Справа № 2а-2792/11/2121
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2792/11/2121

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Яценко О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Цюрупинському районі
Херсонської області на постанову
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 20 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі Херсонської
області про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить: визнати бездіяльність
відповідача у зв'язку з відмовою
провести перерахунок пенсії,
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірах,
встановлених Законом України „ Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " -
неправомірною; зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду в Цюрупинському
районі провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров`ю, у розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком, з 01.01.2011року; мотивуючи
наявністю у неї права, визначеного
Законом України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи " на отримання належного
розміру додаткової пенсії.

Постановою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 20
вересня 2011 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано відмову
Управління Пенсійного Фонду України в
Цюрупинському районі, у зв'язку з
відмовою у проведенні перерахунку
додаткової пенсії ОСОБА_2
неправомірною. Зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в
Цюрупинському районі здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 з
урахуванням вимог ч.4 ст.54 та ч.3 ст.67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»додаткової пенсії у
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 15.01.2011 р по 23.07.2011року за
рахунок Державного бюджету України, а в
межах виплати суми додаткової пенсії
за один місяць - виконання постанови
здійснити негайно.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та має статус 3
категорії, згідно зі ст. 14 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", він
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України
Цюрупинського району починаючи з 01.06.2002
року та отримує пенсію по інвалідності.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

В відношенні Чорнобильської
катастрофи, абсолютну
відповідальність за ядерну шкоду
завдану здоров'ю цим ядерним
інцидентом, стаття 73 Закону України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку»кореспондує до
відповідного законодавства України.

Це ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської
катастрофи»(надалі-Закон), який з 06
червня 1996 року містить повне визнання
державою відповідальності за шкоду
здоровю, втрату працездатності.
Завдану особам постраждалим від
Чорнобильської катастрофи та
зобовязання держави відшкодувати цю
шкоду в повному обсязі(ст..13 закону)

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону особам, віднесеним
до категорії 3, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з положеннями частини
четвертої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, наявний висновок,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
частина перша статті 50 та частина
четверта статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України
№ 654 від 16.07.2008 р. "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету" та
Постанова КМУ № 530 від 28.05.2008 р. " Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян" , які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Частиною 3 ст.67 Закону України „ Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " в редакції,
що діє, з урахуванням того що інша
редакція була визнана
неконституційною, передбачено, що у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується, визначений відповідно до
статті 54 цього Закону, розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної
компенсації сім ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що відповідач
безпідставно відмовив позивачу у
нарахуванні додаткової пенсії у
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком
.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
зазначення на момент судового
розгляду справи у суді першої
інстанції кінцевої дати періоду, за
який позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів виходить з того, що з
самого визначення поняття пенсії
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк. У
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або календарного строку виплати
пенсії, до настання обставин, з якими
закон пов'язує припинення виплати
такої пенсії чи виплату її в іншому
розмірі.

Зазначена позиція суду апеляційної
інстанції узгоджується із позицією
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 19 березня 2013 року у
справі №21-53а13.

Враховуючи, що судом першої інстанції
відповідно до ст. 99 КАС України вірно
визначений строк в межах позовної
давності, колегія суддів дійшла до
висновку про зміну постанови суду
першої інстанції у частині зазначення
кінцевої дати періоду, за який позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201,207,212,254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі Херсонської
області - задовольнити частково.

Постанову Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 20
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі Херсонської
області про перерахунок пенсії, -
змінити за викласти резолютивну
частину в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Цюрупинському районі про визнання
відмови протиправною та зобовязання
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії, задовольнити
частково.

Визнати відмову Управління Пенсійного
Фонду України в Цюрупинському районі, у
звязку з відмовою у проведенні
перерахунку додаткової пенсії ОСОБА_2
неправомірною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Цюрупинському районі
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 з урахуванням вимог ч.4 ст.54 та ч.3
ст.67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»додаткової пенсії у
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 15.01.2011 року за рахунок
Державного бюджету України.

В іншій частині вимог відмовити.»

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Танасогло Т.М.