Справа № 872/2280/13
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2013 р.справа № 0870/9153/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

секретар судового засідання:
Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року у справі № 0870/9153/12 за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» до Запорізької митниці
Міндоходів про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о в и в :

Відкрите акціонерне
товариство «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» у вересні 2012
року звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці Міндоходів, в
якому просило, визнати протиправним та
скасувати рішення Запорізької митниці
Міндоходів про визначення митної
вартості товарів № 112030000/2012/000091/1 від 02
квітня 2012 року.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2012 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням
суду першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду та
прийняту нову постанову, якою позов
задовольнити.

Сторони в судове засідання не прибули
будучи повідомленими належним чином.
Відповідачем подано заяву про розгляд
справи за відсутності представника.

Також відповідачем подано
клопотання про здійснення
процесуального правонаступництва
Запорізької митниці на Запорізьку
митницю Міндоходів.

З огляду на реорганізацію
колегія суддів вважає за необхідне
замінити відповідача на Запорізьку
митницю Міндоходів в порядку
процесуального правонаступництва.

Відповідно до частини 1
статті 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла наступних висновків.

Судом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
між ВАТ «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» та Компанією
«Cargowest Limited», Нова Зеландія, 10 жовтня 2011
року було укладено контракт №
ВП.1323.37515.11.92И, за умовами якого
продавець зобов'язується поставити
вугілля для виготовлення
пиловугільного палива і вдування в
доменні печі, а позивач (покупець)
прийняти та оплатити товар, за ціною,
визначеною в Специфікації до контракту
(144,00 дол. США за 1 тонну).

На виконання зазначеного
контракту у квітні 2012 року компанією
«Cargowest Limited» позивачу було поставлено
вугілля кам'яне бітумінозне ССОМСШ 0-50
мм (268,2 тонн) за ціною 144,00 дол. США за
тонну.

З метою митного оформлення
товару, який надійшов за контрактом,
ВАТ «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь» до
Запорізької митниці Міндоходів була
подана ВМД № 112030000/2012/009986 від 02.04.2012.

Митна вартість товару була
визначена декларантом відповідно до
статей 266, 267 Митного кодексу України, в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, в розмірі
відповідно до ціни угоди (метод
визначення митної вартості №1) у
розрахунку 268,2 тонн вугілля кам'яного
бітумінозного ССОМСШ 0-50 мм, виходячи з
ціни 144,00 дол. США за тонну, встановленої
сторонами у контракті на умовах
поставки DAF, кордон Російська
Федерація/України, прикордонна станція
Тополі, згідно Інокотермс-2000.

Судом встановлено, що на
підтвердження заявленої митної
вартості товару відповідно до першого
методу визначення митної вартості ВАТ
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» були надані наступні
документи: контракт № ВП.1323.37515.11.92И від
10.10.2011 з усіма додатками, в тому числі
Додатком 3, Специфікацією № 5;
сертифікат якості 1203204R Ku (лот 08) від
20.03.2012; рахунок № 59 від 20.03.2012; рахунок №
б/н від 18.03.2012 (4 примірники); витяг з
МеталЕксперт 11(139) від 12.03.2012; рахунок
проформа № 042 (ZS) від 24.02.2012; ДОСТ Р 51588-2000
від 01.01.2001, ДОСТ Р 51586-2000 від 01.01.2001;
звернення 95/358 віл 31.03 2012; висновок
Запорізької ТПП № 22.2/119 від 31.01.2012;
контракт № Оst-ECO-27/01/11 від 27.01.2011 з
Додатком № 24 від 28.02.2012; контракт № ЕС-СW
25/01/2011 від 25.01.2011 з додатком № 17 від
01.03.2012; експортна ВМД № 10608060/010312/0000182 від
02.03.2012 та ін.

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару, Запорізька митниця
Міндоходів, для підтвердження
заявленої декларантом митної вартості
товару, зазначила про необхідність
подання додаткових документів, а саме:
сертифікат про походження товару;
відповідну бухгалтерську
документацію; копії первинних
бухгалтерських документів згідно яких
товар було знято з обліку(балансу),
випущено зі складу, видаткові накладні
тощо; інші документи для підтвердження
заявленої у декларації митної вартості
товарів за власним бажанням
декларанта.

Представником позивача на
зворотному боці ДМВ було зазначено про
неможливість надання вищевказаних
документів.

Відповідачем 02 квітня 2012
року було прийняте рішення №
112030000/2012/000091/1, згідно з яким митну
вартість товару визначено за шостим
методом у розмірі 0,1500 дол. США за
одиницю товару.

Підставою для прийняття
оскаржуваних рішень стала відмова
декларанта від подання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару, що
унеможливило застосування першого
методу. При цьому митний орган
зазначив, що застосувати другий та
третій метод неможливо у зв'язку з
невідповідністю умов статей 268, 269 МК
України. При визначенні митної
вартості товару була застосована
наявна у митного органу інформація
щодо вартості товару.

З метою пропуску товару
через митний кордон України ВАТ
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» скориговано заявлену
митну вартість товару відповідно до
вищевказаного рішення шляхом подання
нової вантажної митної декларації.

Ухвалюючи оскаржуване
судове рішення суд першої інстанції
виходив з того, що оскільки позивачем, в
порушення вимог чинного законодавства,
не виконано законні вимоги митниці
щодо надання додаткових документів,
необхідних для розгляду питання щодо
встановлення дійсної митної вартості
товару, дії відповідача щодо
визначення митної вартості товару за
резервним методом є такими, що вчинені
у межах та у спосіб, передбачений
Конституцією та законами України.

Проте суд апеляційної
інстанції знаходить не обґрунтованими
такі висновки суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 259
Митного кодексу України, в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно зі статтею 260 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, визначається
декларантом відповідно до положень
цього Кодексу. Методи визначення
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Статтею 262 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості. Порядок та умови
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Положеннями статті 264 МК
України визначено, що заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Так, позивач при
декларуванні товару визначив його
митну вартість, виходячи з ціни угоди,
що підлягала сплаті згідно до умов
контракту та специфікацій.

Статтею 266 Митного кодексу
України встановлено методи визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну.

Так, визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну здійснюється за такими
методами: 1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Методи на основі віднімання
та додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених статтею 273 цього
Кодексу.

Відповідно до Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року за № 1766 (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що митна
вартість товарів та метод її
визначення декларуються під час
митного оформлення таких товарів
шляхом подання декларації митної
вартості.

Згідно з пунктом 7 вказаного
Порядку для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та(або)
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та (або) подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Пунктом 11 Порядку визначено,
що для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс - листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем,
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та (або) сировини.

Як вбачається з матеріалів
справи ВАТ «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь», на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, що переміщався через
митний кордон України за контрактом №
ВП.1323.37515.11.92И від 10.10.2011 було надано всі
необхідні та достатні документи, що
давали змогу визначити митну вартість
товару за першим методом (за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються).

Окрім того, протягом дії
гарантійних зобов'язань позивачем
додатково було надано митному органу
листи компанії «Сагgowest Limited» №25/05 від
25.05.2012 та «Инвест-Углесбыт» №149/04 від
21.05.2012 щодо неможливості надання
запитуваних у ВАТ «Запорізький
металургійний комбінат «Запоріжсталь»
документів, оскільки такі документи
містять комерційну таємницю, що в свою
чергу свідчить про об'єктивну
неможливість надання позивачем
додатково витребуваних митним органом
документів.

Разом з тим нормами митного
законодавства не передбачено обов'язку
декларанта надавати повний перелік
документів, визначених пунктом 11
Порядку. При цьому витребувавши повний
перелік документів, передбачених
пунктом 11 Порядку, митний орган не
зазначив, які саме обставини вказані
документи повинні підтвердити.

У рішенні про визначення
митної вартості товарів митний орган
зобов'язаний обґрунтувати
неможливість застосування кожного з
попередніх методів, у тому числі
неможливість визначення митної
вартості заявленої декларантом.

З огляду на викладене суд
апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими доводи позивача щодо
недоведеності відповідачем
неможливості застосування першого та
наступних методів у їх послідовності
та безпідставності застосування
шостого методу при визначенні митної
вартості товарів, а тому рішення
Запорізької митниці Міндоходів про
визначення митної вартості товару №
112030000/2012/000091/1 від 02 квітня 2012 року є
такими, що суперечать вимогам закону та
підлягає скасуванню.

Враховуючи сукупність
викладених обставин колегія суддів
зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що призвело до неправильного її
вирішення, судом порушено норми
матеріального права, що тягне за собою
скасування постанови та ухвалення
нового судового рішення.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч.
1 ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» задовольнити.

Постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року у справі № 0870/9153/12 - скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним
та скасувати рішення про визначення
митної вартості товарів № 112030000/2012/000091/1
від 02 квітня 2012 року прийняте
Запорізькою митницею Міндоходів.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров