Справа № 748/2754/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 748/2754/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Грищенко Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Грищенко Т.М.,

суддів
Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі
Киш С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області та ОСОБА_2 на постанову
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 22 жовтня 2013
р. у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Куликівському районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 15
березня 2013 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області та зобов'язано останнє
здійснити перерахунок позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання на підставі статті 129 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» відповідно до ст.371 Закону
України «Про державну службу» та
довідки Територіального Управління
Державної судової адміністрації у
Чернігівській області від 05.02.2013року
№03-36/39, з 16 березня 2013 року та
виплачувати щомісячно до подальшого
перерахунку і надання нової довідки
про підвищення грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач та позивач подали
апеляційні скарги, в яких просять
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вірно було встановлено судом першої
інстанції, позивач звернувся до
пенсійного фонду із заявою про
проведення йому перерахунку розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді Чернігівського
районного суду у відставці, виходячи з
розміру суддівської винагороди судді,
працюючого на відповідній посаді.

Проте, відповідач відмовив йому у
проведенні вказаного перерахунку, у
зв'язку із чим позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, в
якому просив зобов'язати пенсійний
фонд провести перерахунок розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці повинен бути перерахований у
зв'язку із зміною розміру заробітної
плати судді, працюючого на аналогічній
посаді.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
позивач працював суддею та був
звільнений з посади судді
Куликівського районного суду
Чернігівської області у відставку
02.12.2010 року у відповідності до
постанови Верховної ради України «Про
звільнення суддів». Таким чином,
позивач є суддею у відставці.

Незалежність судді, зокрема,
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді (п. 7, 8 ч. 4 статті 47
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів»).

При звільненні з посади у зв'язку з
виходом у відставку, при стажі роботи
понад 20 років, позивачу було призначено
довічне грошове утримання в розмірі 90%
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
грошового утримання.

Позивач звернувся з письмовою заявою
до Управління Пенсійного Фонду України
у Куликівському районі Чернігівської
області з проханням здійснити
перерахунок розміру його щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці в розмірі 90 % заробітної
плати працюючого на посаді суді
районного суду, з 16.03.2013 року і в
подальшому виплачувати грошове
утримання в розмірі, який встановлений
чинним законодавством, без обмеження
строку виплати, з передбаченими
законом надбавками та доплатами.

Відповідь на заяву позивача сторона
позивача не надала.

Згідно довідки №03-36/39 від 05 лютого 2013
року Територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Чернігівській області з 01
серпня 2012 року суддівська винагорода
позивача, згідно ст.129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
складає всього 15868,80 грн., з 01 жовтня 2012
року - 16099,20 грн., з 01 грудня 2012 року 16329,60
грн., з 01 січня 2013 року - 20646 грн.

Колегія суддів вважає дії пенсійного
фонду неправомірними та такими, що
суперечать чинному законодавству, та
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Так, відповідно до ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати Законом України «Про
статус суддів» чинності на підставі
Закону № 2453-VI аналогічні положення
були передбачені ч. 3 ст. 138 Закону,
згідно з якими щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01.10.2011 року положення ст. 138 Закону №
2453-VI викладені в іншій редакції,
відповідно до якої щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до
01.01.2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Виходячи з наведених положень, колегія
суддів вважає, що в усіх випадках
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому, законодавець
не обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 14.12.2011 року №18-рп/2011
також зауважено, що виходячи з
системного аналізу положень Закону це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Відмінністю
щомісячного грошового утримання
працюючого судді від щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є лише те, що судді, які мають
право на відставку та продовжують
працювати на посаді судді, цю виплату
одержують виключно з Державного
бюджету України, а судді у відставці - з
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Згідно ч. 5 ст. 138 Закону № 2453-VI, довічне
грошове утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Отже, обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що відмова
відповідача у проведенні перерахунку
розміру щомісячного грошового
утримання судді у відставці є
неправомірною, у зв'язку з чим суд
першої інстанції прийшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
посиланням позивача в апеляційній
скарзі на неправомірність обмеження
строком - датою ухвалення судового
рішення - задоволеного зобов'язання
здійснити перерахунок грошового
утримання, адже відповідно до положень
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушення з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми
видно, що судовому захисту підлягають
лише порушені права, свободи і інтереси
фізичних або права і інтереси
юридичних осіб, а не можливість їх
порушення в майбутньому.

Адміністративний суд не може
розглядати вимоги щодо зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчиняти
дії у майбутньому лише на підставі їх
можливого порушення з боку суб'єкта
владних повноважень, оскільки у суду на
час розгляду справи відсутні підстави
для прийняття рішення стосовно
законності таких дій.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Куликівському районі Чернігівської
області та ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 22
жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте, може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І. О.
Лічевецький

В.Е.Мацедонська

Повний текст ухвали виготовлено 10.02.2014.

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.