламентується Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV та
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. №88 та зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за
№168/704, так:

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV
(далі по тексту Закон від 16.07.99 № 996-XIV),
із внесеними змінами та доповненнями,
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені піл час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства віл імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осій, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2 ст.З Закону від 16.07.99 №996-ХІУ -
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, грунтуються на
даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону від 16.07.99 №996-ХІ7
визначено, що бухгалтерський облік та
фінансова звітність ґрунтуються на
таких основних принципах: превалювання
сутності на формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з їх
юридичної форми.

Згідно з п.2.4, п.2.6 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 за
№168/704, первинні документи (на паперових
і машинолічильних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим і нормативним актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну та
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані головному
бухгалтеру підприємства, установи для
прийняття рішення.

Згідно п.2.5 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88 документ має бути
підписаний особисто, а підпис може бути
скріплений печаткою. Електронний
підпис накладається відповідно до
законодавства про електронні
документи та електронний
документообіг.

Відповідно до ст.8 Закону від 16.07.99
№996-ХІУ, відповідальність за
організацію бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Ведення податкового обліку
регламентується, зокрема, Податковим
кодексом України, Порядком заповнення
і подання податкової звітності з
податку на додану вартість,
затвердженим наказом ДПА України від
25.01.11 №41, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 16.02.11 за №197/18935, та
Наказом ДПА України від 21.02.11 №114 «Про
затвердження форми Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства», зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.03.11 за
№397/19135, так:

Крім того, з наданих представником
позивача пояснень в суді апеляційної
інстанції вбачається, що вони придбали
товар, однак не перевозили його, а
відразу перепродали, і фактично товар
був фактично отриманий та
транспортований вже наступним в
ланцюзі постачальків контрагентом, що
свідчить про те, що дії позивача були
направлені виключно на отримання
податкової вигоди.

Тобто, колегія суддів не вбачає
економічної обґрунтованості наявності
в даному ланцюзі постачання позивача,
крім як отримання податкової вигоди.

Враховуючи вищезазначене в сукупності,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що операції між TOB
«ІНДАСТРІАЛ-ІНВЕСТ» та TOB «МАГРЕБ
УКРАЇНА» не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. В
зв'язку з цим посадові особи TOB «МАГРЕБ
УКРАЇНА» не могли фактично здійснювати
господарські операції з урахуванням
часу, оперативності проведення
операцій, місцезнаходження майна,
віддаленості контрагентів один від
одного.

Також, в ході аналізу податкової
звітності контрагента позивача,
податковим органом було встановлено
наступне.

Так, ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва складено акт 21.06.2013 р. №164/2240/36282249
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Магреб Україна»
() з питань взаємовідносин з
платниками податків за період з 01.03.2012
року по 31.08.2012 року». В даному акті
перевірки зазначено наступне: „ГВПМ
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДП С надано висновок щодо наявності
ознак «фіктивності» та відсутності
факту реального здійснення
господарської діяльності, а також
надано Пояснення директора TOB «МАГРЕБ
УКРАЇНА» ОСОБА_3, яка пояснила, що не має
жодного відношення до ведення
фінансово-господарської діяльності TOB
«МАГРЕБ УКРАЇНА», чим займається
підприємство та де стоїть на
податковому обліку їй не відомо,
документи фінансово-господарського
характеру не підписувала.

Перевіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам - покуттям за
період: 01.03.2012 року по 31.08.2012 в розумінні
ст. 134 р. III Податкового Кодексу України
від 02.12.2010 №2755-VIта ст.185р. VПодаткового
Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI

Також, в ході аналізу податкової
звітності контрагента позивача, було
встановлено, що у ТОВ «Магреб Україна»
відсутні будь-які
адміністративно-господарські
можливості для виконання
господарських зобов'язань по укладених
угодах, відсутні трудові ресурси
(працює одна особа - директор),
виробниче обладнання, складські та
торгівельні приміщення, транспорт,
торгівельне обладнання, та відсутні
фактичні дії, спрямовані на виконання
взятих на себе зобов'язань.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що ТОВ «Магреб Україна» не
включено до складу податкового кредиту
по операціям з ТОВ «Індастріал-інвест».

У зв'язку з цим, контрагент позивача
фактично не міг самостійно здійснювати
господарських операцій з урахуванням
часу, оперативності проведення
операцій, місцезнаходження майна,
віддаленості контрагентів один від
одного.

З вищезазначених фактів, вбачається, що
фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Магреб Україна» здійснювалася поза
межами правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності таким
контрагентом позивача.

Вищий адміністративний суд України в
своєму інформаційному листі № 742/11/13-11
від 02.06.2011 р. зазначив: «Судам належить
звертати особливу увагу на дослідження
обставин реальності здійснення
господарських операцій платника
податку, на підставі яких таким
платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

З огляду на зазначене та наявні у
справі докази вбачається, що
господарські операції між позивачем та
ТОВ «Магреб Україна» об'єктивно
призвели до порушення інтересів
Держави і суспільства у цілому. У
даному випадку йдеться про порушення
фінансово-економічних інтересів
держави, її бюджетної системи, оскільки
відповідно до п.п. 19 п. 1 ст. 2 «Бюджетного
кодексу України» від 21.06.2001 р. доходи
бюджету складаються з усіх податкових,
неподаткових та інших надходжень на
безповоротній основі справляння яких
передбачено законодавством України.
Податковими надходженнями згідно з п. 2
ст. 9 вищезазначеного Кодексу
визнаються передбачені податковими
законами України загальнодержавні і
місцеві податки, збори та інші
обов'язкові платежі, згідно з ст.2
Закону України «Про систему
оподаткування» № 1251-12 від 25.06.1991 р., під
податком слід розуміти обов'язковий
внесок до бюджету відповідного рівня,
здійснений платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування. Сукупність
податків і зборів до бюджетів та до
державних цільових фондів, що
справляються у встановленому законами
України порядку, становить систему
оподаткування та Конституції України,
оскільки протиправні дії позивача
руйнують бюджетну систему держави та
систему оподаткування, яка створена в
інтересах Держави.

Таким чином, проаналізувавши наявні
матеріали справи та норми зазначеного
законодавства, колегія суддів вважає
правомірними висновки відповідача,
викладені в Акті перевірки, а саме те,
що зазначені правовідносини позивача
із контрагентом ТОВ «Магреб Україна»
мали виключно паперовий характер та
були спрямовані на отримання
податкової вигоди.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає,
що відповідачем було правомірно
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, на підставі
висновків, викладених в Акті перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів суду правомірність
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень.

Натомість позивач не надав суду
допустимих доказів на обґрунтування
заявлених ним позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що судом
першої інстанції було залишено поза
увагою той факт, що господарські
операції (зокрема, купівля техніки),
здійснені на виконання правочинів, є
самостійним поняттям, відмінним від
правочинів або господарських
зобов'язань, а дотримання норм
цивільного чи господарського права не
означають автоматично реальності
вчинення господарської операції.

Водночас колегія суддів встановила
відсутність первинних документів, які
за даних обставин мають складатися під
час виконання поставки товарів, а також
відсутність економічних причин
систематичного придбання позивачем
техніки з її наступним поверненням, та
прийшла до висновку про створення
товариством імітації операцій з
поставки товарів з метою одержання
податкової вигоди у вигляді зменшення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість та визнає незаконним
формування позивачем даних
податкового обліку за цими операціями.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції встановлена безтоварність
угод укладених між позивачем та
контрагентами, тобто лише
документальне оформлення, відповідних
господарських операцій.

У разі коли на момент перевірки
платника податку податковим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються непідтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, непідтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

З огляду на вищезазначене позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Індастріал Інвест»
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі про
відмову у задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року -
скасувати.

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Індастріал-інвест" до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів із
дня складання у повному обсязі, тобто з
11 лютого 2014 року у порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.