Справа № 2010/2а-2475/11
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Справа №
2010/2а-2475/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Подобайло З.Г.

розглянувши в письмовому провадженні у
приміщенні Харківського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області на постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 24.05.2011р. по
справі № 2010/2а-2475/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області

про надання невідкладного судовго
захисту,

ВСТАНОВИЛА:

11.02.2011р. позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом , в якому
просив визнати дії відповідача
-Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області незаконними. Зобов'язати
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області починаючи з
01.01.2004р. по 31.07.2008р. провести перерахунок
пенсії, як інваліду ЧАЕС та війни 2
групи відповідно до ст. ст. 50, 54, 64 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме
установити основну пенсію в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком, та
додаткову в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, та проводити необхідні
виплати. Зобов'язати відповідача -
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області за період з 01.01.2004 року по 31.12.2005
року установити підвищення до пенсії
як інваліду війни 2 групи в розмірі 350%
мінімальної пенсії за віком, та
провести необхідні виплати відповідно
до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту.

Постановою Дергачівського районного
суду Харківської області від
24.05.2011р. прийнятою в скороченому
провадженні позовні вимоги задоволено
частково. Визнано протиправним
невиконання Управлінням Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області вимог ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
Постанови Кабінету Міністрав України
№ 894 від 13 липня 2004 року "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у відношенні обчислення
належної до сплати основної пенсії
інваліда ЧАЕС 2 групи.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області зробити
перерахунок ОСОБА_1 основної пенсії у
відповідності до ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи " у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії як інваліду ІІ групи
ЧАЕС у розмірі 75% мінімальної пенсії за
віком починаючи з 01.10.2010 року

Зобов'язаноУправління Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області відповідно до
Постанови Кабінету Міністрав України
№ 894 від 13.07.2004 року "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", збільшити
розмір пенсії ОСОБА_1 на 12% починаючи з
01.10.2010 року.

Зобов'язаноУправління Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області здійснити
перерахунок та виплату, встановити
підвищення ОСОБА_1 основної щомісячної
пенсії, як інвалід ІІ групи ЧАЕС,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 1293 від 27.12.2005 року
"Про збільшення розмірів пенсії деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідо Чорнобильської катастрофи",
збільшивши її розмір у 3,5 рази
відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови № 1293,
як особі, яка працювали в зоні
відчуження у 1986 році, починаючи з 01.10.2010
року.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, а також на доводи
та обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач є
інвалідом 2 групи та учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії та має право на отримання
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірах,
встановлених ст.ст.50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", між тим
неправильно застосував до спірних
правовідносин норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: державної пенсії; додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 06.06.1996 р. в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у редакції Закону України
від 06.06.1996 р. особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсії
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом про Державний
бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Згідно з частиною третьою статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 05.10.2006 р. N
231-У встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
дійшла висновку, що при визначенні
розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанови Кабінету
Міністрів України № 530 "Деякі питання
соціального захисту населення окремих
категорій громадян"від 28.05.2008 року та №
654 від 16.07.2008 року "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян", які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги
УПФУ щодо правомірності нарахування та
виплати позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах встановлених
Постановами Кабінету Міністрів
України.

Між тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в
редакції яка діяла до 30.07.2010 року) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій України" від 07.07.2010 року
зазначений строк звернення з позовом
до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин чинну ч.2 ст.99 КАС
України, яка діє з 30.07.2010 року.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 11.08.2010
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо визнання
незаконними дій відповідача та
покладення на нього обов'язку
здійснити перерахунок та виплату
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за
період до 11.08.2010 року, у зв'язку з
пропуском строку для звернення до суду,
підлягають залишенню без розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
правовідносини по даній категорії
справ розглядаються, в першу чергу,
виходячи з правомірності або
неправомірності дій органу владних
повноважень, строк оскарження яких
передбачений КАС України, а тому
положення ст. 76 Закону України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку" від 08.02.1995 року,
яким встановлено що право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, строком давності не обмежується,
до даних правовідносин не
застосовується.

Також, приймаючи зазначену постанову,
суд першої інстанції виходив з того, що
розмір призначеної пенсії позивача має
бути збільшений на підставі Постанов
Кабінету Міністрів України № 894 від
13.07.2004 року "Про підвищення розмірів
пенсій, призначених відповідно до
частини четвертої статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" на 12 % та №
1293 від 27.12.2005 року "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в 2,5 рази з
дня призначення позивачу пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Проте, колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Кодексом
адміністративного судочинства
України, Законом України від 28 лютого
1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(далі -Закон №796),
Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 1997 року №523 «Про
затвердження нового порядку
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, й пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року №1293 «Про
збільшення розмірів пенсії деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 54 Закону №796
обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення". В усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; по III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком.

З матеріалів справи вбачається , що
позивач має право на проведення
перерахунку пенсії у відповідності з
вимогами ч.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і
соціальний захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
відповідності зі ст. 50 вищевказаного
Закону у розмірі 75 % мінімальної пенсії
за віком визначеної ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Колегія суддів зазначає , що для
застосування Постанови КМУ № 894 та
Постанови КМУ № 1293 для перерахунку
пенсії у даному випадку немає законних
підстав, оскільки ця постанова
застосовується для збільшення
розмірів пенсії, призначених
відповідно до статті 54 Закону №796,
розмір яких обчислюється відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 03 січня 2002 року №1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету».

Крім того, вказані постанови № 894 та
№1293 мають разовий характер та не
можуть бути підставою для збільшення
призначеної пенсії на 12 % та у 2,5 рази у
даних правовідносинах.

Тобто, суд першої інстанції помилково
дійшов висновку, що відмова пенсійного
фонду у перерахунку пенсії позивачу з
урахуванням Постанов КМУ № 894 та № 1293 є
неправомірною, тому постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню .

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06.07.2011р. Кабінетом Міністрів України на
виконання пункту 7 Закону України від
14.06.2011 року № 3491-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" винесено постанову
№745, якою встановлено в тому числі
мінімальний розмір пенсій. Постанова
набрала чинності з 23.07.2011 року.

Оскільки з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії при
вирішенні спору застосуванню підлягає
законодавча норма, що не визнана
неконституційною та прийнята пізніше,
в даному випадку мають застосовуватись
норми Закону України від 14.06.2011 року
№3491-VІ "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", а не відповідні норми Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві починаючи з 16.11.10р.
відповідач повинен керуватись
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011р. №745.

На підставі наведеного, суду першої
інстанції дійшов помилкового висновку
задовольнивши позов в цій частині, тому
судове рішення відповідно до вимог
ст.202 КАС України в цій частині підлягає
скасуванню з прийняттям нового .

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково, а
постанова суду -скасуванню, з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 99,100, 160, 167, 195, 197, 198, 200, 202,
205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області задовольнити частково.

Скасувати постанову в частині позовних
вимог за період з 01.01.2004 року по 10.08.2011
рік, в цій чатині позовні вимоги
залишити без розгяду.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 24.05.2011р.
скасувати в частині визнання
протиправним невиконання Управлінням
Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області вимог ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у
відношенні обчислення належної до
сплати основної пенсії інваліда ЧАЕС 2
групи. В частині позовних вимог
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Дергачівському районі
Харківської області відповідно до
Постанови Кабінету Міністрав України
№ 894 від 13.07.2004 року "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", збільшити
розмір пенсії ОСОБА_1 на 12% починаючи з
01.10.2010 року. В частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області здійснити перерахунок та
виплату, встановити підвищення ОСОБА_1
основної щомісячної пенсії, як інвалід
ІІ групи ЧАЕС, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 1293 від
27.12.2005 року "Про збільшення розмірів
пенсії деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідо Чорнобильської
катастрофи", збільшивши її розмір у 3,5
рази відповідно до абз. 2 п. 1 Постанови
№ 1293, як особі, яка працювали в зоні
відчуження у 1986 році.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову
Дергачівського районного суду
Харківської області від 24.05.2011р.
залишити без змін.

Постанова набирає законної з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров
А.М.Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г.
Макаренко Я.М.