Справа № 813/2116/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.

Справа № 876/8236/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства «Сяйво» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року у адміністративній справі
№813/2116/13а за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Сяйво» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ВАТ «Сяйво» звернулось до суду із
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Львівській області
про визнання протиправним та
скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що дві
вивіски були прикріплені
безпосередньо на огорожу, а ще дві
кріпилися над огорожею, але не вище
першого поверху, і інформація на них
стосувалася виключно виду діяльності
та часу роботи підприємства, а тому
такі не є рекламою. А відтак, продовжує
позивач, вимога про надання інформації
про вартість розміщення реклами була
неправомірною.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 травня 2013
року в задоволені позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій зазначає, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
та порушено норми матеріального права.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне.
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Львівській області 15.01.2013
року було складено протокол №0037 про
порушення законодавства про рекламу.
Як вбачається із протоколу, в порушення
вимог п. 1 ст. 16 Закону України «Про
рекламу» керівництвом ВАТ «Сяйво»
прийнято рішення про самовільне
розміщення зовнішньої реклами (чотири
місця) за адресою у м. Львові: вул.
Промислова, 25 без погодження з органами
місцевого самоврядування, про що
інспекцію поінформував Департамент
економічної політики Львівської
міської ради поданнями від 17.12.2012 року
за №23/Р-1-3774.

На підставі вищенаведеного протоколу
відповідачем прийнято рішення про
накладення штрафу за порушення
законодавства про рекламу за №0099 від
26.02.2013 року, яким за самовільне
розміщення зовнішньої реклами у
населеному пункті без погодження з
органами місцевого самоврядування
накладено на ВАТ «Сяйво» штраф у
розмірі 1700 грн. 00 коп.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів правомірно було накладено
на позивача штраф за самовільне
розміщення реклами у населеному пункті
без погодження з органами місцевого
самоврядування.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх вірними з огляду
на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про рекламу», контроль за дотриманням
законодавства України про рекламу
здійснюють у межах своїх повноважень,
зокрема, центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, - щодо захисту прав
споживачів реклами.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 16 даного Закону,
розміщення зовнішньої реклами у
населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Зовнішня реклама, у відповідності до
положень ст. 1 згаданого Закону, -
реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Судом встановлено, що позивачем було
самовільно встановлені спеціальні
конструкції зовнішньої реклами (4
штуки) по вул. Промислова, 25 з
інформацію про послуги, що надаються,
час роботи та інформацією про
асортимент радіусу коліс, які
пропонуються до реалізації, а саме:
R12-R22.

Частиною 6 ст. 27 цього ж Закону
визначено, що за неподання або подання
завідомо недостовірної інформації
щодо вартості розповсюдженої реклами
та/або виготовлення реклами та/або
вартості розповсюдження реклами
центральному органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, необхідної для здійснення
ними передбачених цим Законом
повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Що стосується посилання апелянта на те,
що встановлені конструкції є лише
вивісками, які містять інформацію про
зареєстроване найменування особи, вид
її діяльності та час роботи, колегія
суддів до уваги не бере, оскільки такі
не відповідають ч. 6 ст. 9 Закону України
«Про рекламу».

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Сяйво» -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2013
року у адміністративній справі
№813/1019/13а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс