Справа № 286/365/14-а
Суддя: Смиковська Л. О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської
Справа № 286/365/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Смиковська Л. О.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області про визнання незаконною та
скасування постанови, вчинення певних
дій , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду та просить
визнати неправомірною та скасувати
постанову відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Житомирської
області від 20.12.2013 року ВП № 38474649 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві. Зобов'язати відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Житомирської області відновити
виконавче провадження № 38474649. Стягнути
з відповідача понесені ним судові
витрати та 50 грн. моральної шкоди
завданої незаконно прийнятим рішенням.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак в заяві просить справу
розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про розгляд справи,
про причини неявки не повідомив, про
розгляд справи у відсутність їх
представника не клопотав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду справи, без поважних
причин або неповідомлення ним про
причини неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, дослідивши в судовому засіданні
наявні в матеріалах справи докази,
прийшов до наступного висновку.

20.12.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області була винесена
постанова ВП № 38474649 про повернення
виконавчого документа стягувачеві
(а.с.3).

З постанови вбачається, що ухвалою
Овруцького районного суду
Житомирської області змінено спосіб і
порядок виконання рішення суду на
стягнення. В постанові зазначається, що
з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановив гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання. У
відповідності до вище викладеного,
виникли обставини, що виключають
можливість подальшого виконання
рішення суду органами державної
виконавчої служби та як наслідок
подальшого здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №
606-XIV (надалі Закон) - виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ повертається
стягувачеві, якщо наявна встановлена
законом заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника,
якщо у нього відсутнє інше майно чи
кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

01.01.2013 року набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження» рішення про
стягнення коштів з державних органів,
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленному Кабінетом
Міністрів України порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 845 від 03.08.2011 затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
боржників.

У пункті 2 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або боржників
зазначено, що боржниками є визначені в
рішенні про стягнення коштів
розпорядники (бюджетні установи) та
одержувачі бюджетних коштів, а також
підприємства, установи та організації,
рахунки яких відкриті в органах
Казначейства; а виконавчі документи -
це оформлені в установленому порядку
виконавчі листи судів та накази
господарських судів, видані на
виконання рішень про стягнення коштів,
а також інші документи, визначені
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів.

У пункті 7 Порядку зазначається, що у
разі наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" Казначейству
протягом 10 днів з дня складення
державним виконавцем відповідного
акта оригінал виконавчого документа
разом із супровідним листом та
завірені належним чином державним
виконавцем копії інших матеріалів
виконавчого провадження.

Лише після надходження документів,
зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку
органи Казначейства:

1) приймають їх до розгляду та
реєструють у відповідному журналі. На
заяві стягувача про виконання рішення
про стягнення коштів (супровідному
листі керівника відповідного органу
державної виконавчої служби)
зазначається дата надходження і
вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд
документів, за результатами якого
визначають необхідність отримання від
стягувача інших відомостей для
виконання рішення про стягнення
коштів;

3) повідомляють стягувачеві
(представникові стягувача) на його
письмову вимогу про прийняття,
реєстрацію та результати попереднього
розгляду документів.

Таким чином, при недотриманні вимог
даного Порядку зі сторони відповідача,
позивач позбавляється гарантії
держави щодо виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Таким чином, з огляду на правову
позицію Європейського суду з прав
людини, висловлену у рішенні від
08.11.2005р. (набрало чинності 08.02.2006р.), у
справі «Кечко проти України»
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби»зазначається, що державний
виконавець зобов'язаний здійснювати
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом. Водночас
відповідно до пункту 2 частини першої
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчий документ,
прийнятий державним виконавцем до
виконання, за яким стягнення не
провадилось або було проведено
частково, повертається стягувачеві,
якщо у боржника відсутнє майно, на яке
може бути звернено стягнення, і
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними. Тому судам слід
ураховувати, що виконавці мають право
повертати документи щодо виконання
рішень адміністративних судів про
стягнення з пенсійних органів та
суб'єктів владних повноважень
відповідних виплат пенсії, соціальної
допомоги тощо у разі здійснення
державним виконавцем усіх можливих
дій, спрямованих на виконання рішення.

Як вбачається із винесеної державним
виконавцем постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві ним
не було проведено перевірки виконання
судового рішення, не було вжито всіх
можливих заходів для виконання рішення
та передчасно винесено дану постанову,
що призвело до порушення прав та
інтересів позивача.

Зважаючи на викладене, дії відповідача
у винесенні постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві є
неправомірними оскільки не
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження», Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та Постанови
КМ України № 845 від 03.08.2011 про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або боржників.

Що стосується вимоги позивача про
відновлення виконавчого провадження №
384746, суд зазначає, що у відповідності до
ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Таким чином, відновлення провадження є
обов'язком державного виконавця і суд
не вправі зобов'язувати державного
виконавця відновити провадження по
примусовому виконанні виконавчого
листа, а тому в частині зобов'язання
відділу примусового виконання рішень
Головного управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Житомирській
області щодо відновлення провадження
№38474649 слід відмовити.

Стосовно стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди в
розмірі 50 грн. суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Однак, в ході судового розгляду, за
наявними в матеріалах справи доказами
не можливо встановити, яких саме
моральних страждань зазнав позивач,
глибини даних страждань, підтвердження
суми, яку просить стягнути позивач.

Згідно правової позиції Європейського
суду з прав людини, висловлену у
рішеннях від 25.10.1993 року - справа «Гольм
проти Швеції»; від 29.11.1996 - справа
«Саундерс проти Сполученого
Королівства»,від 25 липня 2001 року -
справа "Перна проти Італії", від 13 липня
2006 року у справі «Сілін проти України»,
від 15 травня 2008 року «Надточій проти
України» та інші зазначається, що
визнання порушення само по собі є
достатньою справедливою сатисфакцією
за моральну шкоду.

Зважаючи на викладене, у задоволенні
вимоги про стягнення моральної шкоди
слід відмовити.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про часткове задоволення
вимог позивача.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 73,08 грн. Однак, враховуючи той
факт, що позов задоволено частково, а
чинним законодавством не передбачено
порядок відшкодування судового збору
при частковому задоволенні вимог
немайнового характеру, то він не
підлягає відшкодуванню.

Керуючись Законом України «Про
виконавче провадження», ст.ст.71, 86, 94,
158-163, 181, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області від 20.12.2013 року ВП
№ 38474649 про повернення виконавчого
документа стягувачеві з виконання
виконавчого листа № 2а-18992/12 р., виданого
18 вересня 2012 року Овруцьким районним
судом Житомирської області.

Скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області від 20.12.2013 року ВП
№ 38474649 про повернення виконавчого
документа стягувачеві.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Овруцький районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення. Особи, які беруть
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні мають право подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: Л. О. Смиковська