Справа № 801/309/14
Суддя: Трещова О.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2014 року Справа №801/309/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючої судді Трещової О.Р., при
секретарі Габовій Н.Г., за участю

позивача -ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції в м. Ялті Головного
управління Міндоходів в АР Крим,
Головного управління Міндоходів в АР
Крим про стягнення та спонукання до
виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим звернувся з
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції в м.
Ялті Головного управління Міндоходів в
АР Крим про стягнення середньої
заробітної платні за час вимушеного
прогулу в сумі 34925,52 грн. без врахування
всіх необхідних утримань; зобов'язати
відповідача здійснити розрахунок та
сплатити ОСОБА_1 заробітну плату за
період з 12.08.2013р. по 02.12.2013р.; зобов'язати
відповідача надати звіт про виконання
судового рішення протягом одного
місяця з дня набрання рішенням
законної сили; стягнути з відповідача
компенсацію у розмірі середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку згідно зі ст. 117 КЗпП
України.

Адміністративний позов мотивований
тим, позивач працював в органах
податкової міліції ДПС України в
структурі ДПІ в м. Ялті з 27.04.2004 року по
03.04.2012 року.

Позивач пояснив, що Наказом ДПС в АРК
№ 121-о від 03.04.2012 р. позивач був
звільнений в запас Збройних сил
України за п. 64 п.п. "Г" Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Позивач зазначив, що постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.2013р.
визнано незаконним та скасовано п. 3
наказу Державної податкової служби в
АР Крим № 121-о від 03.04.2012року "Про
звільнення у запас Збройних Сил
України", зобов'язано поновити позивача
на посаді начальника відділення
протидії незаконному відшкодуванню
ПДВ головного відділу податкової
міліції державної податкової
інспекції в м. Ялті АР Крим, стягнуто на
користь ОСОБА_1 з Державної податкової
служби в АР Крим середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 34925,52 грн.
без врахування всіх необхідних
утримань.

Позивач пояснив, що наказом від 12.08.2013р.
№197-о позивач поновлений на посаді
начальника відділення протидії
незаконному відшкодуванню ПДВ
головного відділу податкової міліції
державної податкової інспекції в м.
Ялті АР Крим.

Позивач зазначив, що у зв'язку з
прийняттям Головним управлінням
Міндоходів в АР Крим наказу від 03.12.2013р.
№293-о ОСОБА_1 звільнений з займаної
посади у зв'язку відрядженням для
подальшого проходження служби до
Міністерства доходів і зборів України.

Позивач пояснив, що у зв'язку зі
звільненням 10.12.2013р. в бухгалтерії
позивачу був виданий грошовий атестат
№26/2013 від 09.12.2013р. згідно з якого
заробітна плата за період з 12.08.2013р. по
02.12.2013 року йому не нараховувалась, крім
того в атестаті відсутні відомості про
заборгованість в розмірі 34925,52грн. за
час вимушеного прогулу.

Таким чином позивач вважає, що йому
належить заробітна плата за період з
12.08.2013р. по 02.12.2013року в розмірі
встановлених грошовим атестатом.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
03.02.2014 року відкрито провадження по
справі, закінчено підготовче
провадження і справу призначено до
судового розгляду, долучено до участі
у справі у якості співвідповідача
Головне управління Міндоходів в АР
Крим.

У судовому засіданні позивач
адміністративний позов підтримав,
просив задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явилися, про день час та
місце розгляду справи сповіщені
належним чином, але будь яких
заперечень, клопотань або пояснень до
суду не представили.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши доказі по справі в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Суд зазначає, що до публічної служби у
встановлених випадках відноситься
державна служба. Так, за змістом статті
1 Закону України "Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року3723-XII державна
служба - це професійна діяльність осіб,
що займають посади в державних органах
та їх апараті з метою практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують зарплату за рахунок
державних коштів.

Віднесення служби до державної, тобто
публічної, можливе, якщо це: професійна
діяльність осіб, які її обіймають,
здійснюється на основі Конституції,
законів та інших нормативно-правових
актів, за змістом полягає у виконанні
завдань та і функцій держави,
оплачується з державних коштів.

Згідно статті 341 Податкового Кодексу
України служба в контролюючих органах
є професійною діяльністю придатних до
неї за станом здоров'я, освітнім рівнем
та віком громадян України, що пов'язана
з формуванням державної податкової та
митної політики в частині
адміністрування податків, зборів,
платежів, реалізацією податкової та
митної політики, політики у сфері
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, а також із здійсненням
контролю за додержанням податкового,
митного та іншого законодавства,
контроль за яким покладено на
контролюючі органи.

Посадові особи органів державної
податкової інспекції є державними
службовцями.

Отже, органи державної податкової
інспекції у відносинах з суб'єктами
господарювання, під час реалізації
своїх завдань та функцій, встановлених
законодавством України, є суб'єктами
владних повноважень, а тому служба в
ДПІ в м. Ялта АР Крим відноситься до
публічної служби.

Суд встановив, що ОСОБА_1 був
працівником Державної податкової
служби України АРК в структурі
Державної податкової інспекції в
м.Ялті, отже посадовою особою органу
державної податкової служби з 27 квітня
2004 року до 03 квітня 2012 року.

Тому служба ОСОБА_1 в ДПС в АР Крим в
вищезазначений період часу являється
публічною.

Таким чином, всі правовідносини, що
виникають між ОСОБА_1 та відповідачем
з приводу проходження служби,
виконання всіх передбачених
законодавством гарантій соціального
та правового захисту відносяться до
публічної служби.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість позовних вимог, судом
встановлено наступне.

Судом встановлено, що капітан
податкової міліції ОСОБА_1 з 27 квітня
2004 року проходив службу на посаді
начальника відділення протидії
незаконному відшкодуванню ПДВ
головного відділу податкової міліції
ДПІ в м.Ялті АР Крим.

Наказом ДПС в АР Крим від 03.04.2012 року №
121-о "Про звільнення у запас Збройних
Сил України" відповідно до статті 24
Закону України "Про державну податкову
службу в Україні" від 04.12.90 №509-ХІІ, із
змінами та доповненнями, та Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114, із змінами та
доповненнями, у зв'язку з проведенням
реорганізації органів ДПС в АР Крим на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 21.09.2011 року № 981 „Про
утворення територіальних органів ДПС",
наказу ДПС України від 20.10.11 №72 „Про
реорганізацію окремих територіальних
органів ДПС", наказу ДПС України від
27.10.11 № 93 "Про ствердження чисельності
працівників територіальних органів
ДПС і тимчасової типової структури ДПС
в АР Крим, областях, м. Києві та
Севастополі", із змінами та
доповненнями, наказу ДПС України від
11.11.11 № 139 "Про затвердження типової
організації структури, дислокації
підрозділів податкової міліції,
слідчих підрозділів територіальних
органів ДПС України", із змінами та
доповненнями, звільнено з посади та
податкової міліції ДПС України у запас
Збройних Сил України за пунктом 64
підпунктом "г" (через скорочення
штатів) капітана податкової міліції
ОСОБА_1 (М-239111), начальника відділення
протидії незаконному відшкодуванню
ПДВ головного відділу податкової
міліції ДПІ в м. Ялті, 03.04.12р.

Судом встановлено, що наказ ДПС в АР
Крим від 03.04.2012 року № 121-о "Про
звільнення у запас Збройних Сил
України" був оскаржений в судовому
порядку.

Судом встановлено, що постановою
Окружного адміністративного суду від
08.02.2013р. по справі № 2а/5704/12/0170/2 за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
служби в Автономної Республіки Крим
про визнання незаконними та
скасуванню пункту наказу, поновлення
на роботі, зобов'язання зробити
розрахунок та виплатити заробітну
плату за час вимушеного прогулу в
задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись с рішенням ОАС АР Крим
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку .

Судом встановлено, що постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.2013р. по
справі № 2а/5704/12/0170/2, постанову ОАС АР
Крим від 08.02.2013р. скасовано, прийнято
нову постанову, визнано незаконним та
скасовано п. 3 наказу Державної
податкової служби в АР Крим № 121-о від
03.04.2012року "Про звільнення у запас
Збройних Сил України", зобов'язано
поновити позивача на посаді начальника
відділення протидії незаконному
відшкодуванню ПДВ головного відділу
податкової міліції державної
податкової інспекції в м. Ялті АР Крим,
стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної
податкової служби в АР Крим середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 34925,52 грн. без врахування всіх
необхідних утримань.

Судом встановлено, що 12.08.2013р. наказом
ДПС в АР Крим №197-о ОСОБА_1 поновлено на
звільненій посаді, на підставі
постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.06.13 по справі №2а-5704/12/0170/2, з яким
позивач був ознайомлений 20 серпня 2013р.
що підтверджено поясненнями позивача в
судовому засіданні .

Судом встановлено, що для організації
виконання наказу №197-о від 12.08.2013р. він
був надісланий до Державної податкової
інспекції в м.Ялті ГУ Міндоходів в АР
Крим, який являється правонабувачем
Державної податкової інспекції в
м.Ялті АР Крим.

Судом встановлено, що позивач
приступив до виконання своїх
обов'язків 20.08.2013 року в ДПІ в м. Ялті в
АРК, що підтверджується строєвою
запискою МВПМ ДПІ в м. Ялта від 21.08.2013
року.

Судом встановлено, що позивач
звернувся до ДПІ в м.Ялті ГУ Міндоходів
в АР Крим з листом від 12 вересня 2013 року
в якому звернув увагу на те, що станом
на 12.09.2013р. йому не виплачена заробітна
плата за серпень 2013р. та заборгованість
за час вимушеного прогулу відповідно
до наказу ДПС в АРК №197-о від 12.08.2013р.

Судом встановлено, що 03.12.2013р. наказом
Головного управління Міндоходів в АР
Крим № 293-о ОСОБА_1 звільнений з посади
начальника відділення протидії
незаконному відшкодуванню ПДВ
головного відділу податкової міліції
державної податкової інспекції в м.
Ялті АР Крим у зв'язку з направленням
його для подальшого проходження служби
в Міністерстві доходів і зборів
України.

Судом було досліджено грошовий атестат
№26/2013 від 09.12.2013р., який позивач отримав
10 грудня 2013 року, з якого вбачається, що
всі відповідні виплати розраховані
станом на 03.04.2012р. згідно наказу ДПА в
АРК №121-о від 03.04.2012р. "Про звільнення",
заробітна плата за період з 12.08.2013р. по
02.12.2013р. йому не нараховувалась, крім
того в грошовому атестаті відсутні
відомості про існуючу заборгованість
розмірі 34925,52грн., а саме середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
згідно з постановою СААС від 05.06.2013р.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог, суд зазначає наступне.

Ст.19 Конституції України визначає, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу власних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст. 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Загальні засади діяльності, статус
державних службовців, які працюють в
державних органах та їх апараті,
встановлені в Закону України "Про
державну службу".

Основні принципи державної служби
визначені у ст. 3 Закону, до яких
відноситься професіоналізму,
компетентності, ініціативності,
чесності, відданості справі;
персональної відповідальності за
виконання службових обов'язків і
дисципліни.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1 з
Державної податкової інспекції в м.
Ялті ГУ Міндоходів середньої
заробітної платні за час вимушеного
прогулу в сумі 34925,52 грн. суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Частиною 1 статті 127 КЗпП України
передбачено, що відрахування із
заробітної плати можуть провадитись
тільки у випадках, передбачених
законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
України "Про оплату праці" порядок
обчислення середньої заробітної плати
працівника у випадках, передбачених
законодавством, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу "з" пункту 1
розділу 1 "Загальні положення"
Постанови Кабінету Міністрів України
"Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати" від 08
лютого 1995 р. № 100 порядок обчислення
середньої заробітної плати
застосовується також у випадку
вимушеного прогулу.

У травні 2012 року позивач звернувся з
адміністративним позовом до Окружного
адміністративного суду до Державної
податкової служби в Автономної
Республіки Крим з позовними вимогами
про визнання незаконним та скасування
пункту 3 наказу Державної податкової
служби в Автономній Республіці Крим
від 03.04.2012 р.№121-о "Про звільнення у
запас Збройних Сил України"; поновити
позивача на службі в органах
податкової міліції Державної
податкової служби в Автономній
Республіці Крим на посаді, що раніше
займалася; визнати дії відповідача
протиправними в частині ненадання
позивачу чергової та додаткової
відпусток для участі в екзаменаційній
сесії; зобов'язати відповідача
присвоїти позивачу чергове звання -
майор податкової міліції; зобов'язати
відповідача провести розрахунок та
виплатити позивачу заробітну плату за
час вимушеного прогулу.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.06.2013р. визнано незаконним та
скасовано п. 3 наказу Державної
податкової служби в АР Крим № 121-о від
03.04.2012року "Про звільнення у запас
Збройних Сил України", зобов'язано
поновити позивача на посаді начальника
відділення протидії незаконному
відшкодуванню ПДВ головного відділу
податкової міліції державної
податкової інспекції в м. Ялті АР Крим,
стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державної
податкової служби в АР Крим середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 34925,52 грн. без врахування всіх
необхідних утримань.

Таким чином, позовні вимого щодо
стягнення заборгованості по
заробітної платні за час вимушеного
прогулу в сумі 34925,52 грн. вже були
розглянути та судом вже прийнято
відповідне рішення, про стягнення
вказаних сум з Державної податкової
служби в АР Крим, яке виступало
відповідачем при розгляді справи №
2а/5704/12/0170/2, а тому саме цей орган
зобов'язаний виконати судове рішення в
цій частині.

Судом встановлено, що ДПС в АР Крим на
виконання постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.13 по
справі №2а-5704/12/0170/2 прийняло наказ від
12.08.2013 року №197-о про виплату ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 34925,52 гривень.

Але ДПС в АР Крим ні судове рішення, ні
власний наказ від 12.08.2013 року №197-о не
виконало та не виплатило позивачу
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

В судовому засіданні позивач заявив, що
виконання цього наказу було покладено
на Державну податкову інспекцію в м.
Ялті Головного управління Міндоходів в
АР Крим, а тому позивач вирішив
повторно звернутися до суду з такими
позовними вимогами, але до іншого
відповідача.

Судом встановлено, що в судовому
засіданні взагалі не добуто доказів
про покладання на Державну податкову
інспекцію в м. Ялті Головного
управління Міндоходів в АР Крим
обов'язку виконати постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05.06.13 по
справі №2а-5704/12/0170/2 та наказ від 12.08.2013
року №197-о.

Більш того, в правовідносинах з
виконання постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.06.13 по справі №2а-5704/12/0170/2 є лише
один відповідач та боржник - ДПС в АР
Крим (Головне управління Міндоходів в
АР Крим, як правонаступник), на якого
самим судовим рішенням покладений
обов'язок стосовно виплати позивачу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 34925,52 гривень.

Всі дії стосовно виконання судового
рішення цим боржником встановлені
Законом України «Про виконавче
провадження».

Тому, якщо боржник відмовляється від
виконання судового рішення, то
стягувач має право здійснювати заходи,
визначені вказаним законом, у тому
числі здійснювати заміну сторони
виконавчого провадження або
правонаступника, а не звертатися
повторно з позовом до іншого
відповідача з позовними вимогами, які
вже були вирішені судом по справі
№2а-5704/12/0170/2.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем
обраний невірний спосіб захисту
порушеного права, оскільки Державна
податкова інспекції в м. Ялті Головного
управління Міндоходів в АР Крим не
зобов'язана відповідати за виконання
постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.06.13 по справі №2а-5704/12/0170/2, а тому є
неналежним позивачем по справі.

У той же час правовідносини з належним
відповідачем ДПС в АР Крим (Головне
управління Міндоходів в АР Крим, як
правонаступник) вже вирішені судом при
розгляді справи №2а-5704/12/0170/2.

Таким чином, позовні вимоги до
Державної податкової інспекції в м.
Ялті Головного управління Міндоходів в
АР Крим, щодо стягнення заборгованості
по заробітної платні за час вимушеного
прогулу в сумі 34925,52 грн. є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача здійснити розрахунок та
виплатити ОСОБА_1, заробітну плату за
період з 12.08.2013р. по 02.12.2013 рік згідно з
відомостями грошового атестату № 26/2013
від 09.12.2013 року, суд зазначає наступне.

Регулювання трудових правовідносин у
процесі проходження служби, порядок
застосування дисциплінарних стягнень
та процедура звільнення працівників
податкової служби регулюється
спеціальним Законом України "Про
державну службу", Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, яке затверджено
Постановою КМ УРСР від 29.07.1991 року № 114.

Гарантоване право на отримання
громадянами заробітної плати за працю
визначено ст. 43 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
"Про оплату праці" заробітна плата
виплачується працівникам регулярно в
робочі дні у строки, встановлені
колективним договором або нормативним
актом роботодавця, погодженим з
виборним органом первинної
профспілкової організації чи іншим
уповноваженим на представництво
трудовим колективом органом (а в разі
відсутності таких органів -
представниками, обраними і
уповноваженими трудовим колективом),
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів, та не
пізніше семи днів після закінчення
періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно пункту 12 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ одержують грошове і
речове забезпечення за нормами,
встановленими законодавством.

Судом встановлено, що 12.08.2013р. наказом
ДПС в АР Крим №197-о ОСОБА_1 поновлено на
посаді начальника відділення протидії
незаконному відшкодуванню ПДВ
головного відділу податкової міліції
державної податкової інспекції в м.
Ялті АР Крим, з яким позивач був
ознайомлений 20 серпня 2013р. що
підтверджено поясненнями позивача в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що для організації
виконання наказу №197-о від 12.08.2013р. він
був надісланий до Державної податкової
інспекції в м.Ялті ГУ Міндоходів в АР
Крим, в якій позивач зобов'язаний
проходити службу.

Судом також встановлено, що фактично
позивач приступив до виконання
службових обов'язків 20.08.2013 року, що
підтверджується стройовою запискою
ГОНМ ДПІ в м.Ялті АР Крим ДПС.

Судом встановлено, що 03.12.2013р. наказом
Головного управління Міндоходів в АР
Крим № 293-о ОСОБА_1 звільнений з посади
начальника відділення протидії
незаконному відшкодуванню ПДВ
головного відділу податкової міліції
державної податкової інспекції в м.
Ялті АР Крим у зв'язку з направленням
його для подальшого проходження служби
в Міністерстві доходів і зборів
України.

Таким чином, позивач в період з 20.08.2013
року до 03.12.2013 року проходив службу в
Державній податковій інспекції в
м.Ялті ГУ Міндоходів в АР Крим, а тому
відповідач був зобов'язаний за цей
період нараховувати та виплачувати
позивачу грошове забезпечення.

Судом досліджено грошовий атестат
№26/2013 від 09.12.2013р., який позивач отримав
10 грудня 2013 року, з якого вбачається, що
всі відповідні виплати розраховані
станом на 03.04.2012р. згідно наказу ДПА в
АРК №121-о від 03.04.2012р. "Про звільнення".

З грошового атестату вбачається, що
заробітна плата за період з 20.08.2013р. по
03.12.2013р. позивачу не нараховувалась.

Згідно позовних вимог позивач просить
зобов'язати відповідача здійснити
розрахунок та сплатити ОСОБА_1
заробітну плату за період з 12.08.2013р. по
02.12.2013р.

Але суд зазначає, що належним способом
захисту порушеного права є
зобов'язання Державну податкову
інспекцію в м. Ялті Головного
управління Міндоходів в АР Крим
здійснити розрахунок та виплатити
ОСОБА_1 не заробітну плату, а грошове
забезпечення, як це передбачено діючим
законодавством, та в цій частині суд на
підставі ст.. 11 КАС України вважає
можливим вийти за межі позовних вимог
для повного захисту інтересів та прав
позивача.

Крім того, судом встановлено, що
фактично позивач проходив службу в ДПІ
в м. Ялті з 20.08.2013 по 03.12.2013 року, а не з
12.08.2013 року по 02.12.2013 року, як позивач
зазначає в позові.

Таким чином, суд вважає що позовні
вимоги стосовно зобов'язання Державну
податкова інспекції в м. Ялті Головного
управління Міндоходів в АР Крим
здійснити розрахунок та виплатити
ОСОБА_1 грошове забезпечення
підлягають задоволенню в частині
періоду з 20.08.2013 по 03.12.2013 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача компенсації у розмірі
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку згідно зі ст. 117
КЗпП України, суд зазначає наступне.

Оскільки проходження служби рядового і
начальницького складу органів
податкової міліції регулюється не
Кодексом законів про працю України, а
законодавством про ці органи, тому
вимоги про виплату компенсації на
підставі ст.ст. 116, 117 Кодексу законів
про працю України являються
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Отже, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Крім того, з метою забезпечення
повного, правильного і своєчасного
виконання судового рішення, суд вважає
за можливе задовольнити клопотання
позивача та зобов'язати відповідача -
Державну податкову інспекцію в м. Ялті
Головного управління Міндоходів в АР
Крим, надати звіт про виконання
судового рішення протягом десяти днів
з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Під час судового засідання, яке
відбулось 17.02.2014 року були оголошені
вступна та резолютивна частини
постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ
постанову складено у повному обсязі
23.02.2014 року.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м.Ялта Головного
управління Міндоходів в АР Крим
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
грошове забезпечення за період з 20.08.2013
по 03.12.2013 року.

3. В інший частині позову -відмовити.

4. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у м.Ялта Головного
управління Міндоходів в АР Крим
надати звіт про виконання судового
рішення протягом десяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

5. Стягнути з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 73,08
гривень.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Трещова О.Р.