Справа № 2а-2876/10/0370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 р.
Справа № 3926/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Нововолинської об`єднаної
державної податкової інспекції на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року у справі за позовом Державного
підприємства «Волиньвугілля» до
Нововолинської об`єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинним податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В
И Л А:

28.10.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем за результатом
проведення перевірки по питанню
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов`язань згідно поданої
звітності складений акт перевірки
№1078/267 від 09.09.2010 року, на підставі якого
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09 вересня 2010
року №/0 про застосування до
позивача штрафних санкцій за затримку
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 50 відсотків у сумі 841897,05 грн.
Вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржене в
адміністративному порядку, однак
рішенням про результати розгляду
первинної скарги від 11.10.2010 року
№8269/25-005 скарга залишена без
задоволення, а за результатами
розгляду скарги прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11 жовтня 2010
року №/1, в якому сума штрафної
санкції за затримку граничних строків
сплати ПДВ залишена без змін. Вказує на
те, що ним здійснювалась проплата
поточних зобов`язань по ПДВ, однак
відповідач неправомірно зараховував
сплачені суми у рахунок податкового
боргу, які не вказані в призначенні
платежу. Згідно цього просить визнати
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення нечинним.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 11 жовтня 2010 року №/1.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що оскільки у позивача був наявний
податковий борг, то відповідно всі
поточні платежі зараховувались в
рахунок його погашення згідно п.п.7.7 ст.7
Закону України «Про порядок погашення
зобов`язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». За таких обставин вважає, що
податковий орган правомірно прийняв
податкове повідомлення-рішення за
порушення граничних строків сплати
узгодженої суми податкового
зобов`язання з ПДВ.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
право визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Самостійне зарахування податковим
органом сплачених платником податку
сум у рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що за результатами
перевірки позивача по питанню
своєчасності сплати узгоджених сум
податкових зобов'язань згідно поданої
звітності відповідачем складений акт
перевірки №1078/267 від 09.09.2010 року, на
підставі якого податковим органом
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 09 вересня 2010
року №/0 про застосування до
позивача штрафних санкцій за затримку
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання з ПДВ у
розмірі 50 відсотків у сумі 841897,05 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржене
позивачем в адміністративному порядку,
однак рішенням про результати розгляду
первинної скарги від 11.10.2010 року
№8269/25-005 скарга ДП «Волиньвугілля»
залишена без задоволення. За
результатами розгляду скарги
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11 жовтня 2010
року №/1, в якому сума штрафної
санкції за затримку граничних строків
сплати ПДВ залишена без змін.

З розрахунку штрафних санкцій (додаток
до акту перевірки) вбачається, що сума
штрафних санкцій визначена за
несвоєчасну сплату податкового
зобов'язання з ПДВ за червень 2008 року з
терміном платежу до 30.07.2008 року згідно
декларації №13427 від 21.07.2008 року.

Правовою підставою прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
визначені норми пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ (далі
Закон №2181-ІІІ), згідно якого у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання протягом
граничних строків, визначених цим
Законом, такий платник податку
зобов'язаний сплатити штраф у таких
розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;

- при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Позивач 21.07.2008 року подав до
Нововолинської ОДПІ податкову
декларацію з податку на додану
вартість за червень 2008 року, у якій
розмір поточного податкового
зобов'язання становить 1683794,00 грн.

Платіжним дорученням №596 від 08.08.2008
року підтверджується факт часткової
сплати ДП «Волиньвугілля» 158450,00 грн.
ПДВ за червень 2008 року згідно
визначеного позивачем призначення
платежу.

Разом з тим, згідно податкової
декларації з ПДВ за червень 2010 року,
поданої позивачем до Нововолинської
ОДПІ 03.08.2010 року, сума ПДВ, яка підлягає
нарахуванню до сплати в бюджет за
підсумками поточного звітного періоду,
з урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду, становить 2538170,00 грн. Дане
поточне зобов'язання сплачувалось
позивачем до бюджету шляхом
перерахування коштів з банківського
рахунку підприємства відповідно до
платіжних доручень №189 від 03.08.2010 року,
№193 від 04.08.2010 року, №202 від 05.08.2010 року,
№209 від 09.08.2010 року, №212 від 09.08.2010 року,
№218 від 09.08.2010 року, №249 від 11.08.2010 року,
№251 від 11.08.2010 року, №272 від 12.08.2010 року,
№283 від 13.08.2010 року, №299 від 16.08.2010 року,
№305 від 18.08.2010 року, №336 від 18.08.2010 року,
№397 від 26.08.2010 року, №398 від 26.08.2010 року,
№431 від 30.08.2010 року, №440 від 31.08.2010 року
та №441 від 31.08.2010 року, у яких позивач
чітко визначив призначення платежу
податок на додану вартість за червень
2010 року.

Крім того, відповідно до платіжних
доручень №122 від 29.07.2010 року та №145 від
02.08.2010 року позивачем сплачено ПДВ за
травень 2010 року, а згідно платіжного
доручення №385 від 21.08.2010 року ДП
«Волиньвугілля» сплатило штрафну
санкцію по ПДВ згідно податкового
повідомлення-рішення від 10.08.2010 року
№.

Згідно п. 5.3.1 ст. 5 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" № 2181-III
від 21.12.2000 р. (далі - Закон N 2181) платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами"
визначено принцип рівності бюджетних
інтересів. З цією метою встановлено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як визначено пункту 7.7 статті 7
зазначеного Закону, джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку. Отже,
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України "Про Національний банк України"
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 29.03.2004 за N 377/89/76,
кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.8 зазначеної Інструкції реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" слід вважати сплаченими у день
реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", який є спеціальним законом з
питань оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону, податковий
орган не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Нововолинської
об`єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року у справі №2а-2876/10/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний