Справа № 575/17/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 р. Справа № 575/17/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Бондара В.О. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паутової
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Великописарівському районі
Сумської області на постанову
Великописарівського районного суду
Сумської області від 13.11.2013р. по
справі № 575/17/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Великописарівському районі
Сумської області

про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області, в якому з урахуванням
подальших уточнень просив: визнати
протиправними дії відповідача при
обчислені з 21 вересня 2011 р. строку
вислуги років позивача: зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
вислуги років позивача включно з 21
вересня 2011 р. відповідно до п.п. «г» п.1
та ч. 3 п. 4 «Порядку обчислення строків
вислуги років для призначення пенсії
працівникам льотного складу»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 1992 року
№ 418; визнати протиправними дії
відповідача при щомісячному
обчисленні розміру пенсії позивачу в
період з 21 вересня 2011 р. по 31 грудня 2012
р.; зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок розміру пенсії та
виплатити позивачу за період з 21
вересня 2011 р. по 31 грудня 2011 р.
відповідно до ч. 3 ст. 35 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» ,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 10 лютого 2000 р. № 246 «Про порядок
обчислення заробітку для призначення
пенсій особам льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації»
та п.п. «а» ч. 4 п. 7 «Порядку
призначення і виплати пенсій за
вислуги років працівникам льотно -
випробного складу авіації»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 1992 р. № 418,
із застосуванням показника середньої
зарплати одного штатного працівника
по економіці Україні в цілому за
серпень 2011 року - у розмірі 2693, 63 грн. по
заробітку згідно довідки Харківської
обласної організації ТСО України від 09
лютого 2011 року № 8/29 за період роботи з
серпня 1981 р. по липень 1986 року ,з
урахуванням раніше проведених виплат;
визнати протиправними дії
відповідача при проведені
перерахунку пенсії позивачу з 01 січня
2013 р.; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок розміру пенсії
та виплату позивачу з 01 січня 2013 р.
відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 10 лютого 2000 р. № 264 «Про порядок
обчислення заробітку для призначення
пенсії особам льотних екіпажів
повітряних суден цивільної авіації»
та п.п. «а» ч. 4 п. 7 «Порядку
призначення і виплати пенсії за
вислугу років працівникам льотно -
випробного складу цивільної авіації»
, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 1992 р. №
418, із застосуванням показника
середньої зарплати одного штатного
працівника по економіці Україні в
цілому за грудень 2012 р. - у розмірі 3376, 75
грн. по заробітку згідно довідки
Харківської обласної організації ТСО
України від 21 грудня 2012р. № 8/237 за
період роботи з липня 1981 р. по
червень 1986 р. з урахуванням раніше
поведених виплат.

Постановою Великописарівського
районного суду Сумської області від 13
листопада 2013 р. задоволено позовні
вимоги позивача у повному обсязі.

Відповідач не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність рішення суду першої
інстанції в зв'язку з ненаданням
належної правової оцінки обставинам
справи та невірним застосуванням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову
Великописарівського районного суду
Сумської області від 13 листопада 2013 р.
та прийняти нове судове рішення, яким
відмовити у задоволені позову у
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме: Закону України «Про пенсійне
забезпечення», КАС України та не
відповідність висновків суду
обставинам справи.

Позивач до суду апеляційної інстанції
подав заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, в яких просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення та
збільшив розмір вимого щодо
відшкодування судових витрат і просив
відшкодувати йому судові витрати у
загальному розмірі 1153, 12 грн.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши позивача,
представника відповідача,
переглянувши в межах апеляційної
скарги постанову суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 01 вересня 1997 р. по 30 вересня
1980 р. навчався у Вовчанському
авіаційному училищі льотчиків ДТС ААФ
СРСР, пройшов повний курс навчання за
спеціальністю льотна експлуатація
вертольотів, присвоєна кваліфікація
льотчика авіації ДТСААФ СРСР № 03468 27
серпня 1980 р. ( а.с. 7).

Із записів трудової книжки позивача з
30 вересня 19080 р. по 05 травня 1987 р.
працював у Богодухівському учбовому
авіаційному центрі льотчиком -
інструктором, з 06 травня 1987 р. по 31
грудня 1993 р. - переведений в парашутну
службу інструктором парашутно -
десантної підготовки (а.с.12).

Згідно льотної книжки позивача його
загальний нальот в авіаційному
училищі на вертольоті МІ 21 склав 208
годин 42 хвилин.

24 грудня 2012 р. ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області із заявою про призначення
пенсії за вислугою років відповідно до
ч. 3 ст. 53 та п. " а" ст. 54 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" та надав на
підтвердження спеціального стажу
відповідні документи.

На зазначене звернення відповідачем
було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні
пенсії за вислугою років відповідно
до ч. 3 ст. 53 та п. " а" ст. 54 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" у зв'язку
із відсутністю у позивача необхідного
стажу роботи, що дає право на
призначення вказаної пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання пенсії
за вислугою років, у зв'язку з чим суд
першої інстанції дійшов висновку про
необхідність стягнення з відповідача
на користь позивача судових витрат у
розмірі 709, 30 грн. стягнуто з відповідач

Колегія суддів частково погоджується
з висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України .

Закон України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ гарантує соціальну захищеність
пенсіонерів шляхом встановлення
пенсій на рівні, орієнтованому на
прожитковий мінімум, а також
регулярного перегляду їх розмірів у
зв'язку із збільшенням розміру
мінімального споживчого бюджету і
підвищенням ефективності економіки
республіки.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ,
працівникам льотно-випробного складу
та особам льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації (пілотам,
штурманам, бортінженерам,
бортмеханікам, бортрадистам,
льотчикам-наглядачам) і
бортоператорам, які виконують
спеціальні роботи в польотах, пенсії
обчислюються з середньомісячного
заробітку за роботу, що дає право на
пенсію за вислугу років одержуваного
перед її припиненням, і призначаються в
розмірах, передбачених частинами 1 - 3, 6
статті 19 та статтею 21 цього Закону для
пенсій за віком, і не можуть
перевищувати 85 % заробітку для
працівників льотно-випробного складу
та 75 % заробітку для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах. При цьому
розмір пенсії для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах, не може
перевищувати дві з половиною величини
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує місяцю, з якого
призначається пенсія.

Дія статті 53 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" поширюється на
працівників із числа осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконували
спеціальні роботи в польотах, котрі
вийшли на пенсію до набрання чинності
цим Законом згідно з пунктом 2 розділу II
"Прикінцеві положення" Закону № 1222- XIV.
Предметом регулювання зазначеної
статті, як вбачається з її назви, є
розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників
авіації та льотно-випробного складу,
які мають право на пенсію за вислугу
років, установлений статтею 54 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Вищевказаною нормою, зокрема,
передбачено, що право на таку пенсію
мають працівники льотного і
льотно-випробного складу при вислузі
років на цих посадах не менше 25 років у
чоловіків і не менше 20 років у жінок,
незалежно від відомчої
підпорядкованості підприємств,
установ і організацій, у яких вони
зайняті, а також те, що перелік посад
працівників льотного складу, порядок
обчислення строків вислуги років для
призначення їм пенсій та порядок
призначення і виплати пенсій
льотно-випробному складу
затверджуються в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

На виконання положень статті 54 Закону
"Про пенсійне забезпечення" Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
від 21.07.1992 року №418 "Про затвердження
нормативних актів з питань призначення
пенсій за вислугу років працівникам
авіації і льотно - випробного складу".

Відповідно до п. 1 "Порядку призначення
і виплати пенсій за вислугу років
працівникам льотно-випробного складу
цивільної авіації", затвердженого
Кабінетом міністрів України від 21.07.1992
року № 418 (далі по тексту - Порядок № 418)
пенсії за вислугу років відповідно до
статті 54 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" призначаються
працівникам льотно-випробного складу,
безпосередньо зайнятим у льотних
випробуваннях (дослідженнях)
дослідної та серійної авіаційної,
аерокосмічної, повітроплавальної і
парашутно-десантної техніки, незалежно
від відомчої належності підприємства,
організації, де вони працюють.

Згідно з підпунктом "г" пункту першого
затвердженого цією постановою Порядку
обчислення строків вислуги років для
призначення пенсій працівникам
льотного складу один рік роботи на
посадах льотного складу в навчальних і
спортивних авіаційних організаціях
ДТСААФ рахується за півтора року
вислуги за умови виконання плану
навчально-льотної підготовки, а при
виконанні елементів складного або
вищого пілотажу - за два роки вислуги.

Працівники системи ДТСААФ колишнього
СРСР повинні бути включені до числа
осіб, пенсія за вислугу років яким
призначається відповідно до ст. 53
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Пунктом 1 Порядку
обчислення строків вислуги років для
призначення пенсії працівникам
льотного складу ця категорія осіб
прямо передбачена.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач - ОСОБА_1 - в період з 01 вересня
1977 року по 30 серпня 1980 року навчався у
Вовчанському авіаційному училищі
льотчиків.

Відповідно до Порядку обчислення
строків вислуги років для призначення
пенсії працівникам льотного складу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 1992 р. №
418 ч. 3 п. 4 до вислуги років працівникам
льотного складу зараховується час
навчання у вищих навчальних закладах
авіації , якщо при цьому передувала
робота на льотних посадах, - за
фактичною тривалістю; в усіх інших
випадках - за фактичним нальотом годин;
п.п. «б» п. 1 - при обчисленні строків
вислуги років для призначення пенсій
працівникам льотного складу
рахуються: кожні 12 годин нальоту на
вертольотах - за один місяць вислуги ;
п.п «д» п. 1 - один рік роботи на посадах,
передбачених у п. 4 Переліку посад
працівників льотного складу, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років , - за півтора року вислуги за
умови виконання річної норми
стрибків, а при виконанні річної норми
стрибків з реактивних літаків і
вертольотів за два роки вислуги.

Позивач до свого навчання у льотному
училищі не працював, у зв'язку з чим
зарахування його часу навчання з 10
вересня 1977 р. по 30 вересня 1980 року до
вислуги років обчисляється за
фактичним нальотом годин - 208 годин 42
хвилини. Час його роботи з 30 вересня
1980 р по 05 травня 1987 р. на посаді
льотчика - інструктора на вертольотах
в Богодухівському учбовому
авіаційному центрі, де він виконував в
польотах елементи складного пілотажу -
обчисляється у подвійному розмірі
вислуги, та час роботи з 06 травня 1987
року по 31 грудня 1993 року на посаді
інструктора парашутно - десантної
підготовки БУАЦ, де він виконував
норми стрибків із реактивних
вертольотів - у подвійному розмірі.

Згідно записів в трудовій книжці,
ОСОБА_1 працював в Богодухівському
учбово-авіаційному центрі з 30 вересня
1980 року по 05 травня 1987 року на посаді
льотчика - інструктора, з 06 травня 1987
року по 31 грудня 1993 року на посаді
інструктора парашутно - десантної
підготовки.

Згідно довідки, виданої Харківською
обласною організацією Товариства
сприяння оборони України на підставі
льотної книжки від 14 березня 2011 року
№5/55, ОСОБА_1 виконував план навчально
-льотної підготовки з 1980 року по 1993 рік
включно. Крім того, за вищевказаний
період виконував елементи складного
пілотажу. Зокрема, в період з 1981 року по
1985 рік ОСОБА_1 виконував план навчально
- льотної підготовки, з 1980 року по 1993
рік - виконував план навчально - льотної
підготовки з виконанням елементів
складного пілотажу, що
підтверджується льотною книжкою (а.с.
15).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що посади, які
обіймав позивач - ОСОБА_1,
зараховуються до спеціального стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років згідно ст. 53 та п. "а" ст. 54
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права
в частині визнання неправомірними дій
відповідача щодо обчислення та
перерахунку пенсії позивача.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції стосовно того, що позовні
вимоги в частині визнання
неправомірними дій відповідача щодо
обчислення та перерахунку пенсії
позивача.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача на його
користь судових витрат у розмірі 709, 30
грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 87 КАС України до судових
витрат у адміністративних справах
віднесені: судовий збір та витрати,
пов'язані з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом
справи, віднесено витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду; витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз; витрати, пов'язані з
проведенням огляду доказів на місці та
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КАС України
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення і яка не є суб'єктом
владних повноважень, та її
представнику сплачуються іншою
стороною добові (у разі переїзду до
іншого населеного пункту), а також
компенсація за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять.
Компенсація за втрачений заробіток
обчислюється пропорційно від розміру
середньомісячного заробітку, а
компенсація за відрив від звичайних
занять - пропорційно від розміру
мінімальної заробітної плати.

Розрахунок компенсаційних витрат
здійснюється у відповідності до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави".

Обчислення та виплата добових витрат
передбачена положеннями Постанови
Кабінету Міністрів України від 2 лютого
2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на
відрядження державних і. службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів", Постанови Кабінету Міністрів
України від 23 квітня 1999 року № 663 "Про
норми відшкодування витрат на
відрядження в межах України та за
кордоном".

У якості доказів, які підтверджують
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення на його користь судових
витрат понесених ним, ОСОБА_1 надав до
матеріалів справи копії квитків, які
колегія суддів вважає необґрунтованим
доказом, оскільки згідно цих квітків
неможливо ідентифікувати, що саме
позивач їх використовував.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

У даному випадку позивач, заявляючи
вимоги про відшкодування витрат у
зв'язку із відривом від звичайних
занять, вказує лише на факт своєї
участі у судових засіданнях, не надаючи
жодного доказу подібних витрат.

Таким чином, із врахуванням
вищевикладеного, колегія суддів
приходить до висновку про
необхідність відмови в задоволенні
вимог ОСОБА_1 про стягнення на його
користь судових витрат на суму 676 грн.
30 копійок із - за необґрунтованості та
недоказаності наявності цих витрат у
такому розмірі, у зв'язку з чим
постанова Великописарівського
районного суду Сумської області від 13
листопада 2013 р. в цій частині підлягає
скасуванню. Також із - за вище
зазначених підстав не підлягає
задоволенню заява ОСОБА_1 про стягнення
на його користь додаткових судових
витрат, які виникли після прийняття
рішення судом першої інстанції на
суму 443 грн. 82 копійки.

Проте, судова колегія вважає, що
постановою Великописарівського
районного суду Сумської області від 13
листопада 2013 р. правомірно стягнуто на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору в розмірі 33 гривні,
оскільки зазначені витрати
підтверджуються квитанцією № 100 від 27
грудня 2012 р. на суму 33 гривні за
сплату судового збору (т.1 а.с. 1), у
зв'язку з чим постанова суду в цій
частині залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області задовольнити частково.

Постанову Великописарівського
районного суду Сумської області від
13.11.2013р. по справі № 575/17/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії
скасувати в частині стягнення з
Управління Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області на користь ОСОБА_1 судові
витрати у розмірі 709 гривень 30 копійок.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою стягнути з державного бюджету
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 33 (тридцять три) гривні, в іншій
частині відмовити.

В іншій частині Постанову
Великописарівського районного суду
Сумської області від 13.11.2013р. по справі
№ 575/17/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії
залшити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Бондар В.О. Курило Л.В. Повний текст
постанови виготовлений 27.01.2013 р.