Справа № 820/7803/13-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.Справа № 820/7803/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Міністерства оборони України
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014р.
по справі № 820/7803/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України
третя особа Державне підприємство
обслуговування повітряного руху
України "Украерорух"

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання виконати
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Міністерства оборони України, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Державне
підприємство обслуговування
повітряного руху України "Украерорух",
в якому просив визнати протиправною
бездіяльність Міністерства Оборони
України відносно ненарахування та
нездійснення виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні,
зобов'язати Міністерство Оборони
України здійснити нарахування та
здійснити виплату одноразової
грошової допомоги у розмірі 151659 грн.
ОСОБА_1.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014р. по
справі № 820/7803/13-а позов задоволено
частково. Стягнуто з Міністерства
оборони України одноразову грошову
допомогу при звільненні у розмірі 151659
грн. на користь ОСОБА_1. В задоволенні
інших позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодився з судовим
рішенням, та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014р. та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Позивач та представники відповідача і
третьої особи в судове засідання суду
апеляційної інстанції не прибули, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи сповіщені належним
чином, причину неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що позивач, ОСОБА_1,
проходив військову службу в
Міністерстві оборони України.

Відповідно до наказу Міністра оборони
України №600 від 19.10.1999р. (а.с.9) позивач
відряджений у розпорядження
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України. При цьому, військова служба
позивача не припинилась.

У розпорядженні ДП обслуговування
повітряного руху України "Украерорух"
позивач знаходився до 02.08.2013 р.

Відповідно до наказу т.в.о.
генерального директора ДП
обслуговування повітряного руху
України "Украерорух" №408/о від 01.08.2013р.
та наказу директора
Дніпропетровського РСП ДП
обслуговування повітряного руху
України №759/вс від 02.06.2013р., що були
видані на реалізацію наказу Міністра
оброни України №254 від 24.07.2013р., позивач
звільнений з займаної посади (а.с. 11-13).

З матеріалів справи слідує, що згідно з
наказом Міністра оброни України №254
від 24.07.2013р. позивач був звільнений з
військової служби на підставі п. "б" ст.26
Закону України "Про військовий
обов'язок і війському службу", тобто
даний розпорядчий документ спричинив
припинення публічної служби.

Відповідно до наказу т.в.о.
генерального директора ДП
обслуговування повітряного руху
України №408/о від 01.08.2013р. та наказу
директора Дніпропетровського РСП ДП
обслуговування повітряного руху
України №759/вс від 02.06.2013р. позивач був
звільнений з займаної посади як такий,
що вже звільнений з військової служби.

Спірні правовідносини виникли щодо
виплати позивачу одноразової грошової
допомоги при звільненні відносно
визначення суб'єкту (органу), який
повинен здійснити таку виплату: чи є це
Міністерство оборони України або
Державне підприємство обслуговування
повітряного руху України "Украерорух".

Відповідачем та третьою особою факт
наявності права у позивача на
отримання такої допомоги в порядку ст.
15 Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" не заперечується.

В апеляційній скарзі та додаткових
поясненнях відповідач посилається
виключно на те, що він є неналежним
відповідачем, а сума підлягає
стягненню з третьої особи.

Проте, з матеріалів справи слідує, що
Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.13 по
справі № 820/7801/13-а, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.13р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.12.2013 року,
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України "Украерорух", третя особа -
Міністерство оборони України, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишено без задоволення.

В зазначеному рішенні судом
встановлено, що зі змісту наказу
Міністра оброни України №254 від
24.07.2013р., наказу генерального директора
ДП обслуговування повітряного руху
України №408/о від 01.08.2013р. та наказу
директора Дніпропетровського РСП ДП
обслуговування повітряного руху
України №759/вс від 02.06.2013р. випливає, що
після звільнення зі штатної посади в
структурі ДП позивач не залишився на
військовій службі, рішення припинення
публічної служби позивача було
прийнято не ДП, а Міністром оборони
України, хронологічно передувало
рішенню про звільнення позивача з
посади в ДП і невідворотно зумовило
прийняття останнього. Також зазначено,
що з положень приписів закону України
"Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" однозначно витікає, що
обов'язком виплати одноразової
грошової допомоги на користь
військовослужбовця у зв'язку з
завершенням такою особою проходження
військової служби через стан здоров'я
законодавець обтяжив Міністерство
оборони України, адже в розумінні
Закону України "Про військовий
обов'язок і військову службу" саме
Міністерство оборони України є тим
суб'єктом права, з яким у
військовослужбовця виникають і
тривають правовідносини з проходження
публічної служби.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, рішенням суду, яке має
преюдиційне значення, встановлено
обов'язок виплати одноразової грошової
допомоги при звільненні ОСОБА_1
Міністерством оборони України.

Також аналізуючи положення діючого
законодавства, яке регулює порядок
виплати вказаної допомоги, колегія
суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статтею 15 Закону № 2011-XII
передбачено, що військовослужбовцям,
крім військовослужбовців строкової
служби, які звільняються з військової
служби за віком, станом здоров'я чи у
зв'язку зі скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
після закінчення строку контракту, у
зв'язку із систематичним невиконанням
умов контракту командуванням,
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

З довідки Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України "Украерорух" №10.1-820 від
05.08.13(а.с.14) встановлено, що місячне
грошове забезпечення позивача станом
на 05 серпня 2013 року становить 12638,25 грн.

До складу грошового забезпечення
входять: оклад за військовим званням у
сумі 130 грн., посадовий оклад - 8595 грн.,
надбавка за вислугу років у сумі 3053,75
грн., щомісячна додаткова надбавка за
роботу з документами, які містять
державну таємницю у сумі 859,50 грн.

Отже, одноразова грошова допомога при
звільненні з військової служби ОСОБА_1
складає 151659 грн.

Частиною 7 статті 9 Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ)
передбачено, що за
військовослужбовцями, відрядженими до
державних органів, установ,
організацій, а також Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України, зберігаються
всі види забезпечення, передбачені
статтями 9 і 91 цього Закону, гарантії та
пільги, що надаються за рахунок коштів,
призначених у Державному бюджеті
України на утримання Збройних Сил
України, інших утворених відповідно до
законів України військових формувань
та правоохоронних органів, Державної
спеціальної служби транспорту. Перелік
посад, які можуть бути заміщені
військовослужбовцями у цих державних
органах, установах, організаціях, а
також Державному підприємстві
обслуговування повітряного руху
України, затверджується Президентом
України.

Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті
15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям,
звільненим зі служби безпосередньо з
посад, займаних в органах державної
влади, органах місцевого
самоврядування або сформованих ними
органах, на підприємствах, в установах,
організаціях і у вищих навчальних
закладах із залишенням на військовій
службі, виплата одноразової грошової
допомоги з підстав, передбачених цим
пунктом, здійснюється за рахунок
коштів органів, у яких вони працювали.

Згідно з ч. 1 статті 23 Закону № 2011-XII
фінансове забезпечення витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів, що
передбачаються в Державному бюджеті
України на відповідний рік для
Міністерства оборони України,
розвідувальних органів України та
інших центральних органів виконавчої
влади, що мають у своєму
підпорядкуванні військові формування
та правоохоронні органи, інших джерел,
передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 працював в
Міністерстві оборони України, що
підтверджено посвідченням офіцера.

З 19 жовтня 1999 року був відряджений до
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України та до моменту звільнення
знаходився у розпорядженні
Міністерства оборони України. Наказом
Міністра оборони України від 24 липня 2013
року № 254 позивача звільнено з
військової служби.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність у позивача права на
отримання одноразової грошової
допомоги при звільненні від
Міністерства оборони України

При цьому відповідно до статті 2 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.
Водночас судові рішення, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення виплат, як це просить
позивач, не належать до зазначених у
згаданій статті видів рішень, що
унеможливлює їх виконання без зміни
його способу.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що на користь
позивача належить стягнути з
Міністерства оборони України суму
одноразової грошової допомоги при
звільненні в розмірі 151659 грн.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014р. по
справі № 820/7803/13-а прийнята у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для її скасування
відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства
оборони України залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.01.2014р. по
справі № 820/7803/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.