Справа № 296/182/12-а
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"17" лютого 2014 р.
Справа № 296/182/12-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Охрімчук І.Г.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Кузьменко Л.В.

при секретарі
Сидорук Р.М.

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської міської ради на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від "24" грудня 2013 р. у
справі за позовом ОСОБА_4 до
Житомирської міської ради з участю
третьої особи Прокуратури м. Житомира
про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Житомирської міської ради, в якому
просила визнати недійсним рішення
міської ради від 14.07.2011 року №188 «Про
розгляд протесту прокурора м. Житомира
від 06.06.11 № 17/495». Вказаним рішенням
було задоволено протест прокурора
м.Житомира від 06.06.11 №17/495 та скасовано
пункт 7.4 рішення міської ради від 18.08.10
року №1327 «Про приватизацію, передачу в
оренду, надання дозволу на складання
проектів із землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам» в частині надання
позивачці в довгострокову оренду
терміном на 10 (десять) років земельної
ділянки площею 0,0709 га для влаштування
під'їзного шляху до належної земельної
ділянки та ведення городництва за
адресою АДРЕСА_1.

Позивачка зазначає, що вона будучи
власником житлового будинку по
АДРЕСА_1 звернулася до Житомирської
міської ради в порядку ст.ст. 36,151
Земельного кодексу України для
оформлення земельної ділянки, яка
перебуває в її користуванні. Отримавши
відповідні рішення вона виготовила
технічну документацію із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки по
АДРЕСА_1 площею 0,0709 га , звернулася для
затвердження її на сесії Житомирської
міської ради. Пунктом 7.4 рішення
міської ради від 18.08.10 №1327 «Про
приватизацію, передачу в оренду,
надання дозволу на складання проектів
із землеустрою щодо відведення
земельних ділянок громадянам» їй
надано в довгострокову оренду терміном
на 10 (десять) років земельну ділянки
площею 0,0709 га для влаштування
під'їзного шляху до належної земельної
ділянки та ведення городництва за
адресою АДРЕСА_1. Таким чином
задоволенням протесту прокурора м.
Житомира від 06.06.11 №17/495 та скасуванням
пункту 7.4 рішення міської ради від 18.08.10
року №1327 «Про приватизацію, передачу в
оренду, надання дозволу на складання
проектів із землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам» в частині надання їй в
довгострокову оренду терміном на 10
(десять) років земельної ділянки площею
0,0709 га для влаштування під'їзного шляху
до належної земельної ділянки та
ведення городництва за адресою АДРЕСА_1
є протиправним, тому просила його
скасувати.

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 24.12.2013 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач
подав апеляційну скаргу. В своїй
апеляційній скарзі відповідач
Житомирська міська рада, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від 24.12.2013 та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача Житомирської
міської ради та прокурор в судовому
засіданні з вимогами апеляційної
скарги підтримали мотивуючи тим, що
при наданні земельної ділянки
позивачці в оренду було допущено
порушення вимог земельного
законодавства, тому протест прокурора
було задоволено. Таким чином вимоги
позивачки вважають безпідставними.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права при прийнятті
оскаржуваної постанови, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що апеляційна скарга
відповідача не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачці на
праві приватної власності належить
житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням
виконавчого комітету Житомирської
міської ради від 25.02.2000 року №320 та
рішенням Житомирської міської ради
від 18.07.2002 року №40 їй було передано у
власність земельна ділянка загальною
площею 0,2200 га.

Крім цього, згідно технічного паспорту
на вказане будинковолодіння, яке було
видано КП «Житомирське міжміське бюро
по технічній інвентаризації» існувала
ще земельна ділянка площею 0,0709 га, яка
приєднана до будинковолодіння. Для
оформлення вказаної земельної ділянки,
позивачка звернулася до Житомирської
міської ради з клопотанням від 16
листопада 2009 року, типова форма якого
затверджена Постановою Кабінету
Міністрів України від 18.02.2009 року № 113.
На виконання вимог ст. 151 Земельного
кодексу України позивачка отримала
позитивні висновки Управління
земельних ресурсів у м. Житомирі від
08.12.2009 року №62/3, Житомирська міськСЕС
від 30.06.2010 року, № 109 обласної інспекції
з охорони культурної спадщини
Управління культури і туризму
Житомирської обласної державної
адміністрації від 30.11.2009 року № 3304/1,
Управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища Житомирської міської ради
від 02.02.2010 року № 310/13.

Пунктом 6 рішення Житомирської міської
ради від 02.03.2010 року № 1206 враховуючи
матеріали вибору місця розташування
земельних ділянок, позивачці було
надано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,0709 га за по АДРЕСА_1 у
довгострокову оренду, терміном на 10
років, для влаштування під'їзного
шляху та ведення городництва.

Висновком комісії від 06.08.2010 року №
49-п/20/21 було погоджено проект
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки.

Пунктом 7.4 рішення Житомирської
міської ради від 18.08.2010 року № 1327 було
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
погоджено передання земельної ділянки
в оренду терміном на 10 років.

Рішенням №188 від 14.07.2011 року
Житомирською міською Радою в
результаті розгляду протесту
прокурора м. Житомира, було скасовано
пункт 7.4 рішення Житомирської міської
ради від 18.08.2010 року № 1327 в частині
надання ОСОБА_4 в довгострокову оренду
терміном на 10 років земельної ділянки
площею 0,0709 га для влаштування
проїзного шляху до належної земельної
ділянки та ведення городництва по
АДРЕСА_1.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Частинами 1, 10 статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
передбачено, що рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) зазначив, що
в Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від
13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

В даному випадку судова колегія вважає,
що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що оскаржуваним
рішенням міської ради було скасоване
своє попереднє рішення, відповідно до
приписів якого виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією позивачкою
свого права на отримання в
користування (оренду) земельної
ділянки і позивач заперечує проти його
припинення, а тому скасування такого
рішення було можливе лише в судовому
порядку в результаті подання
відповідного позову. Таким чином
оскаржуване рішення суперечить
чинному законодавству, було прийнято
відповідачем не на підставі та у не
межах повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому підлягало скасуванню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без зміни, якщо визнає,
що суди першої інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова
суду першої інстанції у даній справі є
обґрунтованою та законною, а тому її
слід залишити без змін, доводи ж
відповідача не є переконливими,
спростовуються наведеним вище та
відповідно, не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
міської ради залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від "24" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Г. Охрімчук

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Л.В. Кузьменко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "18" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська міська рада майдан С.П.
Корольова, 4/2,м.Житомир,Житомирська
область,10014

Прокуратура м.Житомира
вул.Черняховського,2,м.Житомир,10014