Справа № 407/6240/13-а
Суддя: Бабічева Л. П.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 407/6240/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області

у складі головуючого:
судді Бабічевої Л.П.

при секретарі
Колчиній Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Антрацит
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області про визнання
протиправним рішення щодо відмови в
призначенні пенсії за віком та
зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України
в м.Антрацит та Антрацитівському
районі Луганської області про
визнання протиправним рішення щодо
відмови в призначенні пенсії за віком
та зобов'язання призначити пенсію.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка послалась на те, що вона має
сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце у жовтні 1995
році, її син ОСОБА_2 отримав тілесні
ушкодження, тривалий час був на
лікуванні.

З 06 грудня 1995 року сина ОСОБА_2 визнали
інвалідом дитинства та з цього часу
вона отримує допомогу на сина, як на
дитину інваліда.

Згідно Витягу з Протоколу ЛКК №112/3 КУ
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги» Антрацтівської міської Ради
її сину встановлена інвалідність з
дитинства у зв'язку з отриманою
травмою: наслідки гострої
черепно-мозкової травми, перелом
правої лобної кістки, ушиб речовини
головного мозку 2 ст.» і тому відповідно
до рішення ЛКК дане захворювання
відповідає Переліку медичних показань,
що дають право на одержання державної
соціальної допомоги на дітей інвалідів
віком до 18 років, затв. наказом
Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства праці та
соціальної політики України,
Міністерства фінансів України від
08.11.2001 р. №454/471/516.

Свою трудову діяльність вона почала 22
серпня 1980 року в якості вихователя
дитячого садку і на теперішній час її
загальний страховий (трудовий) стаж
складає 23 роки 10 місяців 26 днів.

Маючи необхідний страховий (трудовий)
стаж, досягнувши віку 50 років,
11 листопада 2013 року вона звернулася
із заявою до відповідача про
призначення їй пенсії за віком
відповідно до статті 17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», абз. 4 п. 3 розділу
15 «Прикінцеві положення» Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», як
матері інвалідів з дитинства.

Рішенням Управління Пенсійного Фонду
України в м.Антрациті та
Антрацитівському районі від 15
листопада 2013 року №206 їй відмовлено у
призначенні такої пенсії, оскільки її
сина ОСОБА_2 визнано дитиною-інвалідом
у віці 13 років.

Вважає дане рішення відповідача
протиправним та таким, яке порушує її
пенсійні права.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» «жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми (пункти «є» і «ж»
статті 56). При цьому до числа інвалідів
з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії (стаття 94).

Обов'язок позивача підтверджувати, що
вона є матір'ю інваліда з дитинства до
шестирічного віку в законодавстві
відсутній.

Позивачка просить визнати
протиправним і скасувати рішення
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області №206 від 15 листопада
2013 року про відмову в призначенні їй
пенсії за віком з 11.11.2013 року
та зобов'язати відповідача призначити
їй пенсію за віком з 11 листопада 2013
року.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримала з вищевикладених
підстав, просить позовні вимоги
задовольнити повністю.

Представник відповідача - Управління
Пенсійного Фонду України в м. Антрацит
та Антрацитівському районі у судове
засідання не з'явився, від відповідача
до суду надійшло письмове заперечення
на позов, у якому відповідач просить
розглянути справу за відсутності
представника, та зазначив, що
відповідно до ст.17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» абз. 4 п.3
розділу XV «Прикінцеві положення» ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" жінки, які
народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до шестирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на призначення дострокової пенсії за
віком після досягнення 50 років та за
наявності не менш як 15 років страхового
стажу, але не раніш ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно до п. 25 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України
25.11.2005р. № 22-1 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005р.
за № 1566/11846 (зі змінами)
визнання особи інвалідом з дитинства
або дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акту огляду в МСЕК; медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги. У разі
якщо дитина визнана дитиною-інвалідом
після досягнення шестирічного віку,
або інвалідом з дитинства після
досягнення вісімнадцятирічного віку
надається висновок
лікарсько-консультаційної" комісії"
про те, що вона мала медичні показання
для визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про
призначення пенсії за віком як матері
інваліда з дитинства.

Згідно витягу з протоколу
лікарсько-консультаційної комісії
«Центру первинної медико - санітарної
допомоги» №112/3 від 03.10.2013р. який
позивачка надала до управління,
захворювання ОСОБА_2, яке привело до
інвалідності настало у віці тринадцяти
років (06.12.1995р.).

Будь-яких доказів про те що її дитина
ОСОБА_2 мав медичні показання для
визнання дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку
позивачка до управління не надала.

Оскільки дитина позивачки визнана
інвалідом з дитинства після досягнення
шестирічного віку, травма, внаслідок
якої ОСОБА_2 визнаний інвалідом, мала
місце, лише в тринадцятирічному віці,
тому було прийнято рішення про відмову
в призначенні позивачці пенсії за
віком як матері інваліда з дитинства
згідно ст.17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Просить відмовити у задоволенні позову
( а.с. 26 ).

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши
матеріали справи в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України,
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
має сина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 14),
якого з 06 грудня 1995 року згідно
медичного висновку №62 визнано
інвалідом з дитинства, т.б. у віці 13
років ( а.с. 29).

Також з витягу Протоколу ЛКК №112/3 КУ
«Центр первинної медико-санітарної
допомоги» Антрацтівської міської Ради
від 03.10.13 р. вбачається, що сину
позивачки встановлена інвалідність з
дитинства у зв'язку з отриманою
травмою: наслідки гострої
черепно-мозкової травми, перелом
правої лобної кістки, ушиб речовини
головного мозку 2 ст.,
інвалідність настала у віці 13 років /
06.12.1995 р./ ( а.с. 27).

Позивачка 11.11.2013 звернулася до
управління Управління Пенсійного
Фонду України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі з заявою про
призначення їй пенсії за віком, як
матері дитини - інваліда з дитинства,
надавши необхідні документи. На момент
звернення позивачці виповнилося 51 рік
( а.с. 7), також вона мала страхового
стажу більше 15 років ( а.с. 9-12).

Однак, рішенням Управління Пенсійного
Фонду України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі від 15.11.2013 року
№ 206 позивачці відмовлено в
призначенні пенсії за віком як матері
інваліда з дитинства згідно поданої
нею 11.11.2013 року заяви, так як дитина
визнана інвалідом з дитинства після
досягнення шестирічного віку ( а.с. 21).

Так, частиною першою статті 46
Конституції України встановлено, що
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до абзацу четвертого пункту
3 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону № 1058-IV жінки, які народили
п'ятеро або більше дітей і виховали їх
до шестирічного віку, і матері
інвалідів з дитинства, які виховали їх
до цього віку, мають право на
призначення дострокової пенсії за
віком, але не раніше ніж за 5 років до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
за наявності не менше 15 років
страхового стажу. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-XII жінки,
які народили п'ятеро або більше дітей і
виховали їх до восьмирічного віку, і
матері інвалідів з дитинства, які
виховали їх до цього віку, мають право
на пенсію за віком після досягнення
50 років і при стажі роботи не менше 15
років із зарахуванням до стажу часу
догляду за дітьми. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16 років, які
мають право на одержання соціальної
пенсії.

Таким чином, наведені правові норми
законів не містять як обов'язкову умову
для призначення такого виду пенсії
встановлення дитині інвалідності до
досягнення нею 6-річного віку.

Щодо посилання відповідача на
положення Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то суд приходить до
наступного.

Відповідно до пункту 24 постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1 «Про
затвердження Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Порядок) при
призначені пенсій жінкам, які народили
п'ятеро або більше дітей і виховували
їх до восьмирічного віку
(чотирнадцятирічного), з 01.01.2006 -
шестирічного (чотирнадцятирічного)
віку, матерям інвалідів з дитинства,
які виховували їх до цього віку, а
також, у разі відсутності матері або за
її згодою, чоловікам, які здійснювали
виховання п'ятьох або більше дітей чи
дитини-інваліда, факт народження
дитини встановлюється на підставі
свідоцтва про народження, а їх
виховання до зазначеного віку - на
підставі свідоцтва про народження чи
паспорта дитини.

Пунктом 25 Порядку визначено, що
визнання особи інвалідом з дитинства
або дитиною-інвалідом засвідчується
випискою з акта огляду в МСЕК, медичним
висновком установи охорони здоров'я,
посвідченням одержувача допомоги,
довідкою органу, що призначає допомогу,
про період призначення допомоги. У разі
якщо дитина визнана дитиною-інвалідом
після досягнення шестирічного віку,
або інвалідом з дитинства після
досягнення вісімнадцятирічного віку
надається висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що вона мала медичні показання для
визнання її дитиною-інвалідом до
досягнення шестирічного віку.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, що має вищу юридичну силу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у пункті 5 своєї постанови від 1
листопада 1996 року № 9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя", судам при розгляді справи
необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу (акти
Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Відтак, виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
актами, суд вважає, , що при вирішенні
цього спору застосуванню підлягають
саме норми Законів № 1788-XII та № 1058-IV, а
не названий Порядок.

Таким чином, судом встановленою, що
позивачка має сина інваліда дитинства,
має вік та стаж, необхідний для
призначенні пенсії і, згідно абзацу
четвертого пункту 3 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» має право на призначення
пенсії за віком.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про протиправність рішення
відповідача №206 від 15.11.2013 року про
відмову у призначенні пенсії
позивачці, а тому дане рішення
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
підлягають повному задоволенню.

Суд відповідно до вимог ст. 94 КАСУ
стягує повністю повернення судових
витрат з Державного Бюджету України на
користь позивачки.

На підставі
викладеного,

керуючись ст.ст.2, 8, 9, 11, 17, 18, 69-72, 94, 158-163,
167, 186, 254 КАС України,

ст.19, 46 Конституції України, пунктом 3
розділу XV «Прикінцеві положення»

Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове

державне пенсійне страхування», ст.17 ЗУ
«Про пенсійне забезпечення», суд,

П О С Т А Н О В
И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України в м.Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області про визнання протиправним
рішення щодо відмови в призначенні
пенсії за віком та зобов'язання
призначити пенсію - задовольнити.

Визнати рішення Управління
Пенсійного Фонду України в м.Антрацит
та Антрацитівському районі Луганської
області №206 від 15.11.2013 року про відмову
у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 -
протиправними та скасувати його.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м.Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області призначити ОСОБА_1 з 11
листопада 2013 року пенсію за віком як
матері інваліда з дитинства.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 и судові витрати в
розмірі 68 грн. 82 коп. ( шістдесят вісім
грн. 82 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Антрацитівський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Суддя Антрацитівского

міськрайонного суду
Л. П. Бабічева