Справа № 826/17053/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Аліменка В.О., Епель О.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.12.2013 року по справі за його позовом до
Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України третя особа
ОСОБА_3, про скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України про
скасування рішення від 18 липня 2012 року
№ 2, прийнятого ЖБК ГУ МВС України в м.
Києві, щодо надання ордеру № 53 на право
зайняття житлового приміщення
колишнім працівником МПОП «Беркут»
ОСОБА_3; зобов'язання прийняти нове
рішення згідно чинного законодавства
про скасування.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.12.2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про задоволення позову. При цьому
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи, а також
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав відмовити у задоволенні
позову. Апеляційна інстанція
погоджується з такою правовою
позицією, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач разом із своєю сім'єю
проживає в кімнаті АДРЕСА_1. Зазначений
будинок перебуває на балансі в ГУ МВС
України в місті Києві.

Одночасно, у вказаному блоці
зазначеного гуртожитку в кімнаті «А»
проживає родина ОСОБА_3, який у 2010 році,
як стверджує позивач, розірвав трудові
відносини з ГУ МВС України.

27 березня 2012 року ОСОБА_2 звернувся
до керівництва МВС України з письмовим
рапортом про надання йому додаткової
житлової площі у гуртожитку, який
направлено на розгляд до Департаменту
матеріального забезпечення МВС
України.

Листом від 26 квітня 2012 року №
25/2/1-Г-73оп ДМЗ МВС України звернулися до
Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
з проханням розглянути питання щодо
можливості виділення родині позивача
додаткової житлової площі у
гуртожитку, а саме кімнати у блоці 4-6
гуртожитку, у зв'язку з чим надати
відповідні пропозиції до Управління
будівництва, реконструкції та
інвестицій ДМЗ МВС України до 28 квітня
2012 року.

28 квітня 2012 року Управлінням
ресурсного забезпечення Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві листом №
21/674 повідомив вказане управління ДМЗ
МВС України, зокрема, про те, що на той
час у списках на отримання кімнати в
сімейних гуртожитках відповідача
перебуває 518 сімей працівників міліції,
із них 70 сімей працівників ПМОП
«Беркут», а на поліпшення житлових умов
у гуртожитку - 32 сім'ї у складі із 4-х
осіб. У кімнаті № 4-6а, житловою площею
12,4 кв.м., проживає сім'я колишнього
працівника ПМОП «Беркут» ОСОБА_3П, який
в органах внутрішніх справ відпрацював
більше 10 років.

Крім того, ОСОБА_3 було надано ордер
№ 53 на право зайняття житлового
приміщення у сімейному гуртожитку для
тимчасового проживання по АДРЕСА_1
загальною площею 12,4 кв.м.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на протиправність
рішення ЖБК ГУ МВС України в місті
Києві від 18 липня 2012 року № 2 про
надання ордеру № 53 на право зайняття
житлового приміщення колишнім
працівникам ПМОП «Беркут». Крім того,
вказує на те, що спірна кімната є
ізольованим суміжним приміщенням. В
свою чергу, Управлінням ресурсного
забезпечення Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в місті Києві відмовлено позивачу у
наданні спірної житлової площі, що, на
його думку, є неправомірним.

Згідно з підпунктом 1, 2 ст. 54
Житлового кодексу України, якщо в
квартирі, в якій проживає два або
більше наймачі, звільнилося
неізольоване жиле приміщення, воно
надається наймачеві суміжного
приміщення.

Ізольоване жиле приміщення, що
звільнилося в квартирі, в якій проживає
два або більше наймачі, на прохання
наймача, що проживає в цій квартирі і
потребує поліпшення житлових умов (ст.
34), надається йому, а в разі відсутності
такого наймача - іншому наймачеві, який
проживає в тій же квартирі. При цьому
загальний розмір жилої площі не
повинен перевищувати норми,
встановленої ст. 47 цього Кодексу, крім
випадків, коли наймач або член його
сім'ї має право на додаткову жилу площу.
Якщо розмір ізольованої кімнати, що
звільнилася, є меншим за встановлений
для надання одній особі, зазначена
кімната у всіх випадках передається
наймачеві на його прохання.

Відповідно до пункту 8 постанови
Пленуму Верховного Суду України,
розглядаючи позови про надання на
підставі статті 54 ЖК звільненого
жилого приміщення, суди повинні
враховувати, що правила цієї статті
застосовуються і у випадках, коли за
підприємством, установою, організацією
в силу чинного законодавства
закріплено право повторного заселення
звільненого жилого приміщення.
Виходячи зі змісту зазначеної правової
норми, суд може задовольнити позовні
вимоги наймача про надання декількох
звільнених у квартирі жилих приміщень
за умови, що загальний розмір жилої
площі не перевищуватиме 13,65 кв.м. на
кожного члена сім'ї і додаткової жилої
площі, якщо наймач або член його сім'ї
має на неї право або зайва жила площа
являє собою ізольовану кімнату
розміром меншим за рівень середньої
забезпеченості громадян жилою площею в
даному населеному пункті.

Отже, кімната, на яку претендує
позивач, є заселеною, тобто вже
закріплено право повторного заселення
звільненого жилого приміщення.

З матеріалів слідує, що постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 03 липня 2012 року у справі
№ 2а-7200/12/2670, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року за позовом ОСОБА_2 до Управління
ресурсного забезпечення Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Києві було
відмовлено у задоволенні позову про
скасування рішення відповідача №
25/2/1-9-73оп від 08 травня 2012 року та
зобов'язання прийняти нове рішення
згідно чинного законодавства, яким
задовольнити заяву позивача щодо
поліпшення житлових умов.

Даним судовим рішенням встановлено,
що Управління ресурсного забезпечення
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті Києві
не має можливості відселити сім'ю
ОСОБА_3 через відсутність вільної
житлової площі в гуртожитку, а також те,
що позивач не є працівником ГУ МВС
України в місті Києві, а тому надати ще
одну кімнату не має можливості.

За таких обставин, вищевказане
судове рішення набрало законної сили, а
тому згідно статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
зазначеним судовим рішенням в
адміністративній справі, не
доказуються.

Крім того, рішенням Голосіївського
районного суду міста Києві від 23 квітня
2013 року у справі № 752/3997/13-ц позивачу
відмовлено в задоволенні позову про
визнання ордеру, виданого ОСОБА_3 на
спірну кімнату, недійсним, а також
визнання права на користування жилим
приміщенням неправомірним.

З матеріалів справи слідує, що
листом від 08 травня 2012 року № 25/2/1-Г-73оп
ДМЗ МВС України повідомлено позивача,
зокрема, про те, що рішенням
Центральної житлової комісії від 18
грудня 2008 року (протокол № 6), яке
затверджене Печерською районною у
місті Києві державною адміністрацією
від 11 лютого 2009 року № 104, позивача, як
потребуючого поліпшення житлових умов,
взято на квартирний облік в апараті МВС
України у список першочерговиків, як
працівника міліції.

За рапортом позивача рішенням
Центральної житлової комісії від 16
лютого 2011 року (протокол № 1), яке
затверджене Печерською районною у
місті Києві державною адміністрацією
від 13 квітня 2011 року № 215, до квартирної
справи включено його дружину та дочку.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23.12.2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено
13.02.2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Аліменко В.О.

Епель О.В.