Справа № 826/19431/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Каракашьян С.К.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21.01.2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світ
Інструменту Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
визначення митної вартості товару від
19.06.2013р. №100270000/2013/310123/2 в частині,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.01.2014 року позов задоволено повністю.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову від 21.01.2014
року, оскільки вважає, що судом при її
прийнятті порушено норми
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Світ Інструменту Україна» на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту №СН-MIU 28/0411 від 28.04.2011р.
здійснило митне оформлення товару
(шланги гнучкі, замки та інструменти
ручні) MARTRIZE Handels-GmbH (країна походження -
Китай).

Митна вартість була заявлена
декларантом шляхом подання декларації
митної вартості №100270000/2013/26211 від
18.06.2013р., в якій митна вартість товару
була визначена за ціною договору. В
митну вартість товару були включені:
вартість товару вказану в інвойсі
(фактурну вартість); вартість
транспортування товару до пункту
ввезення на митну територію України.

Позивачем до вантажної митної
декларації було додано:

- контракт № СН-MIU 28/0411 від 28.04.2011р.;

- декларація митної вартості
№100270000/2013/26211 від 18.06.2013р.;

- комерційний інвойс №13-0244-К137 від
23.04.2013р.;

- банківська виписка щодо сплати за
поставлений товар.

Вважаючи, що подані декларантом
документи не дають змоги визначити
митну вартість імпортованих товарів,
посадовою особою митниці зобов'язано
позивача надати додаткові документи, а
саме: виписку з бухгалтерської
документації, копію митної декларації
країни відправлення, висновки про
якісні та вартісні характеристки
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, інші документи для
підтвердження митної вартості товару
(за бажанням декларанта).

На момент митного оформлення
декларантом додаткові документи
надані не були, Київською регіональною
митницею було прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/310123/2 від 19.06.2013р. із
застосуванням другорядного -
резервного методу, у зв'язку з чим
позивачу було відмовлено у митному
оформленні товарів за поданою ним
митною декларацією.

Рішенням Київської регіональної
митниці про коригування митної
вартості товарів 19.06.2013р. №100270000/2013/310123/2
відповідачем було скореговано митну
вартість товару, у зв'язку з чим, для
випуску товарів у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання, товариство
додатково сплатило обов'язкові
платежі.

Позивачем листом від 31.07.2013р. №687 надано
митному органу додаткові документи,
для підтвердження митної вартості
товарів, що декларуються. Проте, у
зв'язку з допущеною технічною помилкою,
листом №702 від 31.07.2013р. зазначений лист
було відізвано, та листом від 30.08.2013р.
№704 товариством було надано митному
органу додаткові документи, на вимогу
митного органу для підтвердження
митної вартості товарів, зокрема: копія
бухгалтерської документації, що
підтверджує сплату за поставлений
товар у відповідності до умов
контракту; копія прас - листа
постачальника; копія рішення про
визнання митної вартості
№100270000/2013/310085/2 від 22.05.2013р.; копія
висновку про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованою експертною
організацією; копії видаткових
накладних щодо постачання товару 3
особам за відповідно укладеними
договорами поставки.

Київською регіональною митницею
Міндоходів листом від 26.09.2013р. №14.1/2-26/5302
повідомлено товариство, що надані
додаткові документи прийняті до уваги,
але не можуть бути підставою для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

Позивач, вважаючи неправомірним
прийняте рішення відповідача,
звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, дійшов висновку, що є
протиправним визначення відповідачем
позивачу митної вартості за резервним
методом, при наявній можливості для
застосування методу визначення митної
вартості за методами щодо ідентичних
чи аналогічних товарів, у зв'язку з чим
позовні вимоги про скасування
оскаржуваного рішення вбачаються
судом обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Статтею 49 МК України встановлено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу (ч. 1); митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.
2).

Статтею 57 глави 9 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3). Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч. 4).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в статті 58 МК
України.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідно до частини 5 статті 58 МК
України ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Статтею 54 МК України встановлено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Як визначено у частині 3 статті 54 МК
України, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у т.ч. невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно із частиною 6 статті 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Як зазначено в графі 33 оскаржуваного
рішення та як стверджує відповідач,
підставою коригування митної вартості
стало те, що декларант заявив неповні
відомості щодо складових митної
вартості, не надав в повному обсязі
додаткових документів.

Зазначені відповідачем обставини
відмови у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом митною
вартістю, визначені у пункті 2 частини 6
статті 54 МК України.

Згідно із частиною 1 статті 53 МК України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах 5 і 6 ст.
52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у ч. 2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Орган доходів і зборів визнав
недостатніми подані декларантом
документи, та зобов'язав позивача
надати додаткові документи: виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару.

На вимогу митного органу позивач надав:
копію бухгалтерської документації
(свіфт); копію прайс-листа
постачальника; копію висновку про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені спеціалізованою
установою; копії видаткових накладних
щодо постачання товару третім особам
та відповідно до укладених договорів
поставки.

Дані документи на переконання суду є
достатніми для остаточного
підтвердження задекларованої вартості
товарів позивачем.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що орган доходів і
зборів відмовив підприємству у
перегляді рішення про коригування
митної вартості товарів, оскільки
заявник надав додаткові документи
після спливу 80 днів, що є порушенням ч. 8
ст. 55 Митного кодексу України.

Відповідно до п. 8 ст. 55 Митного кодексу
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати органу доходів і
зборів додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Враховуючи, що датою рішення про
коригування митної вартості товарів є
19.06.2013, що є днем випуску товарів, суд
апеляційної інстанції не вбачає
пропущення позивачем 80-денного строку.

Окрім того, апелянт зазначає, що в
інвойсі від 23.04.2013р. № 13-0244-К137 вказано,
що оплата здійснюється у розмірі 100%
вартості товарів протягом 30 днів з
моменту відвантаження товару. Оскільки
товар відвантажений 30.04.2013р. (про що
свідчить коносамент № SGHH18507),
перерахування коштів повинно було б
відбутись не пізніше 31.05.2013р. Разом з
тим, згідно з копією наданого SWIFT на
суму 58002,88 дол.США, оплата відбулась
лише 14.06.2013р.

Однак, суд апеляційної інстанції не
вважає цей факт аргументом, що свідчить
про обґрунтований сумнів, що може бути
підставою для прийняття рішення про
коригування митної вартості за
резервним методом, оскільки
просрочення дати платежу підлягає
врегулюванню у договірному порядку, на
підставі укладеного контракту між
сторонами.

Посилання апелянтом на
невідповідповідність наданого
декларантом прайс-листа, суд
апеляційної інстанції теж до уваги не
бере, оскільки жодним нормативним
документом не визначено обов'язкових
вимог до прайс-листів.

Окрім того, що стосується експертного
висновку, зробленого Київською
обласною (регіональною) палатою (а.с.39),
то підстав для сумнівів у
необґрунтованості досліджень
експертами останньої, у суду
апеляційної інстанції немає, оскільки
виконавець експертизи має сертифікат
суб'єкта оціночної діяльності
ФДМУкраїни № 10129/10 від 22.11.2010 року.

Разом з тим, вирішуючи питання про
наявність обґрунтованих підстав для
застосування органом доходів і зборів
саме резервного методу визначення
митної вартості товару, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне звернути увагу на позицію
Верховного Суду України при вирішенні
такого виду спорів.

Зокрема, в постановах № 21-222а11 від 21
листопада 2011 року, № 21-138а12 від 5 червня
2012 року, № 21-439а13 від 17 грудня 2013 року,
Верховний Суд України вказав на те, що у
разі незгоди митного органу із митною
вартістю імпортованого товару,
останній відповідно до вимог статті 266
МК зобов'язаний провести процедуру
консультацій, у ході яких мав би дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

Окрім необґрунтованої відмови в
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю
відповідач не провів обов'язкових в
цьому випадку згідно з частиною 4
статті 57 МК України попередніх
консультацій з декларантом. В
оскаржуваному рішенні відповідач
зазначив про проведення таких
консультацій, однак жодного належного
і допустимого доказу на підтвердження
даного факту не надав, при цьому на
звороті митних декларацій також
відсутні відповідні записи
представника декларанта про
проведення консультацій.

Таким чином, на підставі викладеного,
суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що визначення
відповідачем позивачу митної вартості
за резервним методом є протиправним,
при наявній можливості для
застосування методу визначення митної
вартості за методами щодо ідентичних
чи аналогічних товарів.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.01.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.