Справа № 822/4655/13-а
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4655/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМатущака В.В.
при секретаріКоновчук Т.В. за
участі:представника позивача:
Бенедишина В.М., представника
відповідача: Салабай С.А.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
Приватного малого
виробничо-комерційного підприємства
"ЛАН" до Інспекції України з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області про визнання протиправною
та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале виробничо-комерційне
підприємство "ЛАН" звернулось до суду з
адміністративним позовом до Інспекції
України з питань захисту прав
споживачів у Хмельницькій області про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення стягнень
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів" від 26.11.2013
року №196.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області проведено позапланову
перевірку позивача за наслідками якої
складено акт №0277 від 19.07.2013 року. На
підставі вказаного акту відповідачем
прийнята постанова про накладення
стягнення від 26.11.2013 року №196, згідно
якої на позивача накладено штраф у
розмірі 35119,00 грн. відповідно до п.2 ч.1
ст.23 Закону України "Про захист прав
споживачів". Зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконною та підлягає
скасуванню, оскільки під час
здійснення процедури відбору зразків
бензину та організації проведення його
випробування на відповідність вимогам
нормативних документів, інспекцією
допущено ряд грубих порушень вимог
нормативно-правових актів.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
підтвердив обставини на які
посилається в позовній заяві та
поданих письмових поясненнях, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні та поданих письмових
запереченнях просить відмовити в
задоволенні позовних вимог. Вказує на
те, що Інспекція з питань захисту прав
споживачів діяла в межах повноважень,
на підставі та у спосіб, передбачених
законодавством України, а також
зазначає, що оскаржувана постанова
базується на матеріалах перевірки і
даних лабораторних досліджень та
відповідає вимогам законодавства.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази в її взаємному зв'язку і
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги слід задовольнити, враховуючи
наступне.

Суд встановив, 18.07.2014 року відповідачем
прийнято рішення №14 про відбір зразків
продукції, вирішено провести відбір
зразків продукції для перевірки їх
якості на відповідність вимогам
нормативних документів, а саме: бензину
автомобільного А-76, виробництва
Шебелінське відділення по переробці
газового конденсату та нафти с.
Андріївка Харківської області в
кількості 3 дм3. Зразки відібраної
продукції вирішено передати до
Рівненської випробувальної
лабораторії Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
"Концерн Галнафтогаз".

Під час проведення перевірки були
відібрані зразки бензину
автомобільного А-76, виробництва
Шебелінське відділення по переробці
газового конденсату та нафти
с.Андріївка Харківської області в
кількості 3 дм3 згідно акту відбору
зразків продукції №0023 від 19.07.2013 року.

Згідно протоколів випробування
бензину марки А-76 Вінницької
випробувальної лабораторії
Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
«Концерн Галнафтогаз» від 26.07.2013 р.
№05/07-2013К та Рівненської випробувальної
лабораторії Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
«Концерн Галнафтогаз» від 06.08.2013 р.
№111/08-2013/К визнаний неякісним за
показниками "Масова частка бензолу".

За результатами проведених
лабораторних досліджень 01.08.20163 року
відповідачем винесено припис №17 щодо
заборони реалізації продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів, а саме визначено вилучити з
продажу та заборонено реалізацію:
бензину автомобільного А-76,
виробництва Шебелінське відділення по
переробці газового конденсату та нафти
с. Андріївка Харківської області.

В матеріалах справи міститься
постанова Хмельницького окружного
адміністративного суду по справі
№822/3104/13-а від 05.08.2013 року, якою у
задоволені позову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області про заборону реалізації ПМВКП
«Лан» продукції було відмовлено.

На підставі акту №0277 від 19.07.2013р.
відповідачем винесено постанову про
накладення стягнень передбачених ст.23
Закону України "Про захист прав
споживачів" від 26.11.2013 року №196,
відповідно до якої за реалізацію
бензину автомобільного А-76, з датою
виготовлення згідно паспорта якості
11.05.2013 року виробництва Шебелінське
відділення по переробці газового
конденсату та нафти с. Андріївка
Харківської області, одержаного згідно
накладної №32 від 16.07.2013 року в
кількості 6920 л на суму 70238,00 грн., що
згідно протоколу випробувань від 06.08.2013
р. №111/08-2013/К не відповідає вимогам ДСТУ
4063-2001 за показниками "Масова частка
бензолу", чим порушено вимоги ст.6
Закону України "Про захист прав
споживачів" та накладено штраф у
розмірі 50% вартості одержаної для
реалізації партії товару, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

За змістом ч.1 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, що
кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів.

Досліджуючи правомірність твердження
позивача щодо порушення відповідачем
процедури здійснення перевірки, суд
встановив наступне.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про захист прав споживачів" від 12.05.1991
року №1023-XII (далі - Закон №1023-XII), цей
Закон регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Згідно з ч.3 ст.5 Закону №1023-XII захист
прав споживачів здійснюють
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи, що здійснюють
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Статтею 1 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" від
05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V)
встановлено, що державний нагляд
(контроль) - діяльність уповноважених
законом центральних органів
виконавчої влади, їх територіальних
органів, державних колегіальних
органів, органів виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Відповідно до ст.7 Закону №877-V для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки. На підставі наказу
оформляється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою. За
результатами здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду (контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт, який
повинен містити такі відомості: дату
складення акта; тип заходу (плановий
або позаплановий); вид заходу
(перевірка, ревізія, обстеження, огляд
тощо); предмет державного нагляду
(контролю); найменування органу
державного нагляду (контролю), а також
посаду, прізвище, ім'я та по батькові
посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснювався захід. Посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

Статтею 26 Закону №1023-XII визначено
повноваження органів у справах захисту
прав споживачів, а саме: надано право
відбирати у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі та послуг, а також
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством.

Процедура відбору зразків продукції
для перевірки її якості, порядок
здійснення та оформлення таких дій
органів державного нагляду (контролю),
зміст акта відбору продукції,
оскарження результатів експертизи та
інше, регламентується ст.ст.13-18 Закону
№877-V, а також Порядком відбору зразків
продукції для визначення її якісних
показників, що затверджений постановою
КМУ від 31.10.2007 р. № 1280.

У абзаці 2 п.1 Порядку передбачено, що
особливості відбору зразків окремих
видів продукції визначаються іншими
нормативно-правовими актами. Тому
стосовно відбору нафтопродуктів та
порядку здійснення контролю якості
такої продукції необхідно керуватися
положеннями Інструкції з
контролювання якості нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказом Мінпаливенерго України та
Держспоживстандарту України від 04.06.2007
р. № 271/121, а також національним
стандартом України ДСТУ 4488:2005 «Нафта і
нафтопродукти. Методи відбирання
проб».

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» та п. 2 Порядку відбору
зразків продукції для визначення її
якісних показників, перед початком
здійснення відбору зразків бензину
посадові особи Інспекції вручили,
представнику суб'єкта господарювання -
старшому оператору АЗС №11 ОСОБА_5
письмове вмотивоване рішення № 14 від
18.07.2013 р. заступника начальника
Інспекції ОСОБА_6 про відбір зразків
продукції для передачі їх до
Рівненської випробувальної
лабораторії Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
«Концерн Галнафтогаз» за адресою: м.
Вінниця, Вінницька обл., вул.
Залізнична, 13.

Відповідно до ст.ст.14, 15 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачено, що відбір
зразків продукції здійснюється
посадовою особою органу державного
нагляду (контролю) у присутності
керівника суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи, які мають
право бути присутніми при всіх діях
посадових осіб контролюючого органу,
заявляти клопотання з приводу цих дій,
про що вноситься запис до акта відбору
зразків та підписувати акт відбору
зразків продукції.

Суд встановив, що згідно наказу №1-к від
04.04.1996 року та Статуту керівником
(директором) ПМВКП «Лан» призначено
ОСОБА_7 Всі документи щодо перевірки
підписував заступник директора по
охороні праці ОСОБА_8, а сам акт відбору
проб (зразків) бензину старший оператор
АЗС №11 ОСОБА_5

Суд зазначає, що під час самого
відібрання проб (зразків) бензину
заступник директора по охороні праці
ОСОБА_8 був відсутній, що
підтверджується підписом старшого
оператора ОСОБА_5 в акті відбору проб
(зразків), та показами свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 (копія акту
відбору зразків від 19.07.2013 року та
покази свідків знаходяться в
матеріалах справи, а також
підтвердженні показами свідків в
судовому засіданні).

Згідно посадової інструкції
заступника директора по охороні праці
в його функціональні обов'язки
включено питання по напрямку його
діяльності по охороні праці, при цьому
в посадовій інструкції не передбачено
наділення його правом щодо відбору
зразків продукції, тобто він міг би це
зробити лише за умов виконання
обов'язків директора згідно наказу або
наявності відповідного розпорядчого
документа чи доручення, але у вказаний
період зокрема 19.07.2013 року у нього таких
повноважень не було (копії посадової
інструкції заступника директора по
охороні праці та наказів про надання
чергової відпустки та призначення
виконуючого обов'язки директора за
серпень 2013 року). При перевірці та
відібрані зразків в обов'язки
державного органу який здійснює
вказані дії входить перед початком
даних дій пересвідчитися в
повноваженнях представника суб'єкта
господарювання.

Оскільки керівник ПМВКП «ЛАН» під час
відбору бензину не був присутнім на АЗС
і акт відбору зразків не підписував, а
старшому оператору, у присутності
якого здійснювались такі дії,
керівництво не надавало повноважень
бути уповноваженою особою
підприємства під час проведення
перевірки та відбору зразків продукції
і його підпис не має юридичної сили,
відбір зразків продукції Інспекцією не
може вважатися законними та
породжувати юридичні наслідки.

Крім того, в порушення ч. 2, ст. 14 Закону
877 та п. 4 Порядку, посадові особи
Інспекції перед початком здійснення
відбору зразків бензину не ознайомили
представників суб'єкта господарювання
з порядком проведення такого відбору,
що призвело до суттєвих порушень при
його здійсненні.

Так, з пояснень осіб з числа персоналу
АЗС ОСОБА_5 ОСОБА_10 та ОСОБА_9, котрі були
присутніми на АЗС при відборі зразків
бензину, вбачається, що посадова особа
Інспекції, який здійснював відбір,
попросив у старшого оператора АЗС
лійку, за допомогою якої наливав у
пляшки бензин прямо з роздавального
крана бензоколонки. При чому, ОСОБА_5
надав пластмасову лійку з багажника
свого автомобіля раніше ним
використовувану для заміни у своєму
автомобілі відпрацьованих мастил та
для інших технічних цілей, через що на
ній могли бути залишки відпрацьованих
нафтопродуктів та інших речовин. Дані
пояснення були підтверджені в судовому
засіданні показами свідків ОСОБА_5
ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Згідно ж з вимогами підпункту 4.2.6, п. 4.2
Інструкції (порядок відбирання проб),
для відбирання проби нафтопродукту з
роздавального крана працюючої
паливно-роздавальної колонки (ПРК),
оператор задає необхідну дозу і
відпускає її до підготовленої чистої
металевої ємності з якої потім
здійснюється розливання у чисту скляну
тару.

Таким чином, відповідач порушив
порядок відбору проб, наливаючи бензин
з ПРК прямо у пляшки за допомогою
пластмасової лійки яка могла бути
розчинною у бензині та з залишками
відпрацьованих нафтопродуктів, що не
виключає забруднення відібраних
зразків.

На підставі ст. 15 Закону 877, за
результатами відбору проб бензину,
посадовою особою Інспекції складено
акт відбору зразків за формою,
передбаченою п.7 Порядку (далі за
текстом Акт).

Крім того, що Акт від імені суб'єкта
господарювання підписала особа яка
згідно із законодавством не мала на це
права, у порушення вимог п.7 Порядку в
Акті не вказано кількість відібраних
зразків продукції, а лише зазначено, що
відібрано 3 дц3 бензину марки А-76 та
зазначено його вихідні дані. Далі
записано, що один зразок бензину у
кількості 1 дц3 залишено на АЗС.

Такі записи у Акті та рішенні про
відбір зразків, унеможливлюють
встановлення кількості відібраних на
АЗС зразків бензину, але законодавство
не допускає припущень, а зобов'язує
орган державного нагляду (контролю)
зазначити у обох згаданих документах
конкретну кількість зразків продукції.
Дана обставина має суттєве значення,
оскільки згідно з вимогами підпункту
4.2.7, пункту 4.2 Інструкції, у разі
відбирання проби для випробування в
сторонній лабораторії або державними
органами контролю, пробу відбирають у
об'ємі не менше 3-х літрів, яку поділяють
на три рівні частини, з яких перша (для
випробувань) і друга (арбітражна)
направляються до сторонньої
випробувальної лабораторії. Третя
(арбітражна) залишається на
підприємстві. Інструкція також
визначає порядок та умови розкриття
арбітражних проб про що детальніше
буде наголошено нижче.

Відповідно до підпункту 8.1, п.8 ДСТУ 4488
пляшки з пробами повинні мати чітке
маркування. Для цього, як правило,
використовують етикетки. Пляшки з
пробами обв'язують мотузкою, кінці якої
просовують у отвір етикетки. Кінці
мотузки пломбують або заливають
сургучем на пластинці зі щільного
картону або дерева й опечатують.
Дозволено кінці мотузки пломбувати
сургучем на пробку пляшки. Дозволено
приклеювати етикетку до пляшки.
Маркування на етикетці повинне бути
таким, що не змивається водою. У
підпункті 8.2, п.8 ДСТУ, вказано перелік
інформації, що має бути зазначена на
етикетці.

Згідно до підпункту 4.2.9, п.4.2 Інструкції,
порушення вимог ДСТУ 4488, допущені під
час оформлення проб, фіксуються
лабораторією в журналі реєстрації
проб. Результати випробування таких
проб не можуть використовуватися для
оформлення паспортів якості на партію
нафти або нафтопродуктів та не мають
арбітражної сили, про що
повідомляється замовник випробувань.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», наступною дією органу
державного нагляду (контролю) після
закінчення процедури відбору проб, є
рішення керівника такого органу або
його заступника про призначення
експертизи (випробування) відібраної
продукції. Згідно до ч.2 цієї ж норми
закону, посадові особи, які здійснюють
державний нагляд (контроль),
зобов'язані ознайомити суб'єкта
господарювання з рішенням про
призначення експертизи (випробування),
а після її закінчення - з висновком
експертизи (випробування).

Спеціальним законом, що визначає
відповідні права та обов'язки органів з
питань захисту прав споживачів та
регулює інші питання, пов'язані з їх
діяльністю, є Закон 1023. Пунктом 3,ч.1, ст.
26 цього закону передбачено, що у разі
відбору для перевірки якості зразків
продукції органи з питань захисту прав
споживачів направляють їх для
проведення незалежної експертизи у
відповідні лабораторії та інші
установи, акредитовані на право
проведення таких робіт згідно із
законодавством.

У Рішенні та Акті, Інспекція зазначила
місцем проведення випробування
бензину Вінницьку вимірювальну
лабораторію ПАТ «Концерн Галнафтогаз»,
розташовану за адресою: м. Вінниця, вул.
Залізнична, 13.

Однак ця лабораторія не має статусу
акредитації, а відповідно до свідоцтва
про атестацію № ПУ-0011/12, виданого
06.02.2012р. ДП
«Вінниця-стандартметрологія», вона
атестована на проведення вимірювань у
сфері поширення державного
метрологічного нагляду.

Крім того, відповідно до абзацу 10, п.3
Інструкції (Терміни та визначення),
вимірювальна лабораторія, це
підприємство, установа, організація чи
їх окремий підрозділ, що здійснює
вимірювання фізичних величин,
визначення хімічного складу,
фізико-хімічних, фізико-механічних та
інших властивостей і показників нафти
та/або нафтопродуктів, за винятком
вимірювань, з оцінюванням
відповідності нафтопродуктів, з
документальним оформленням їх
результатів. Тобто лабораторія не
вправі проводити вимірювання бензинів
на відповідність вимогам нормативних
документів та видавати документи про
результати таких перевірок.

У Рішенні ж №14 зазначено, що відбір
зразків бензину здійснюється саме для
перевірки його на відповідність
вимогам нормативних документів.

Тому, 26 липня 2013р., ПМВКП «ЛАН» було
направлено лист за вих. № 124 до
Держспоживінспекції України з вимогою
про визнання не законними дій
Хмельницької Інспекції, пов'язаних з
відбором та направленням зразків
бензину на перевірку до некомпетентної
лабораторії.

02.08.2013 р. посадова особа інспекції
Хамітов С.М. вручив заступнику
директора ПМВКП «ЛАН» ОСОБА_8 копію
протоколу випробувань № 05/07-2013 р. від
26.07.2013 р. Вінницької вимірювальної
лабораторії (далі за текстом
Протокол-1), згідно з яким зразок
бензину А-76 не відповідає вимогам ДСТУ
4063-2001 за показником: Масова частка
бензолу, а на підставі цього протоколу,
днем раніше, на адресу ПМВКП «ЛАН»
Інспекцією було направлено ще ряд
розпорядчих документів, а саме: Припис
№ 17 від 01.08.2013 р. про припинення
реалізації та вилучення з обігу
забракованого бензину марки А-76;
Лист-вимога від 01.08.2013 р. № 05-18/1636 про
відшкодування витрат на проведення
експертизи бензину; Повідомлення про
виклик до Інспекції для складення
адміністративного протоколу.

06.08.2013 р. ПМВКП «ЛАН» звернулося з
листом до начальника Хмельницької
Інспекції з копією до голови
Держспоживстандарту України (вих. №118),
у якому обґрунтувало незаконність дій
Інспекції та просило не приймати
рішення на підставі документів,
отриманих з порушеннями закону.

12.08.2013 р. на адресу ПМВКП «ЛАН» за
супровідним листом № 02-20/1718 надійшов
інший протокол випробування від 06.08.2013
р. № 11 1/08-2013/К з дослідженням тих же
зразків бензину А-76, але уже в
акредитованій установі Рівненська
випробувальна лабораторія
Випробувального центру ІІММ ПАТ
"Концерн Галнафтогаз", у якому
зазначено такий же висновок про
невідповідність бензину вимогам ДСТУ,
як і в Протоколі-1.

Повторне направлення зразків одного і
того ж бензину до іншої уповноваженої
лабораторії свідчить про те, що
посадові особи Інспекції замість
скасування матеріалів здійснили грубі
порушення законодавства.

Викладене свідчить про порушення вимог
п.п. 4.2.7, п.4.2 Інструкції, згідно з якими
Інспекція під час відбору зразків була
зобов'язана сформувати не два, а три
зразки бензину у об'ємі по 1 дц. кожен.
Причому, із числа 2-х, що мали бути
направлені до лабораторії, перша проба
для випробувань, а друга арбітражна,
котра згідно із вище зазначеною нормою
Інструкції має особливий порядок
розкриття, а саме: випробування
арбітражних проб здійснюється в
лабораторії за згодою і в присутності
всіх зацікавлених сторін, які письмово
повідомляються про місце і дату
проведення арбітражних випробувань їх
ініціатором.

Розкриття арбітражних проб
здійснюється безпосередньо перед
випробуванням в присутності всіх
зацікавлених сторін і оформляється
актом за формою 15-НК.

Якщо будь-яка сторона безпідставно
відмовляється від участі в розкритті
проби та арбітражних випробуваннях, то
випробування проводяться без участі
цієї сторони.

Та обставина, що ПМВКП "ЛАН" не було
попереджене про розкриття арбітражних
випробувань і те, що у Протоколі-2 про
арбітражні випробовування не
згадується, свідчить, що Рівненська
акредитована ВЛ повторно здійснила
дослідження зразка бензину який
відбирався для випробувань і вже
випробовувався у Вінниці.

Із записів у пунктах 3.5. обох протоколів
видно, що досліджувалися одні і ті ж
самі, відповідним чином опломбовані,
тобто без порушень пломбування, зразки
продукції, які відібрані на АЗС №11 на
підставі одного і того ж акта відбору
зразків № 23 від 19.07.2013 р. Це значить, що
записи у Протоколів про належне
пломбування зразка та його об'єм, не
можуть відповідати дійсності тому, що
даний зразок уже досліджувався, а
значить і були розпломбовано у
попередній лабораторії. Тому
Рівненська акредитована ВЛ, згідно із
вимогами п.п.4.2.9, гі.4.2 Інструкції, не
вправі була приймати на дослідження
зразок бензину з порушеннями
пломбування, передбачені п.8 ДСТУ 4488.

Щодо зміни лабораторії з Вінницької на
Рівненську по рішенню про відбір
зразків продукції №14 від 18.07.2013 року по
бензину А-76 суд зазначає наступне. В
документі №04-08/1659 від 02.08.2013 року, який
отриманий представником ПМВКП «Лан»
лише вказано про внесені зміни до
рішень про відбір зразків продукції
стосуються лише №16, та №17 де зазначено
про зміну лабораторій з Вінницької
вимірювальної лабораторії Центру
паливних випробувань «ТЕС» ПАТ
«Концерн Галнафтогаз» на Рівненську
випробувальну лабораторію
Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
«Концерн Галнафтогаз», але про
внесення змін до рішення про відбір
зразків продукції по бензину А-76 №14 від
18.07.2013 року не зазначено в порушення
норм Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» та
положень Інструкції з контролювання
якості нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України
затвердженої наказом Мінпаливенерго
України та Держспоживстандартом
України від 04.06.2007 року за №271/121. (копія
листа Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Хмельницькій області
№04-08/1659 від 02.08.2013 року та рішення про
відбір зразків продукції №14, 16, 17 від
18.07.2013 року знаходиться в матеріалах
справи).

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання про порушення
відповідачем вимог законодавства щодо
процедури проведення відбору зразків
продукції.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ч.1 ст.2 КАС України,
є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.6 ст.19 ГК України органи
державної влади і посадові особи
зобов'язані здійснювати інспектування
та перевірки діяльності суб'єктів
господарювання неупереджено,
об'єктивно і оперативно, дотримуючись
вимог законодавства, поважаючи права і
законні інтереси суб'єктів
господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону №877-V органи
державного нагляду (контролю) та їх
посадові особи під час здійснення
заходів державного нагляду (контролю)
зобов'язані повно, об'єктивно та
неупереджено здійснювати державний
нагляд (контроль) у межах повноважень,
передбачених законом.

Частина 1 ст.11 КАС України передбачає,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 2 ст.71 КАС України встановлено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладені норми
відповідачем не доведено
правомірність прийняття постанови про
накладення стягнень передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів" від 26.111.2013 року №196,
якою до позивача застосовано штраф в
розмірі 35119,00 грн. В той же час позовні
вимоги позивача є обґрунтованими,
підтвердженими належними доказами,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 6, 7, 8, 9, 11, 14, 71, 86, 94, 104,
158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції України з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів" № 196 від 26
листопада 2013 року.

Присудити на користь Приватного малого
виробничо-комерційного підприємства
"ЛАН" судові витрати в розмірі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 06 коп., які підлягають
обов'язковому стягненню органами
Державної казначейської служби із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
суб'єкта владних повноважень
відповідача.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 21
лютого 2014 року

Суддя/підпис/В.В. Матущак"Згідно з
оригіналом" Суддя В.В. Матущак