Справа № 804/380/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р. Справа № 804/380/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю представників:

позивача
Шкарабан Т.В., Чернової А.В.

відповідача
Задорожньої А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів України про
визнання протиправними, скасування
карток відмови та рішення про
коригування митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
митниці Міністерства доходів України,
в якому, з урахуванням уточнень
позовних вимог від 10.02.2014 року, позивач
просить :

- визнати протиправною та
скасувати картку відмови у митному
оформленні товарів № 110100000/2013/00525 від 20
вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України;

- визнати протиправним та
скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів № 110100000/2013/200431/1
від 20 вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
виконуючи обов'язки учасника
зовнішньоекономічних відносин,
позивач 23 вересня 2013р. сформував митну
декларацію № 110100000/2013/229786 та надав її
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний» для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні, з наданням усіх необхідних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару за основним
(першим) методом.

Позивач не погоджується з винесеною
відповідачем карткою відмови в митному
оформленні товару та рішенням,
оскільки вважає, що відповідачу були
надані всі документи і дотримані всі
умови, визначені ст. 53 Митного кодексу
України, необхідні для визначення
митної вартості за основним методом.
Надання додаткових документів є
необхідним у разі потреби в
підтвердженні задекларованої
позивачем митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах. На думку
позивача, за умови не наведення митним
органом доказів того, що документи,
подані ним для митного оформлення
товару, є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації,
витребування відповідачем переліку
документів без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
свідчить про протиправність рішення
відповідача щодо застосування іншого,
ніж основний метод визначення митної
вартості. Позивач вважає, що за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим (основним)
методом, застосування відповідачем
коригування митної вартості є
передчасним, отже прийняті
відповідачем картка відмови у митному
оформленні товарів № 110100000/2013/00533 від 24
вересня 2013р. та рішення про коригування
митної вартості товарів №
110100000/2013/200439/1 від 24 вересня 2013р. є
протиправними та підлягають
скасуванню.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти даного
позову заперечував в повному обсязі. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що документи, подані до митного
оформлення, містять розбіжності та не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, а тому
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
рішення про коригування митної
вартості товарів прийняті митним
органом правильно, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені законом,
тому скасуванню вони не підлягають.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, виходячи
із наступного.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування (частина 2 статті 1
Митного кодексу України № 4495-VI від
13.03.2012 року).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного
кодексу України, встановлені порядок і
умови переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять
державну митну справу.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Митний контроль здійснюється виключно
митними органами відповідно до цього
Кодексу та інших законів України.

Судом встановлено, що на виконання умов
Контракту купівлі-продажу № SK2013/03/29 від
29.03.2013 p. ТОВ «Торговий Дім Профіль
України» 20.09.2013 р. отримав від фірми
«Shandong Keer Imp&Exp Trade Co., LTD.» (КНР) товар
наступної номенклатури:

- оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,30 мм;

- оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,35 мм;

- оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,38 мм;

- оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,40 мм.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» 20 вересня 2013 року було
сформовано митну декларацію №
110100000/2013/229539 та надано її до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
для здійснення оформлення товару у
митному відношенні.

Разом із митною декларацією позивачем
були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами 110/2012/0001937 від 03.12.2012;

- акт про проведення огляду (переогляду)
товарів, транспортних засобів, ручної
поклажі та багажу 500060702/2013/008523 від 12.09.2013
року;

- залізнична накладна для внутрішнього
сполучення 40281610 від 15.09.2013 року;

- Коносамент (Bill of lading) EGLV18 від
11.06.2013 року;

- банківський платіжний документ , що
стосується товару 388 від 11.09.2013 року;

- платіжний документ, що підтверджує
вартість товару Swift 1551 від 10.09.2013 року;

- виписка з бухгалтерської
документації від 10.09.2013 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 06.06.2013 року;

- висновок про вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією 4205 від 19.09.2013
року;

- розрахунок ціни (калькуляція) від
16.06.2013 року;

- некласифікований документ, який
підтверджує заявлену митну вартість
(крім позначених кодами 3001-3021, 3023) від
06.06.303 року;

- рахунок-фактура (інвойс) SXD 13060601 від
06.06.2013 року;

- пакувальний лист від 06.06.2013 року;

- рахунок-проформа SXD 130606 від 06.06.2013 року

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) - 5 від 06.06.2013 року;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються та подання якого для
митного оформлення SK 2013/03/29 від 29.03.2013
року;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів чи майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами (про
відсутність за Межами України валютних
цінностей та майна) - Лівобережна МДПІ
№84 від 10.07.2013 року;

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
2761 контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбутку
штампу «Радіологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено») 2761 від 11.07.2013
року;

- резервна позиція 915 від 26.07.2001 року;

- сертифікат про походження товару
загальної форми ССРІТІ1.06.2013 року;

- інші некласифіковані документи С-т
якості від 06.06.2013 року;

- єдиний уніфікований документ на
розміщення та тимчасове зберігання
товарів 110100000/0667 від 18.09.2013 року;

- копія митної декларації країни
відправлення 80078148 від 08.07.2013
року;

- митна декларація, за якою було
відмовлено у випуску товарів
10100000/2013/229538 від 20.09.2013 року.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України (далі за
текстом - МКУ) у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ, визначаються за
результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52 розділу
ХІ МКУ.

Так, за результатами проведеного
контролю відповідача, із застосуванням
системи управління ризиками
Автоматизованою системою аналізу та
управління ризиками (АСАУР), відповідно
до ст. 337 МКУ в автоматизованому порядку
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості товару та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України.

Так, посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу
України було здійснено контроль
наявності в підтверджуючих документах
усіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме:

- в контракті зазначена адреса
відправника, яка відрізняється від
інвойсної;

- в рахунку-фактурі зазначені
неіснуючі умови поставки;

- сума в копії експортної митної
декларації країни відправлення не
відповідає заявленій. Також в копії
експортної митної декларації окремо
виділено суму транспортних витрат;

- розрахована загальна сума
транспортних витрат у відповідності до
інформації щодо транспортних витрат,
зазначених у калькуляціях товарів
складає 6156 USD за партію товару, яка
заявлена до митного оформлення. За
даними копії експортної митної
декларації країни відправлення сума
транспортних витрат складає 6600 USD.

Враховуючи вищезазначене, згідно вимог
ст.53 Митного кодексу України, декларант
зобов'язаний протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

- виписку з бухгалтерської
документації.

Позивачем у листі від 20.09.2013 № 01-372 було
зазначено, що виявлені розбіжності не
впливають на визначення митної
вартості товару, а також повідомив
митницю про неможливість надання
додаткових документів.

У зв'язку з цим, 20.09.2013 року
уповноваженою особою митниці прийняте
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200431/1, де
було зазначено про неподання позивачем
до митного оформлення документів, які
підтверджують складові митної
вартості у відповідності до вимог ч. 2-4
статті 53 Митного кодексу України.
Зазаначено також, що метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що:
використані декларантом відомості не
підтверджені документально (документи,
які підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МКУ
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
становить 0,7768 дол.США/кг., рівень митної
вартості, яка була визнана митницею та
розрахована декларантом за ціню угоди
щодо подібних товарів за вже
оформленою митною декларацією №
110100000/2013/228403 від 25.05.2013 року становить 0,85
дол.США/кг.

20.09.2013 року посадова особа митниці
відповідно до ст. 55 МКУ прийняла
рішення про коригування заявленої
митної вартості товару № 110100000/2013/200431/1,
відповідно до якого митну вартість
скориговано до 0,85 доларів США/кг на
підставі наявних у митниці відомостей
із застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 60 МКУ.

Посадовою особою Дніпропетровської
митниці у графі 33 рішення про
коригування заявленої митної вартості,
відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів Україні від
24.05.2012р. № 598, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012р.
за № 883/21195, зазначено причини, через які
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Також
посадовою особою митниці в рішенні
було зазначено про проведення
консультацій з декларантом та про
здійснення коригування митної
вартості товару із застосуванням
другорядного методу 2 (ґ) відповідно до
ст. 60 МКУ з урахуванням наявної у
митному органі інформації про вартість
аналогічних товарів.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за митною декларацією було відмовлено
в митному оформленні та видано картку
відмови від 20.09.2013 №110100000/2013/00525.

Відповідно до ст. 52 та ст. 55 МКУ у зв'язку
з незгодою з визначеною митним органом
вартістю товарів, що декларуються за
умовами сплати митних платежів у
якості фінансової гарантії, згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, декларантом позивача
було надано нову ВМД № 110100000/2013/229711 від
23 вересня 2013 року. Товар було випущено у
вільний обіг.

Позивач, незгодний з діями відповідача
щодо коригування митної вартості
імпортованого товару, звернувся до
суду за захистом порушених прав.

Вирішуючи позовні вимоги по суті суд
виходить із наступного.

Відповідно до частини першої ст. 57 МКУ,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму «імпорт» здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

д) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
Митного Кодексу України.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58
Митного кодексу України також
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного кодексу України).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст. 53 МК України).

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України надає підстави для висновку
про те, що митний орган при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості зобов'язаний
перевірити складові числового
значення митної вартості, правильність
розрахунку, здійсненого декларантом,
упевнитись в достовірності та точності
заяв, документів чи розрахунків,
поданих декларантом, а також
відсутності обмежень для визначення
митної вартості за ціною договору,
наведених у статті 58 Митного кодексу
України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю товарів
виключно за наявності обґрунтованих
підстав, вважати, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів, у разі неподання декларантом
документів згідно переліку відповідно
до умов, зазначених у частині другій -
четвертій ст. 53 МКУ, або відсутності у
цих документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Рішення про коригування митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
якщо митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою ст. 54 МКУ
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч. 1
ст. 55 МКУ).

За правилами ст. 264 МКУ, якщо митна
декларація не містить усіх відомостей
або подана без документів,
передбачених ст. 335 цього кодексу, чи з
порушенням інших вимог МКУ, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (ч. 11 ст. 264).

В обґрунтування своєї позиції
представник відповідача послався на
наявність у нього інформації щодо
розмитнення товару за митною
декларацією № 110100000/2013/228403 від 11.09.2013 р.,
відповідно до якої суб'єкт
зовнішньоекономічної діяльності
здійснив митне оформлення подібного
товару за ціною 0,85 USD за 1 кг.

З цього приводу суд вважає за необхідне
зазначити, що вищевказана декларація
була подана ТОВ «Торговий Дім Профіль
України» до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний», при
цьому вона була оформлена відповідно
до 6 - резервного методу та не може бути
головною підставою для визначення
митної вартості, оскільки, на думку
суду, дана декларація вже є
скоригованою у бік збільшення митної
вартості на підставі винесеного
Рішення про коригування митної
вартості товарів стосовно даної
декларації.

Крім того, представником позивача було
зазначено, матеріалами справи
підтверджено, що:

- зовнішньоекономічний контракт
купівлі-продажу SK2013/03/29 від 29.03.2013 р. був
укладений позивачем з безпосереднім
виробником продукції (товару), який має
право визначати вартісні показники
продукції, що ним виробляється та
експортується з урахуванням рівня
світових цін;

- вартість продукції (товару), що
імпортується за вищезазначеним
Договором відповідно до його умов,
підлягає попередній 100% оплаті, що було
виконано позивачем, а докази цієї дії
були надані відповідачу;

- позивачем при формуванні митної
вартості імпортованого товару були
враховані усі належні витрати щодо
його закупівлі та транспортуванню.

Суд зазначає, що під час судового
розгляду справи відповідачем доказів
послідовного застосування методів
визначення митної вартості, як це
передбачає стаття 57 Митного Кодексу
України, надано не було. Застосувавши
замість визначеного позивачем
основного методу, другорядний
резервний метод, відповідачем не
надано достатніх доказів неможливості
застосування наступних, після
основного методів визначення митної
вартості та проведення з позивачем з
цього приводу відповідних
консультацій.

Також, суд не приймає до уваги
посилання відповідача на зазначені ним
підстави, які призвели до коригування
митної вартості вантажу, а саме: «у
зв'язку із спрацюванням профілю ризику
відносно імовірного заниження рівня
митної вартості товару». Оскільки,
такий факт свідчить, про те, що
інспектор спирався не на документи,
подані позивачем до митного
оформлення, а на вже наявну у системі
АСАУР цінову інформацію.

Крім того, відповідачем в рішенні не
зазначено, які саме складові митної
вартості товарів були
непідтвердженими та чому з поданих
позивачем документів неможливо
встановити складові митної вартості,
та які документи необхідні для
підтвердження того чи іншого
показника.

Також, відповідачем не прийнято до
уваги положення статті 49 Митного
кодексу України, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
державний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари, відмовив в митному
оформленні товарів за ВМД 110100000/2013/229539,
користуючись тільки результатом
автоматизованого порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, що надходять до
митних органів та інших електронних
документах, пов'язаних з перевіркою
достовірності даних, що перевіряються,
керуючись положеннями п.3 ст. 337 МКУ.

Однак, суд вважає за необхідне
зазначити, що та обставина, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що подібний товар у попередні
періоди розмитнювався за вартістю
більшою, ніж задекларована
декларантом, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
органом доходів і зборів контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Більш того, при складанні Рішення про
коригування митної вартості,
визначення митної вартості здійснено з
посиланням на ВМД 110100000/2013/228403, яка
оформлена також 6 резервним методом з
коригуванням митної вартості. Тобто,
відбулось коригування на підставі
коригування.

На думку суду, автоматизована система
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
з об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому такі дані не можуть мати більше
значення, ніж надані декларантом
первинні документи про товар.

Статтею 54 Митного Кодексу України
перелічені підстави за якими митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю, а саме:

1) невірно проведеного декларантом
розрахунку митної вартості;

2) неподання основних документів,
які підтверджують відомості про
заявлену митну вартість товарів
(згідно з переліком та відповідно до
умов, наведених у частині другій статті
53 цього Кодексу);

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідачем в порушення зазначених
норм не було наведено наявності
підстав, передбачених Митним кодексом
для відмови у митному оформленні.

Відповідно до припису п.7 статті 54
Митного кодексу України у разі якщо під
час проведення митного контролю митний
орган не може аргументовано довести, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, заявлена декларантом
або уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідачем не було зазначено, які
саме складові митної вартості є не
підтвердженими, за умови не наведення
митним органом доказів того, що
документи, подані ним для митного
оформлення товару є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації, витребування
відповідачем переліку документів без
зазначення обставин, які ці документи
повинні підтвердити, а подані ТОВ
«Торговий Дім Профіль України»
документи чітко ідентифікували
оцінюваний товар та містили об'єктивні
і достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами статті 58 МК України,
суд приходить до висновку про
безпідставність відмови митним
органом позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, склавши
картку відмови № 110100000/2013/00525 в
прийнятті митної декларації за
№110100000/2013/229539, визначивши митну
вартість за резервним методом,
посилаючись на ВМД 110100000/2013/228403,
збільшивши митну вартість на 73,2
доларів США за тону з 776,80 до 850 доларів
США/т та прийнявши рішення про
коригування митної вартості товару №
110100000/2013/200431/1.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 цієї
статті встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та їх
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів України про
визнання протиправними, скасування
карток відмови та рішення про
коригування митної вартості товарів -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та
скасувати картку відмови у митному
оформленні товарів № 110100000/2013/00525 від 20
вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України.

Визнати протиправним та
скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів № 110100000/2013/200431/1
від 20 вересня 2013 р. Дніпропетровської
митниці Міндоходів України.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» судові витрати із
сплати судового збору у розмірі 172,05
грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 15
лютого 2014 року.

Суддя В.В. Кальник