Справа № 802/113/14-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 лютого 2014 р.
Справа № 802/113/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Воробйової Інни Анатоліївни,
розглянувши у порядку письмового
провадження матеріали справи за
позовом управління Пенсійного фонду
України у Тиврівському районі
Вінницької області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України у
Тиврівському районі Вінницької
області про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в сумі 4788,15 грн.

Позов мотивований тим, що за
відповідачем рахується заборгованість
зі сплати єдиного внеску в сумі 4788,15
грн. Вказану суму заборгованості
відповідач у добровільному порядку не
сплачує, в зв'язку з чим поданий даний
адміністративний позов.

Позивач в судове засідання не з'явився.
Про дату, час та місце судового
засідання повідомлявся завчасно та
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши заяву про розгляд
справи за його відсутності (вх.№3536 від
21.02.2014 р.). Одночасно зазначив, що проти
позову заперечує та надав квитанції як
докази часткової сплати
заборгованості.

Частиною 6 статті 128 КАС України
передбачено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод у
розгляді справи та потреби у виклику
свідків чи експерта, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження. При цьому,
відповідно до положень статті 41 КАС
України технічна фіксація судового
процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та
об'єктивно з'ясувавши всі обставини
справи, суд встановив наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 вказаного
Закону передбачено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 згідно виписки серії ААБ № 177577 з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з
24.01.2012 р. являється фізичною
особою-підприємцем та зареєстрований в
управлінні Пенсійного фонду України у
Тиврівському районі Вінницької
області як платник єдиного внеску.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 2 статті 6
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

В силу частини 4 статті 25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного
фонду в порядку, встановленому
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сферах трудових
відносин, соціального захисту
населення.

У разі якщо згоди з органом
Пенсійного фонду не досягнуто, платник
єдиного внеску зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих
днів з дня надходження узгодженої
вимоги, територіальний орган
Пенсійного фонду надсилає в порядку,
встановленому законом, до підрозділу
державної виконавчої служби вимогу про
сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

Таким чином, органи пенсійного фонду у
питанні щодо стягнення недоїмки мають
альтернативне право або направити
вимогу про її сплату до відповідного
підрозділу державної виконавчої
служби, або звернутися до суду.

Судом встановлено, що 01.08.2013 р.
управлінням Пенсійного фонду України у
Тивріському районі Вінницької області
сформовано вимогу №Ф-11-У про сплату
недоїмки в сумі 4788,15 грн. Дана вимога
направлена ОСОБА_1, однак станом на
10.01.2014 р. відповідачем дана
заборгованість не погашена. У зв'язку з
чим, управління Пенсійного фонду
України у Тиврівському районі
Вінницької області звернулось з даним
позовом до суду.

Згідно положень пункту 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-5 від 27.09.2010 р.,
зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 27.10.2010 р. за
№ 994/18289, органи Пенсійного фонду
надсилають платникам вимогу про сплату
недоїмки якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, інформації органів
державної податкової служби, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників за формою
згідно з додатком 4 до цієї Інструкції
(для платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Вимога формується під одним
порядковим номером до повного
погашення сум боргу.

23.08.2013 р., враховуючи положення
зазначеної норми та наявність у ОСОБА_1
на кінець календарного місяця
недоїмки, управлінням Пенсійного фонду
України у Тиврівському районі
Вінницької області сформовано вимогу
про сплату боргу №Ф-11-У на суму 6588,15
грн., яка в подальшому була направлена
до органів виконавчої служби для
виконання. При цьому, сума недоїмки
визначена у попередній вимозі,
включена у вимогу №Ф-11-У від 23.08.2013 р.

Як видно з матеріалів справи, 28.08.2013 р.
відділом державної виконавчої служби
Тиврівського районного управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№39527783 на підставі вимоги №Ф-11-У
виданої 23.08.2013 р. управлянням
Пенсійного фонду України у
Тиврівському районі Вінницької
області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в
сумі 6588,15 грн.

19.11.2013 р. на адресу відділу ДВС
Тиврівського районного управління
юстиції надійшла заява ОСОБА_1, згідно
якої просить направити вимогу №Ф-11-У
від 23.08.2013 р. за місцем його роботи для
подальшого відрахування боргу із
заробітної плати, що і було зроблено
органом виконавчої служби. Вказану у
вимозі недоїмку сплачено частково, що
підтверджується квитанцією №N05LZ44899 від
05.09.2013 р. на суму 2000 грн.

25.11.2013 р. відділом ДВС Тиврівського
районного управління юстиції винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження за вимогою №Ф-11-У від 23.08.2013
р.

Таким чином, управління Пенсійного
фонду у Тиврівському районі Вінницької
області направляючи вимогу для
примусового виконання до органів ДВС,
реалізувало одну із двох
альтернативних можливостей стягнення
недоїмки. Тому, звернення з даним
позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості є недопустимим,
оскільки може призвести до подвійного
стягнення боргу.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
03.10.2013 р.

Положеннями частини 1 статті 244-2 КАС
України передбачено, що рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язанні привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За сукупністю наведених обставин,
враховуючи, що позивач направив вимогу
до виконавчої служби на примусове
виконання, тобто реалізував одну з двох
альтернативних можливостей,
передбачених частиною 4 статті 25
зазначеного Закону щодо стягнення
недоїмки, суд приходить до висновку,
про необґрунтованість позовних вимог
і, відповідно, про відмову в їх
задоволенні.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, а також за відсутності
витрат позивача - суб'єкта владних
повноважень, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Воробйова Інна Анатоліївна