Справа № 2а-18287/11/2670
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/57003/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської
Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Державної
податкової адміністрації у місті Києві
про стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 13 лютого 2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Державної податкової адміністрації у
місті Києві з позовом про стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу, у зв'язку з
затримкою видачі трудової книжки.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними
рішення та прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційної скарги, рішення судів щодо
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушень судами норм
матеріального і процесуального права
при прийнятті рішень, і тому вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення судів - без змін,
з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 працював
на посаді оперуповноваженого відділу
викриття злочинів в базових галузях
економіки УПМ Державної податкової
адміністрації у місті Києві.

Наказом Державної податкової
адміністрації у місті Києві №65-о від
21 лютого 2006 року позивача
звільнено з 22 лютого 2006 року в запас, у
зв'язку з службовою невідповідністю за
статтею 64 пункту «д» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114, на підставі протоколу
засідання та рішення атестаційної
комісії УПМ Державної податкової
адміністрації у місті Києві від 21
лютого 2006 року №1, а також подання
відділу викриття злочинів в базових
галузях економіки УПМ Державної
податкової адміністрації у місті
Києві.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 31 травня 2006
року позивача поновлено на посаді
оперуповноваженого з 22 лютого 2006 року,
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу. Постанову в
частині поновлення та стягнення
середнього заробітку за один місяць
допущено до негайного виконання.

Наказом Державної податкової
адміністрації у місті Києві №320-о від 11
серпня 2006 року позивача поновлено на
службі в податковій міліції Державної
податкової адміністрації України.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 4 жовтня 2006 року постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 31 травня 2006 року - залишено
без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29 березня 2007 року постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 31 травня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду міста Києва від 4
жовтня 2006 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 1 листопада 2007
року наказ Державної податкової
адміністрації у місті Києві №65-0 від
21 лютого 2006 року визнано
недійсним, а звільнення позивача на
підставі цього наказу - незаконним;
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 22 лютого
2006 року по 22 листопада 2006 року; стягнуто
з Державної податкової адміністрації у
місті Києві судовий збір та витрати на
інформаційне-технічне забезпечення
розгляду справи; допущено негайне
виконання в частині стягнення
середньомісячного грошового
забезпечення за один місяць. В решті
позовних вимог (поновлення на роботі на
попередній посаді, стягнення моральної
шкоди в розмірі 10 000 грн.) - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від
19 листопада 2008 року постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 1 листопада 2007 року в частині
відмови в задоволені позову скасовано,
постановлено нову, якою позивача
поновлено на роботі на попередній
посаді та стягнуто моральну шкоду в
розмірі 2000 гривень; скасовано в частині
стягнення з Державної податкової
адміністрації у місті Києві витрат на
інформаційно-технічне забезпечення та
судового збору. В решті постанову суду
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 1 грудня 2010 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2008 року в частині поновлення
позивача на службі на посаді та
відшкодування моральної шкоди
скасовано. В решті залишено без змін.

Наказом Державної податкової
адміністрації у місті Києві від 17
листопада 2006 року № 606 «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
працівника управління податкової
міліції» за порушення службової
дисципліни, що виразилося у
відсутності на роботі (прогул) з 5
вересня 2006 року по 1 листопада
2006 року позивача, відповідно до пункту 8
статті 12 Закону України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» звільнено з
податкової міліції.

Наказом Державної податкової
адміністрації у місті Києві № 549-о від
22 листопада 2006 року позивача
звільнено з органів Державної
податкової адміністрації у місті Києві
в порядку Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини другої статті 235
Кодексу законів про працю України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

За приписами частини четвертої статті
235 Кодексу законів про працю України, у
разі затримки видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Згідно частини першоїстатті 47 Кодексу
законів про працю України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працiвниковi
належно оформлену трудову книжку i
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різницю в заробітку за час
затримки.

За перевіркою матеріалів справи,
судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що належним чином
оформлена трудова книжка позивачу у
день звільнення, 17 листопада 2006 року,
видана не була.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду, що у
позивача не було жодних перешкод для
отримання трудової книжки, зокрема в
судовому засіданні, 26 липня 2007 року
представники відповідача пропонували
йому отримати оформлену трудову книжку
безпосередньо в приміщенні суду, від
чого він відмовився через, на його
думку, неналежне її оформлення, а також
у зв'язку з повторним його незаконним
звільненням, про яке йому стало відомо
тільки після ознайомлення з записами у
трудовій книжці в судовому засіданні.

Також, судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивача звільнено з
органів Державної податкової
адміністрації у місті Києві з 22
листопада 2006 року, а відповідно
до постанови Святошинського районного
суду міста Києва від 1 листопада 2007
року, яка набрала законної сили,
середній заробіток за час вимушеного
прогулу стягнуто за період з 22 лютого
2006 року по 22 листопада 2006 року.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу в зв'язку з затримкою видачі
трудової книжки, починаючи з дня
звільнення з роботи наказом від 17
листопада 2006 року по день видачі
трудової книжки.

Враховуючи викладене, та те, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 2201, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 лютого 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23
серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін

О.Ф. Ситников