Справа № К/9991/20613/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/20613/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач),
Кобилянського М.Г., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Покровському районі Дніпропетровської
області до відкритого акціонерного
товариства «Просянський
гірничо-збагачувальний комбінат» про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У січні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просив стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 439849,85 грн. з
виплати та доставки пенсій,
призначених відповідно до п. «б» - «з»
ст. 13 Закону України від 5 листопада
1991року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі Закон № 1788-XII)
працівникам відповідача за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2010 року позов задоволено.
Стягнуто з відповідача вказану
заборгованість в розмірі 439849,85 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2011 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідач є
юридичною особою і зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України
як платник страхових внесків.

Відповідач має заборгованість перед
позивачем згідно ч. 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за 2008 рік та 2009
рік.

Крім того, судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням Управління
Пенсійного фонду України в
Покровському районі Дніпропетровської
області від 10 березня 2011 року
відповідачу надано розстрочку по
сплаті заборгованості на суму 2421365,89
грн. з 1.01.2011 року по 31.12.2015 року.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що за
правилами п. 2 Прикінцевих положень
Закону України від 9.07.2003 року №1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі
Закон№1058-IV) та відповідно до п. 1 ст. 2
Закону України від 26.06.1997 року №400/97-ВР
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі Закон
№400/97-ВР) відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати на
виплату та доставку пенсії,
призначеної на пільгових умовах
працівнику за Списком № 2.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що позивач мав всі законні
підстави для нарахування відповідачу
суми заборгованості по несвоєчасно
сплаченим страховим внескам, однак у
зв'язку з тим, що сторони між собою
узгодили умови і порядок стягнення
існуючої заборгованості зі сплати
збору на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, заборгованість з
відшкодування фактичних на виплату та
доставку пільгових пенсій і
заборгованість зі сплати фінансових
санкцій та пені, то відсутні і підстави
для задоволення позову.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону №1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону №1058-IV в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом №1788-XII . У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до ст.27 та з
урахуванням норм ст. 28 Закону №1058-IV.
При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом
№1058-IV питання щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. «б» - «з»
ст.13 Закону №1788-XII, було врегульовано
Законом №400/97-ВР. Відповідно до пунктів
1 та 2 статті 1 цього Закону відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону №400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону № 1788-XII
до досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 цього
Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкта оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону.

Таким чином, висновок про обов'язок
відповідача відшкодувати позивачу
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених працівникам відповідача
відповідно до пункту «б» - «з» частини 1
ст. 13 Закону №1788-XII, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права та відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України.

Однак висновки суду апеляційної
інстанції стосовно того, що надана
позивачем розстрочка зі сплати
заборгованості узгодила умови і
порядок стягнення існуючої
заборгованості між позивачем і
відповідачем, є помилковими, оскільки
відшкодувати позивачу витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
працівникам відповідача відповідно до
пункту «б» - «з» частини 1 ст. 13 Закону
№1788-XII, є обов'язком відповідача, що ним
і не заперечується. Надання розстрочки
зі сплати заборгованості згідно
діючого законодавства не надає підстав
для звільнення платника від
відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що обставини даної
справи встановлені повно і правильно,
але суд апеляційної інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення помилкового судового
рішення.

Згідно ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 226, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Покровському районі Дніпропетровської
області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2011 року скасувати.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

І.Я.Олендер