Справа № 804/13708/13-а
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В. за
участю: представника позивача
представника відповідача Баштаненко
Т.С. Каніна С.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Грінко-Дніпро» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грінко-Дніпро»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, які
полягають в проведенні перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грінко-Дніпро», в
результаті якої складено акт
№1164/224/3511268 від 10.04.2013 року «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість ТОВ «Грінко-Дніпро»
взаємовідносин з ТОВ «Шоковіта» (код
відображення в обліку за грудень 2012
року; визнати протиправним та
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
08.05.2013 року про сплату податку на додану
В обґрунтування позову зазначено, що
податковий орган провів перевірку
позивача без повідомлення, з
порушенням порядку проведення
перевірки, висновки викладені в акті
перевірки не відповідають фактичним
обставинам справи. Вважає, що спірне
повідомлення-рішення, прийняте на
підставі акту перевірки є
необґрунтованим, прийнятим без
урахування всіх обставин, що мають
значення для його прийняття, що має
наслідком його неправомірність та є
підставою для скасування, оскільки
господарські операції були здійснені.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги та просив позов задовольнити
повністю, з підстав викладених в
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, та зазначив, що відповідач
діяв згідно чинного законодавства
України, також надав до суду письмові
заперечення, які містяться в
матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, суд встановив
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грінко-Дніпро»
зареєстроване виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 23.04.2007
року та перебуває на податковому
обліку в Державній податковій
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, як платник
Державною податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на підставі довідки №1500/10/04-051
від 24.01.13 року, виданої ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, наказу про
здійснення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
09.04.2013 року за № 455, згідно з підпунктом
78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та відповідно до
підпункту 79.1, пункту 79.2 статті 79
Податкового Кодексу України, з
урахуванням матеріалів перевірки з ТОВ
грудень 2012 року, щодо встановлених
нікчемних правочинів від 04.04.13 №
54/224/33421689, проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України ТОВ
час здійснення взаємовідносин з ТОВ
За результатами перевірки складений
акт від 10.04.2013 року за №164/224/35112687, згідно
із висновками якого встановлено: не
реальність здійснення господарських
відносин з ТОВ «Грінко-Дніпро», а саме
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення ТОВ
«Грінко-Дніпро» операцій по ланцюгу з
постачальником ТОВ "Шоковіта" за
грудень 2012 року; порушення п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового
Кодексу України від 02.12.10 за № 2755-VІ (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого завищено податок на додану
На акт перевірки від 10.04.2013 року були
подані заперечення від 24.04.2013 року,
згідно статті 86 Податкового кодексу
України, рішенням про результати
розгляду заперечень від 30.04.2013 року №
9828/10/22-4 висновки акту визнані такими, що
відповідають вимогам чинного
На підставі акту перевірки від 10.04.2013
року за №164/224/35112687 Державною
податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області було винесено податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2013 року
грошового зобов'язання з податку на
нараховано за штрафними (фінансовими)
24.05.2013 року позивачем було подано
скаргу на зазначене податкове
повідомлення-рішення до Державної
податкової служби у Дніпропетровській
області, рішенням Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 339/10/10-25 від 10.06.2013 року було
продовжено термін розгляду скарги, а
рішенням № 1285/10/10-25 від 23.07.2013 року
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скарга без
задоволення.

08.08.2013 року за вих. № 403 позивачем було
подано скаргу на зазначені рішення до
Міністерства доходів і зборів України,
згідно рішення Міністерства доходів і
зборів України № 10198/6/99-99-10-01-15 від 02.09.2013
року податкове повідомлення-рішення та
рішення Державної податкової служби у
Дніпропетровській області № 1285/10/10-25
від 23.07.2013 року залишено без змін, а
скарга без задоволення.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.

Згідно статті 75 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79
Податкового кодексу України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

З аналізу даної норми вбачається, що
розпочати перевірку органи державної
податкової служби вправі лише після
надіслання платнику податків наказу та
повідомлення про початок проведення
перевірки. При цьому така перевірка
проводиться за наявності обставин
визначених статтями 77 та 78 Податкового
кодексу.

Відповідно до пп.78.1.1 п.78.1. статі 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наслідками
перевірок інших платників або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного чи іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язків письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено в судовому засіданні за
наслідками інших перевірок
відповідачем отримано податкову
інформацію, що свідчить про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного чи іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

21.02.2013 року відповідачем було
направлено на адресу позивача
обов'язковий письмовий запит, який було
отримано ТОВ «Грінко-Дніпро» 07.03.2013
року, що підтверджується матеріалами
справи, в якому зазначено про надання
пояснень та їх документального
підтвердження за грудень 2012 року. На
такий письмовий запит позивач надав
документи, що підтверджується листом
від 21.03.2013 року №145.

В судовому засіданні встановлено, що
наказ та повідомлення про проведення
перевірки були надіслані позивачу, що
підтверджується матеріалами справи.

В тому числі, згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання ними делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 цього Кодексу
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Дії податкового органу по проведенню
перевірки, складанню акта перевірки та
висновків в ньому є способом
реалізації наданих суб'єкту владних
повноважень компетенції, а висновки,
викладені в акті не впливають
безпосередньо на права та обов'язки
платника, а є особистою думкою
посадових осіб податкового органу, що
проводять перевірку, відносно
поведінки платника податків, тому в
задоволенні таких позовних вимог слід
відмовити, оскільки вчинення дій
суб'єктом владних повноважень в
частині дій щодо проведення перевірки
та встановлення актом перевірки
висновків про порушення податкового
законодавства є способом реалізації
наданої законом функції суб'єкту
владних повноважень.

На підставі викладено суд вважає, що
позовні вимоги щодо визнання
протиправним протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, які
полягають в проведенні перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грінко-Дніпро», в
результаті якої складено акт
№1164/224/3511268 від 10.04.2013 року не підлягають
задоволенню.

Щодо інших позовних вимог суд зазначає
наступне.

Згідно із Порядком оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства від
22.12.2010 року за №984 Акт перевірки -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів (пункти 4-6 Порядку №984 від 22.12.2010
року).

Так, в ході документальної перевірки
встановлено, що між ТОВ «Грінко-Дніпро»
та ТОВ «Шоковіта» було укладено
договір № ГДн-159/1Юр із вивезення
твердих побутових відходів. До
перевірки були наданні акти надання
послуг, податкові накладні, платіжні
доручення, що підтверджується листом
ТОВ «Грінко-Дніпро» від 21.03.2013 року,
копія якого міститься в матеріалах
справи.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні та підтверджено матеріалами
справи, відповідачем було зроблено
висновок про відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій з ТОВ «Шоковіта» у грудні 2012
року на підставі акту перевірки ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 04.04.2013 р.
№54/224/33421689 про результати зустрічної
звірки ТОВ «Шоковіта» (код за ) щодо не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин з
контрагентами за грудень 2012 року та
повноти їх відображення в податковому
обліку, в тому числі на підставі листа
ТОВ «Шоковіта» від 29.03.2013 року.

Так, згідно статті 61 Конституції
України юридична відповідальність має
індивідуальний характер.

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту
(стаття 44 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Зауваження до форми і змісту
податкових накладних в акті перевірки
відсутні.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Тобто, витрати, для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток, а також податковий кредит,
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість, мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 року №
996-ХІV первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Господарською операцію
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Будь-які документи мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції, а визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Таким чином до перевірки позивачем
наданні первинні документи, які
підтверджують факт здійснення
реальної господарської операції. За
даними договорами було виконано
роботи, відповідно до господарської
діяльності підприємства. На час
укладання та виконання спірних угод
сторони були у належному порядку
зареєстровані платниками ПДВ та в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців.

В тому числі, відповідач посилається на
лист ТОВ «Шоковіта» №29/03 від 29.03.2013 року
про те, що у грудні 2012 року діяльність
була відсутня, в тому числі згідно
поданої ТОВ «Шоковіта» декларацією з
ПДВ за грудень 2012 року не задекларовано
податкових зобов'язань та податкового
кредиту.

Однак, суд зазначає, що лист
підприємства про те, що в нього була
відсутня діяльність не є належним
доказом не здійснення господарської
операції, оскільки податкові накладні
були видані ТОВ «Шоковіта» та належним
чином зареєстровані в реєстрі
податкових накладних, будь-які
зауваження до податкових накладних -
відсутні.

Отже податковим органом не доведено
належними та допустимими доказами, що
укладення договорів не відповідало
дійсним намірам сторін щодо набуття
цивільних прав і обов'язків та те, що
договори укладено без мети настання
реальних наслідків, судових рішень
щодо визнання угод недійсними до суду
не надано, також не надано доказів, що
позивач діяв без належної обачності й
обережності та йому мало бути відомо
про порушення податкового
законодавства з боку його
контрагентів. Судом не встановлено
наявність обвинувального вироку суду
щодо позивача або його контрагентів.
Висновки акту перевірки не є належним
доказом укладення позивачем не
реальних угод, а отже доводи
податкового органу ґрунтуються лише на
припущеннях, що не є підставою для
визнання угод недійсними.

Такої позиції дотримується і Верховний
Суд України у постановах від 9 вересня
2008 року у справі №21-500во08, від 1 червня
2010 року у справі №21-573во10, від 31.01.2011 р. у
справі № 21-47а10, а саме якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Зазначені
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Така позиція суду також узгоджується з
практикою Європейського Суду з прав
людини, яка викладена в рішеннях по
справі «БУЛВЕС АД проти Болгарії»,
«Інтерсплав проти України».

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, з урахуванням доказів у їх
сукупності та висновків суду
викладених вище, суд приходить
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 70,71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Грінко-Дніпро" до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними дій, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення- рішення від
08.05.2013 року № - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
08.05.2013 року № Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.В. Боженко