Справа № 2а-827/10
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/20419/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 на постанову Алуштинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 19 листопада 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року у справі за позовом закритого
акціонерного товариства "Санаторій
Карасан" до Партенітської селищної
ради м. Алушта Автономної Республіки
Крим, третя особа: виконавчий комітет
Партенітської селищної ради, про
визнання протиправним та скасування
рішення,-

в с т а н о в и л а:

Закрите акціонерне товариство
"Санаторій Карасан" звернулось в суд з
позовом до Партенітської селищної ради
м. Алушта Автономної Республіки Крим
про визнання протиправним та відміну
рішення Партенітської селищної ради м.
Алушта Автономної Республіки Крим 64
сесії 5-го скликання №64-5 від 22 липня 2010
року "Про прийняття мір по врегулюванню
незаконних дій ЗАТ "Санаторій Карасан".

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржуване рішення відповідача
прийнято безпідставно та з порушенням
положень чинного законодавства.

Постановою Алуштинського міського
суду Автономної Республіки Крим від 19
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2012 року, позовні вимоги
задоволено: визнано протиправним та
скасовано рішення Партенітської
селищної ради м. Алушта Автономної
Республіки Крим 64 сесії 5-го скликання
№64-5 від 22 липня 2010 року "Про прийняття
мір по врегулюванню незаконних дій ЗАТ
"Санаторій Карасан".

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
рішення виконавчого комітету
Партенітської селищної ради м. Алушта
Автономної Республіки Крим №136 від 24
вересня 2002 року оформлено та
зареєстровано за позивачем право
колективної власності на цілісний
майновий комплекс санаторія "Карасан",
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на цілісний майновий
комплекс від 01 жовтня 2002 року.

На підставі договору купівлі-продажу
від 03 березня 2004 року позивачу на праві
власності належить земельна ділянка
загальною площею 214133 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Партенітської селищної ради м. Алушта
Автономної Республіки Крим №273 від 03
грудня 2008 року затверджені акти
комісії по обстеженню стану жилих
будинків (жилих приміщень) з метою
встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків (жилих
приміщень) не пригідними для
проживання від 14 листопада 2008 року, у
зв'язку з чим будинки №1, №2, №3, №4, №7,
№13, №18, №19, №20, №24 (гуртожиток), №24а,
№24б, №25, що належать на праві власності
позивачу і розташовані по вул.
Васильченко, 10, визнано не пригідними
для подальшого проживання.

Рішенням Партенітської селищної ради
м. Алушта Автономної Республіки Крим
№64-5 від 22 липня 2010 року "Про прийняття
заходів по врегулюванню незаконних дій
ЗАТ "Санаторій Карасан" внесено зміни в
пункт 1 рішення №136 виконавчого
комітету Партенітської селищної ради
м. Алушта Автономної Республіки Крим
від 24 вересня 2002 року "Про оформлення
права власності на цілісний майновий
комплекс санаторію "Карасан", у зв'язку
з чим вказаний пункт викладено у
наступній редакції: "Оформити право
власності на цілісний майновий
комплекс санаторія "Карасан", на імя ЗАТ
"Санаторій Карасан" за виключенням
державного житлового фонду, а саме
житлових будинків 1, 2, 3, 4, 7, 13, 18, 19, 20, 24,
24-а, 24-б, 25". Крім того, скасовано рішення
виконавчого комітету Партенітської
селищної ради №237 від 08 грудня 2008 року
"Про затвердження актів комісії жилих
будинків, що знаходяться на території
ЗАТ "Санаторій Карасан", приписано
укласти договір сервітуту на вільне
користування громадянами дорогою
"Карасан-Утьос", що проходить через
територію ЗАТ "Санаторій Карасан",
керівництво ЗАТ "Санаторій Карасан"
зобов'язано забезпечити
безперешкодний прохід по дорозі
загального користування
"Карасан-Утьос", у тому числі
безперешкодний прохід до набережної
санаторію Карасан.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що суб'єктом владних
повноважень на якого покладено
доказування законності прийнятого
рішення не надано доказів, що
спростовують твердження позивача про
безпідставність прийнятого рішення, а
самим відповідачем позов визнано.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 136 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Якщо
відмову від адміністративного позову
чи визнання адміністративного позову
викладено в адресованій суду письмовій
заяві, ця заява приєднується до справи.

Сторони можуть примиритися протягом
всього часу судового розгляду або
заявити клопотання про надання їм часу
для примирення.

Судове рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
цього Кодексу.

Статтею 112 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що у
разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Суд не приймає відмови від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії позивача або відповідача
суперечать закону чи порушують
чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Як вбачається з рішень судів першої та
апеляційної інстанцій, основною
підставою для задоволення позову стало
визнання відповідачем позовних вимог,
однак приймаючи рішення, суди
попередніх обставин не з'ясували чи не
суперечать такі дії відповідача по
визнанню позову законодавству, чинному
на час прийняття оскаржуваного рішення
та чи не зачіпає таке визнання позову
інтереси інших осіб, а відтак такі
обставини підлягають вивченню при
новому розгляді справи.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити
частково.

Постанову Алуштинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 19
листопада 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2012
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді: (підписи)