Справа № 2а-12884/09/1570
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-12884/09/1570

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свида Л. І. Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка Г.В.

при секретарі -
Алексєєвої Н.М.

за участю представника апелянта
Роздільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби
Конопацкого С.А.

розглянувши в відкритому
судовому засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Роздільнянської міжрайонної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2012 року по справі за
адміністративним позовом Дослідного
господарства «Кучурганське»до
Роздільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

До суду першої інстанції звернулось
Дослідне господарство «Кучурганське»з
адміністративним позовом до
Роздільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень від 05.05.2006 року
№/0, від 21.09.2006 року №/2, від
18.10.2006 року №/3, від 05.05.2006 року
№/0, від 21.09.2006 року №/2, від
18.10.2006 року №/3.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2012 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
нечинними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Роздільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області №/0
від 05.05.2006 року, №/2 від 21.09.2006 року,
№/3 від 18.10.2006 року в частині
донарахування податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість за основним платежем на суму
264154 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 89487,5 грн., всього -
на суму 353641,5 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватися перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що Дослідне господарство
«Кучурганське»зареєстровано як
юридичну особу Роздільнянською
районною державною адміністрацією
Одеської області 19.02.1992 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
Серії А01 №002153 (Том І, аркуш справи 177) та
знаходиться на обліку як платник
податків у Роздільнянській МДПІ.

Основними видами діяльності позивача
за КВЕД є дослідження та розробки в
галузі природничих та технічних наук,
вирощування фруктів, ягід, горіхів,
культур для виробництва напоїв та
прянощів, виробництво вин, розведення
великої рогатої худоби, оптова
торгівля фруктами та овочами, оптова
торгівля напоями, що підтверджується
Довідкою з ЄДРПОУ №17 (Том І, аркуш
справи 171).

Державною податковою адміністрацією в
Одеській області на виконання
постанови слідчого прокуратури
Роздільнянського району Одеської
області від 12.12.2005 року про призначення
проведення перевірки
фінансово-господарської діяльності ДГ
«Кучурганське»(Том І, аркуш справи 208),
відповідно до наказів ДПА в Одеській
області №698 від 26.12.2005 року та №76 від
17.02.2006 року, направлень на перевірку
№1238/35-02 від 27.12.05 року, №104/35-02 від 17.02.2006
року, у період з 27.12.2005 року по 16.03.2006
року (з перервою в роботі з 27.12.2005 року
по 17.02.2006 року) проведено документальну
перевірку Дослідного господарства
«Кучурганське»з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2002 року по 01.01.2005 року, за
результатами якої складено акт №7/35-02/10
від 22.03.2006 року (Том І, аркуші справи 8-31).

Зазначеною перевіркою встановлено
порушення ДГ «Кучурганське»вимог п. п.
4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
оскільки позивачем не віднесено до
складу валових доходів прострочену
кредиторську заборгованість на
суму 26957,82 грн. (за 2002 рік) та реалізацію
товарів (робіт, послуг) у сумі 7168,0 грн.
(за 2004 рік), порушено вимоги п. 3.1 ст. 3
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»- занижено
податок на прибуток в сумі 9879 грн.,
порушено вимоги п. п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.2
ст. 4 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
заниження позивачем податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість на суму 73679 грн., п.п.7.4.5, п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого позивачем
завищено суму податкового кредиту у
розмірі 191908,0 грн., а всього занижено
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість у розмірі 265587,0 грн.

На підставі встановлених порушень
Роздільнянською міжрайонною державною
податковою інспекцією Одеської
області винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від
05.05.2006 року, яким нараховані позивачу
податкові зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств, що
перебувають у державній власності, за
основним платежем у розмірі 9879 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 4480 грн., №/0 від 05.05.2006 року,
яким визначено позивачу податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість, за основним платежем на суму
265587 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 90204 грн. (Том І, аркуш
справи 32).

ДГ «Кучурганське»скористалось правом
на адміністративне оскарження
податкових повідомлень-рішень, подавши
свої заперечення до Роздільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області, Державної
податкової адміністрації в Одеській
області та до Державної податкової
адміністрації України, проте вони були
залишені без задоволення, а податкові
повідомлення-рішення -без змін (Том І,
аркуші справи 38-77).

Крім того, за результатами
адміністративного оскарження
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, відповідачем
винесено податкові
повідомлення-рішення №/2 від
21.09.2006 року, №/3 від 18.10.2006 року,
№/2 від 21.09.2006 року, №/3 від
18.10.2006 року, якими суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість та по податку на прибуток не
змінювалась (Том І, аркуші справи 33, 34).

Позивачем зазначені податкові
повідомлення-рішення були оскаржені в
судовому порядку та постановою
Господарського суду Одеської області
від 12.01.2007 року скасовані.

За результатами апеляційного
оскарження рішення суду постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 12.04.2007 року воно залишено без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.10.2009 року по справі
№К-10879/07, якою частково задоволено
касаційну скаргу Роздільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області, скасовано
постанову Господарського суду
Одеської області від 12.01.2007 року та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 12.04.2007 року в
частині визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень Роздільнянської
МДПІ №/0 від 05.05.2006 року, №/2
від 21.09.2006 року, №/3 від 18.10.2006 року
в повному обсязі, №/0 від 05.05.2006
року, №/2 від 21.09.2006 року, №/3
від 18.10.2006 року на суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток 2228,00
грн. (в т.ч. 1792,00 грн. - основний платіж,
436,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції), в
іншій частині постанову
Господарського суду Одеської області
від 12.01.2007 та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
12.04.2007 залишено без змін, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При цьому, Вищий адміністративний суд
України погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
у податкового органу підстав для
донарахування позивачу податкових
зобов'язань з податку на прибуток за ІV
квартал 2002 року у сумі 8087.00 гри. з доходу
у вигляді простроченої кредиторської
заборгованості у сумі 26957,82 грн. та для
застосування штрафних ( фінансових )
санкцій у сумі 4043.50 грн., оскільки
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
фіксований сільськогосподарський
податок»фіксований
сільськогосподарський податок
сплачується, зокрема в рахунок податку
на прибуток.

Відповідно до рішення Вищого
адміністративного суду України по цій
справі від 22.10.2009 року (Том V, аркуші
справи 98-101), суди попередніх інстанцій
не перевірили доводи податкового
органу про підстави зменшення в
податковому обліку позивача сум
податкового кредиту, не дослідили чи
підтверджуються задекларовані
позивачем в податкових періодах
жовтень 2002 року -грудень 2004 року суми
податкового кредиту податковими
накладними, книгою обліку придбання
товарів (робіт, послуг).

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
оскільки при визначенні податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість відповідачем належним чином
не досліджувались первинні документи,
порушено порядок складання акту
перевірки, порушено строки давності
визначення податкових зобов'язань,
відповідач під час розгляду справи не
зміг обґрунтувати визначені ним
податкові зобов'язання, припустився
чисельних арифметичних помилок, тобто
не зміг довести обґрунтованість
визначення зобов'язань, позивачем
надано первинні документи, які
підтверджують суми податкового
кредиту та податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, позовна
заява підлягає задоволенню в цій
частині (крім операції з ВАТ
«Облагрохім»щодо реалізації мідного
купоросу, з підстав зазначених вище), а
податкові повідомлення рішення
№/0 від 05.05.2006 року, №/2 від
21.09.2006 року, №/3 від 18.10.2006 року
скасуванню в частині донарахування
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 264154 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 89487,5
грн., всього -на суму 353641,5 грн.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що висновок відповідача про
завищення позивачем податкового
кредиту на суму 191908 грн. зроблений з
посиланням на п. п 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), тобто не підтвердження
податковими накладними сум
податкового кредиту.

Відповідно до п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації. Не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг).

Також, судом першої інстанції
встановлено, що протягом жовтня 2002 року
-грудня 2004 року Дослідним
господарством
«Кучурганське»подавались
сільськогосподарські декларації із
спеціальним режимом оподаткування за
п. 11.21 та п. 11.29 ст. 11 Закону України «Про
податок на додану вартість»№168/97-ВР від
3 квітня 1997 року (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин), в
яких визначені суми податкового
кредиту.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає всі необхідні первинні
документи на підтвердження
правильності формування податкового
кредиту.

Колегія суддів зазначає, що податковим
органом під час проведення перевірки
згідно із таблицями 2,3 акту перевірки
(декларації з податку на додану
вартість із спеціальним режимом
оподаткування) не встановлено
здійснення господарських операції,
тобто придбання товарів, які б давали
можливість сформувати податковий
кредит майже у всіх перевірених
періодах протягом 2002-2004 року, крім
жовтня - листопада 2002 року та вересня 2004
року, що ставить під сумнів дослідження
під час перевірки податковим органом
податкових накладних та інших
первинних документів.

Відповідно до п. 2.3.2 «Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
10.08.2005 року наказом ДПА України №327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 серпня 2005 року за №
925/11205 за кожним відображеним
в акті фактом порушення
податкового законодавства необхідно
висвітлити показники, які
відображаються суб'єктом
господарювання у податковій та іншій
звітності, фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на
підставі первинних документів
податкового та бухгалтерського
обліку суб'єкта господарювання у
розрізі періодів та у разі виявлення
розбіжностей чітко викласти зміст
порушення з посиланням на конкретні
пункти і статті нормативно-правових
актів, що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків, в якому дане
порушення здійснено, при цьому додати
до акта письмові пояснення посадових
осіб суб'єкта господарювання щодо
встановлених порушень, зазначити
первинний документ, на підставі
якого вчинено записи у податковому та
бухгалтерському обліку (навести
кореспонденцію рахунків операцій), та
інші докази, що достовірно
підтверджують наявність факту
порушення, а у разі відсутності
первинних документів або
ненадання для перевірки первинних та
інших документів, що підтверджують
факт порушення, зазначити перелік цих
документів. При цьому до акта
перевірки додаються пояснення
посадових осіб або інших працівників
суб'єкта господарювання щодо
відсутності первинних та інших
документів, у разі відмови посадових
осіб суб'єкта господарювання надати
перевіряючим письмові пояснення
щодо встановлених порушень та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, факти відмови
відобразити в акті.

Щодо висновку відповідача про
заниження позивачем податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у сумі 73679 грн., слід зазначити,
що такий висновок зроблений з
посиланням на п. п 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.2 ст. 4
Закону України «Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин).

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що актом перевірки встановлено,
що позивачем, в порушення п. п. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3 Закону України «Про податок на
додану вартість», не віднесено до
об'єкту оподаткування операції з
продажу товарів (робіт, послуг) на
митній території України, в тому
числі операції з оплати вартості
послуг за договорами оперативної
оренди (лізингу) та операції з передачі
права власності на об'єкти застави
позичальнику (кредитору) для погашення
кредиторської заборгованості
заставодавця в жовтні 2002 року по
накладній №684 від 09.10.2002 року на суму 40
грн. (6,67 грн. -ПДВ) з реалізації корму для
собак НВСП ТОВ «Він-Агро», по накладній
№654 від 15.10.2002 року на суму 227893 грн. (37982,25
грн. -ПДВ) з реалізації винограду НВПП
«Агросвіт»та в вересні 2003 року по
накладним №364 від 25.09.2003 року, №334 від
26.09.2003 року, №362 від 25.09.2003 року, №353 від
30.09.2003 року, №327 від 19.09.2003 року, б/н від
17.09.2003 року з реалізації винограду НВПП
«Агросвіт».

Колегія суддів зазначає, що в акті
перевірки відповідачем не надано
підстав для висновку про порушення
позивачем п. п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 02.08.2002 року між НВПП
«Агросвіт»та Дослідним господарством
«Кучурганське»укладено договір №8-В/60
на реалізацію винограду (Том 1, аркуш
справи 96), за яким на протязі
вересня-жовтня 2002 року було
відвантажено цей товар та виписано
податкову накладну б/н від 15 жовтня 2002
року (Том 1, аркуш справи 189) та накладну
№654 від 15 жовтня 2002 року (Том 1, аркуш
справи 187) на всю партію товару, що не
суперечить п. п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість»щодо дати виникнення
податкових зобов'язань під час
відвантаження товару.

Проведення по бухгалтерському обліку
зазначеного товару підтверджується
виписаною накладною та податковою
накладною, карткою кількісного обліку
товарів, наявною в матеріалах справи
довіреністю на отримання товару в
повній кількості, накопичувальними
відомостями за вересень жовтень 2002
року (аркуші справи 97-98, 185, 187-189),
записами в книзі обліку продажу за
вересень-жовтень 2002 року та
деклараціями з податку на додану
вартість.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що реалізація корму для собак в
жовтні 2002 року по накладній №684 від
09.10.2002 року на суму 40 грн. (6,67 грн. -ПДВ)
НВСП ТОВ «Він-Агро» проведена за
кореспондентськими рахунками згідно
із накопичувальною відомістю за
жовтень 2002 року (Том 6, аркуш справи 12-13).

Реалізація винограду НВПП «Агросвіт»в
вересні 2003 року по накладним №364 від
25.09.2003 року, №334 від 26.09.2003 року, №362 від
25.09.2003 року, №353 від 30.09.2003 року, №327 від
19.09.2003 року, б/н від 17.09.2003 року слід
зазначити, що ці операції віднесені до
об'єкту оподаткування та суми по ним
включені в податкові зобов'язання з
податку на додану вартість протягом
травня-серпня 2003 року на підставі п. п.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»щодо дати
виникнення податкових зобов'язань по
даті зарахування коштів на банківський
рахунок, як передоплати за виноград за
договором від 25.03.2003 року, при цьому
позивачем надано докази отримання
коштів за цим договором (Том 6, аркуші
справи 41-59).

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції щодо безпідставності
висновків відповідача про порушення
позивачем п. п 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.2 ст. 4
Закону України «Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин).

Щодо порушення позивачем в 2002-2004 роках
п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про податок на
додану вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997
року (який діяв на момент виникнення
спірних правовідносин) колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.2 ст. 4 Закону України
«Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин) у разі поставки товарів
(робіт, послуг) без оплати або з
частковою оплатою їх вартості коштами
у межах бартерних (товарообмінних)
операцій, здійснення операцій з
безоплатної передачі товарів (робіт,
послуг), натуральних виплат у рахунок
оплати праці фізичним особам, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, передачі товарів
(робіт, послуг) у межах балансу платника
податку для невиробничого
використання, витрати на яке не
відносяться до валових витрат
виробництва (обігу) і не підлягають
амортизації, а також пов'язаній з
продавцем особі чи суб'єкту
підприємницької діяльності, який не
зареєстрований як платник податку,
база оподаткування визначається
виходячи з фактичної ціни операції, але
не нижчої за звичайні ціни.

Разом з цим, відповідно до п. п. 5.2.4 п. 5.2
ст. 5 Закону України «Про податок на
додану вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997
року (який діяв на момент виникнення
спірних правовідносин) звільняються
від оподаткування операції з поставки
в сільській місцевості
сільськогосподарськими
товаровиробниками послуг з ремонту
шкіл, дошкільних закладів, інтернатів,
закладів охорони здоров'я та подання
матеріальної допомоги (в межах одного
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян на місяць на одну особу)
продуктами харчування власного
виробництва та послуг з обробки землі
багатодітним сім'ям, ветеранам праці
і війни, реабілітованим громадянам,
інвалідам праці, інвалідам дитинства,
одиноким особам похилого віку, особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та школам,
дошкільним закладам, інтернатам,
закладам охорони здоров'я; поставки в
сільській місцевості
сільськогосподарськими
товаровиробниками в період проведення
польових робіт послуг з харчування
механізаторів і тваринників
продуктами власного виробництва в
польових їдальнях.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає усі необхідні документи які
свідчать про наявність операцій які
звільняються від оподаткування
відповідно до приписів п. п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про податок на додану
вартість»№168/97-ВР від 3 квітня 1997 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), а саме по бартерним
операціям з продажу винограду ТОВ
«Берег»у вересні 2003 року (накладні № 342,
№ 345 від 28.09.2003 року на суму 7261,80 грн.,
в тому числі ПДВ 1210,30 грн. та на суму
10031.00 грн., в тому числі ПДВ 1671.83 грн.).

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до наявних у матеріалах справи
накладних виноград був відвантажений
ТОВ «Берег»в рахунок отриманих
паливно-мастильних матеріалів та
арцериту поставлених позивачу в 2001-2002
році, за які позивач не зміг
розрахуватись та передав в рахунок
погашення боргу виноград, а тому ця
операція набула ознак бартерної.

При цьому, ТОВ «Берег»виписано
позивачу податкові накладні, накладні,
тощо, які містяться в матеріалах справи
(Том 6, аркуш справи 26-40), в свою чергу
позивачем згідно із книгою обліку
продажу визначено в вересні 2003 року
податкові зобов'язання по операціям з
ТОВ «Берег», а тому висновок
податкового органу щодо заниження
податкових зобов'язань за цими
операціями є необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильною позицію суду першої
інстанції, що податковим органом
неправомірно встановлено позивачу
заниження податкового зобов'язання на
суму 72246 грн. (крім податку на додану
вартість по операції з реалізації
мідного купоросу ВАТ "Облагрохім"),
неправомірно встановлено завищення
податкового кредиту у розмірі 191908грн.,
а отже, неправомірно донараховано
податкове зобов'язання з ПДВ у сумі 264154
грн. та штрафні санкції у розмірі 89487,5
грн. (всього на суму 353641,5 грн.), а тому
податкові повідомлення рішення
№/0 від 05.05.2006 року, №/2 від
21.09.2006 року, №/3 від 18.10.2006 року
підлягають скасуванню на цю суму.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що між ВАТ «Облагрохім»та
ДГ «Кучурганське» 12.05.2004 року укладено
договір купівлі - продажу на умовах
товарного кредиту №466, відповідно до
якого ВАТ «Облагрохім»передає
хімікати, а ДГ «Кучурганське»сплачує
кошти за цей товар на умовах товарного
кредиту з відстроченням кінцевого
розрахунку.

Проте, на підставі додаткової угоди від
05.10.2004 року до договору №466 сторони
прийшли до взаємної згоди щодо заміни
зобов'язань покупця - позивача перед
продавцем - ВАТ "Облагрохім" сплатити
грошові кошти у сумі 8600грн.
зобов'язаннями покупця передати
продавцю товар -мідний купорос
кількістю 2 тони на загальну суму
8600грн., в тому числі ПДВ на суму 1433,33 грн.
у березні-травні 2005року, зберігання
якого покупцем здійснюється
безкоштовно до 01.06.2005року.

Після укладення зазначеної додаткової
угоди, операція набула ознак
товарообмінної (бартер), а тому у
позивача як продавця, виник обов'язок
відтворити-фінансові показники від
цієї операції ( доход та обсяг продажу )
в податковому обліку.

На підтвердження передачі товару
позивачем своєму контрагенту в
матеріалах справи міститься накладна
від 05.10.2004 року виписана ДГ
«Кучурганське» на передачу ВАТ
«Облагрохім» 2 тон мідного купоросу
вартістю 8600 грн., в тому числі ПДВ 1433,33
грн. (Том 5, аркуші справи 1-5).

Зазначений документ відповідно до ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні»є первинним документом
бухгалтерського обліку, який фіксує
факт здійснення господарської
операцій та складається під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції, що висновки податкового
органу щодо заниження податку на
прибуток та податку на додану вартість
по цій операції є правомірним, а тому
податкові повідомлення - рішення
№/0 від 05.05.2006 року, №/2 від
21.09.2006 року, №/3 від 18.10.2006 року в
повному обсязі та №/0 від 05.05.2006
року, №/2 від 21.09.2006 року, №/3
від 18.10.2006 року в частині нарахування
зобов'язань з податку на додану
вартість в сумі 1433 грн. та штрафних
санкцій в сумі 716,5 грн. не підлягають
скасуванню.

Також колегія суддів приймає позицію
суду першої інстанції, що податковий
орган визначив податкові зобов'язання
з податку на додану вартість за 2002 рік
та початок 2003 року в порушення ст. 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»№2181-III від 21 грудня 2000 року
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), оскільки податковий
орган має право самостійно визначити
суму податкових зобов'язань платника
податків не пізніше закінчення 1095
дня, наступного за останнім днем
граничного строку подання податкової
декларації, а у разі, коли така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем її фактичного
подання. Якщо протягом зазначеного
строку податковий орган не визначає
суму податкових зобов'язань, платник
податків вважається вільним від такого
податкового зобов'язання, а спір
стосовно такої декларації не підлягає
розгляду в адміністративному або
судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Роздільнянської
міжрайонної державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2012 року по справі за
адміністративним позовом Дослідного
господарства «Кучурганське»до
Роздільнянської міжрайонної державної
податкової інспекції Одеської області
Державної податкової служби про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 05
лютого 2014 року.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.