Справа № 812/432/14
Суддя: В.В. Матвєєва
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/432/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Матвєєвої В.В.,

при секретарі:
Захаровій Ю.О.,

за участю сторін:

представника позивача:
Комарова Д.В.,

представника відповідача:
Кулика А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАВАР» про
припинення юридичної особи, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Державної податкової інспекції в
Артемівському районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПАВАР»
про припинення юридичної особи.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що відповідач
зареєстрований юридичною особою
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 18.07.2005, перебуває на обліку
в ДПІ у Артемівському районі м.
Луганська з 15.08.2005. Згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців по
відношенню до відповідача внесено
запис про відсутністю ТОВ «ПАВАР» за
юридичною адресою. У зв'язку з чим
позивач просив припинити юридичну
особу Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПАВАР».

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні викладеним
в позові. Просив задовольнити позовні
вимоги та припинити юридичну особу ТОВ
«ПАВАР».

Представник відповідача у судовому
засіданні не визнав позовні вимоги,
надав письмові заперечення проти
позову та пояснив, що на даний момент
підприємство не здійснює господарську
діяльність, але є діючим. Керівником
підприємства є громадянин ОСОБА_4,
місцем його реєстрації та проживання є
АДРЕСА_1 Відповідно до Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Також представник відповідача
зазначив, що підприємство має
заборгованість перед бюджетом, розмір
якої становить більше мільйона
гривень. Просив відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС
України, суд дійшов наступного.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПАВАР»
зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності-юридична
особа виконавчим комітетом Луганської
міської ради 18.07.2005 за адресою: (а. с. 5).
12.08.2009 до ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців було внесено запис
№5004969 про зміну адреси
підприємства, а саме: м. Луганськ, кв.
Ольховський, 10/71 (а. с. 6), перебуває на
обліку в ДПІ у Артемівському районі м.
Луганська з 15.08.2005 за №05713 (а. с. 3).

Згідно довідки ЄДР підприємств та
організацій України керівником
підприємства є ОСОБА_4 (а. с. 4).

Згідно висновку ДПІ у Артемівському
районі м. Луганська від 05.02.2014
№1176/9/12-33-18-02/24, остання звітність
позивачем надавалась 11.02.2013 (а. с. 18).

Згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців від 16.01.2014
№17955269, по відношенню до відповідача
05.10.2012 внесено запис №8004969 про
відсутність юридичної особи за
юридичною адресою (а. с. 6-8).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п. п. 20.1.37 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право,
зокрема, звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення фізичною особою -
підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Відповідно до п. 67.2 ст. 67 Податкового
кодексу України, контролюючі органи в
установленому законом порядку мають
право звертатися до суду про винесення
судового рішення щодо припинення
юридичних осіб або підприємницької
діяльності фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України
від 15.05.2003 р. № 755 -IV «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є наявність в Єдиному
державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Порядок обліку платників податків і
зборів, затверджений Наказом
Міністерства фінансів України від
09.12.2011 №1588, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 29 грудня
2011 року за №1562/20300 (далі - Порядок),
передбачає використання єдиної
раціональної методики обліку
платників податків і зборів в органах
державної податкової служби.

Розділ ХІІ зазначеного Порядку регулює
встановлення місцезнаходження (місця
проживання) платників податків.

Згідно з п. 12.2 Порядку, підрозділи
органу державної податкової служби:

- стосовно платників податків, якими не
подано у встановлені законом терміни
податкових декларацій (звітів,
розрахунків), у порядку, передбаченому
законодавством, самостійно визначають
суму грошового зобов'язання, проводять
роботу з узгодження грошового
зобов'язання та інші заходи;

- стосовно платників податків, які
мають податковий борг, у порядку,
передбаченому законодавством,
здійснюють заходи з погашення
податкового боргу.

У рамках проведення цих заходів, а
також при призначенні чи проведенні
будь-якого виду перевірки платника
податків чи при виконанні інших
службових обов'язків працівниками
органів державної податкової служби
здійснюється або може здійснюватись
перевірка місцезнаходження (місця
проживання) платника податків. За
наслідками перевірки складається акт
перевірки місцезнаходження платника
податків. Якщо встановлено відсутність
платника податків за його
місцезнаходженням (місцем проживання),
то проводиться робота із з'ясування
фактичного місця розташування
(місцезнаходження, місця проживання)
платника податків, відповідальних та
пов'язаних осіб.

Згідно з п. 12.3 Порядку, у разі
неможливості вручення платнику
податків довідки, свідоцтва, листа чи
будь-якого іншого документа,
направленого органом державної
податкової служби, у зв'язку з
відсутністю платника податків за
місцезнаходженням (місцем проживання)
замість акта перевірки
місцезнаходження (місця проживання)
платника податків оформляється
довідка про неможливість вручення
документа платнику податків із
зазначенням причин та додаванням
відповідних документів (за наявності).
Заміна акта довідкою не проводиться,
якщо іншими нормативно-правовими
актами передбачено складання акта.

Згідно з п. 12.4 Порядку, щодо кожного
платника податків, стосовно якого
виявлена відсутність його за
місцезнаходженням (місцем проживання)
та нез'ясоване його фактичне
місцезнаходження (місце проживання),
підрозділ органу державної податкової
служби, який з'ясував зазначений факт,
готує та передає підрозділам
податкової міліції запит на
встановлення місцезнаходження (місця
проживання) платника податків за
встановленою формою.

Згідно з п. 12.5 Порядку якщо за
результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника) органу
державної податкової служби приймає
рішення про направлення до
відповідного державного реєстратора
повідомлення про відсутність
юридичної особи за місцезнаходженням
за ф. №18-ОПП для вжиття заходів,
передбачених частиною дванадцятою
статті 19 Закону «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до судового запиту від
06.02.2014 №812/432/14/4956/14, судом у позивача ДПІ
у Артемівському районі м. Луганська
було витребувано докази здійснення
заходів щодо встановлення
місцезнаходження відповідача, а саме:
довідку щодо підтвердження
відсутності заборгованості ТОВ "ПАВАР"
перед бюджетом, рішення (розпорядження)
керівника органу державної податкової
служби відносно ТОВ "ПАВАР" про
звернення до суду із заявою про
скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької - діяльності
або надати належним чином завірену
копію такого рішення, акт перевірки
місцезнаходження платника податків,
запити підрозділів з обліку платників
податку щодо встановлення
місцезнаходження платника податків,
повідомлення про необхідність подання
державному реєстратору реєстраційної
картки про підтвердження відомостей
про юридичну особу, іншу інформацію про
вжиття заходів щодо з'ясування
фактичного місця розташування ТОВ
"ПАВАР".

Однак позивачем не було надано суду
належних доказів здійснення таких
заходів з встановлення
місцезнаходження відповідача ТОВ
«ПАВАР».

Крім того, відповідно до витягу з ЄДР
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, наданого
представником відповідача в судовому
засіданні, станом на 07.02.2014 відсутній
запис щодо відсутності юридичної особи
за її місцезнаходженням (а. с. 32-33).

Також суд не приймає до уваги доводи
позивача щодо відсутності
заборгованості за підприємством,
оскільки позивач не надав суду
належних доказів відсутності
заборгованості, а саме особової картки
платника ТОВ «ПАВАР», а із пояснень
представника відповідача вбачається
наявність заборгованості підприємства
перед бюджетом.

Суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців»,
юридична особа зобов'язана подавати
(надсилати) щороку протягом місяця, що
настає за датою державної реєстрації,
починаючи з наступного року,
державному реєстратору для
підтвердження відомостей про юридичну
особу реєстраційну картку про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Частиною 12 статті 19 цього Закону
зазначено, що у разі ненадходження в
установлений частиною одинадцятою
цієї статті строк реєстраційної картки
про підтвердження відомостей про
юридичну особу державний реєстратор
зобов'язаний надіслати поштовим
відправленням протягом п'яти робочих
днів з дати, встановленої для подання
реєстраційної картки, юридичній особі
повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
зазначеної реєстраційної картки.

У разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Згідно ч. 14 ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців», у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Якщо державному реєстратору повернуто
поштове відправлення, державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

З аналізу зазначених вище норм суд
дійшов висновку, що тільки відмітка
відділення зв'язку про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням, а не повідомлення
податкового органу про відсутність
юридичної особи, є підставою для
внесення державним реєстратором
запису про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням.

Мотивація та докази, наведені
позивачем, не дають суду підстав для
постановлення рішення щодо
задоволення адміністративного позову,
оскільки податковим органом не було
вжито всіх необхідних заходів щодо
встановлення місцезнаходження
відповідача ТОВ «ПАВАР», а тому суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАВАР» про
припинення юридичної особи.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 17, 18, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», Податковим
кодексом України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
в Артемівському районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПАВАР»
про припинення юридичної особи -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної
сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 24 лютого 2014 року.

Суддя
В.В. Матвєєва