Справа № 2а-2305/1097/12
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-2305/1097/12
Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Мєзєнцева Є.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на постанову Звенигородського
районного суду Черкаської області від
29 жовтня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про визнання рішення
незаконним та зобов'язання призначити
пенсію -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 29 жовтня 2012
року адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про визнання рішення
незаконним та зобов'язання призначити
пенсію - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити в задоволенні позову

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 є потерпілою особою
від наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС 4 категорії, що підтверджується
наявним в матеріалах справи
посвідченням.

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області з заявою про призначення йому
пенсії за віком із зниженням
пенсійного віку відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 22 червня 2012 року позивачу
було відмовлено в призначенні пенсії
зі зменшенням пенсійного віку, як
особі, яка постійно проживає або працює
у зоні посиленого радіологічного
контролю з огляду на те, що відповідно
до представлених документів позивач
працював (проживав) у такій зоні менше
чотирьох років.

Не погоджуючись з такою позицією
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Згідно статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» - пенсії
надаються із зменшенням

пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" - особам, які постійно
проживали або постійно проживають чи
постійно працювали або постійно
працюють у зоні посиленого
радіологічного контролю за умови, що
вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали у цій зоні не
менше 4 років - 2 роки та додатково 1 рік
за 3 роки проживання, роботи, але не
більше 6 років.

Відповідно до Переліку пунктів,
віднесених до зон радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991
року № 106, до зони посиленого
радіоекологічного контролю (4 зона)
відноситься м. Звенигородка.

Відповідно до трудової книжки гр.
ОСОБА_3, він працював з 31 березня 1989 року
по 31 грудня 1992 року на різних посадах в
Звенигородському обєднанні
"Сільгоспхімія" (ВАТ
«Звенигоркаагрохім»), тобто 3 роки 9
місяців.

Згідно даних паспорта, виданого
позивачу Звенигородським РВ УМВС
України в Черкаській області 05 грудня
2011 року, ОСОБА_3 був прописаний АДРЕСА_1
лише 21 день.

Відповідно до записів трудової книжки
ОСОБА_3 працював з 22 серпня 1988 року по 30
березня 1989 року в с. Чижівці. Село
Чижівка, згідно з Переліком пунктів,
віднесених до зон радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, до зони посиленого
радіологічного контролю не
відноситься.

Доказів, які б підтвердити, що під час
роботи у с.Чижівці, позивач проживав в
м. Звенигородці, як зазначено в позовні
заяві, не надано.

Крім того, відповідачем під час
вивчення наданих до управління
документів, з метою з'ясування
можливості призначення пенсії із
зниженням пенсійного віку, було
направлено лист - запит від 18 травня 2012
року № 2577/02 до відділу з питань
надзвичайних ситуацій Звенигородської
райдержадміністрації про надання
копії документів, на підставі яких
видане Чорнобильське посвідчення гр.
ОСОБА_3

Відділ з питань надзвичайних ситуацій
Звенигородської райдержадміністрації
листом від 21 травня 2012 року № 6/2-16
повідомив, що дійсно видане
посвідчення на ім'я ОСОБА_3, жителя
АДРЕСА_1. Також, в даному листі
зазначено, що посвідчення потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії видано на підставі довідки з
місця роботи.

В довідці з місця роботи зазначено, що
гр. ОСОБА_3 дійсно працює в
Звенигородському райоб'єднанні
"Сільгоспхімія" з 02 січня 1989 року по
даний час.

Однак, згідно трудової книжки, гр.
ОСОБА_3 працював в Звенигородській
"Сільгоспхімії" з 31 березня 1989 року.

Крім того, посвідчення видане на ім'я
ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_1, проте, м.
Ватутіне Черкаської області не
відноситься до зони радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991
року № 106.

Також, представником позивача було
надано копію будинкової книги за
адресою: Пролетарська, 12,
Звенигородського району, в якій
зазначено, що за даною адресою був
прописаний позивач гр. ОСОБА_3 у період
з 05 липня 1988 року по 04 березня 1993 року.
Однак, колегія суддів не вважає даний
доказ допустимим та не приймає його до
уваги, оскільки записи в будинковій
книзі мають відповідати записам в
паспорті, що в даному випадку не
відповідає дійсності.

Отже, з урахуванням наявних матеріалів
справи, колегія суддів приходить до
висновку про правомірність відмови
позивачу у призначенні йому пенсії
відповідно до статті 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
він не прожив і не пропрацював на
території посиленого
радіоекологічного контролю необхідних
4 роки, тому права на призначення пенсії
із зменшення пенсійного віку не набув.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції відносно того, що
відповідач діяв протиправно з
порушенням вимог законодавства.

Таким чином, необґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
задоволення даного адміністративного
позову.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до невірного по суті
вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області - задовольнити.

Постанову Звенигородського районного
суду Черкаської області від 29 жовтня 2012
року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про визнання рішення
незаконним та зобов'язання призначити
пенсію - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.