Справа № 826/16707/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук О.І.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Прокуратури Житомирської області на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
публічного акціонерного товариства
«Будівельне управління №813» до
Прокуратури Житомирської області про
скасування постанови та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Будівельне управління
№813» (далі - Позивач, ПАТ «БУ №813»)
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Прокуратури Житомирської
області (далі - Відповідач, Прокуратура)
про: скасування постанови від 02.09.2013
року про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів; зобов'язання
припинити перевірку.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.11.2013 року позов задоволено частково -
визнано протиправною та скасовано
постанову від 02.09.2013 року про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів в ПАТ «БУ №813». У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено. При
цьому суд першої інстанції виходив з
того, що Прокурором було проведення
перевірку поза межами компетенції
останнього, а відтак постанова про
проведення перевірки є протиправною та
підлягає скасуванню. Відмовляючи у
задоволенні решти позовних вимог, суд
першої інстанції зазначив, що
скасування постанови про проведення
перевірки є самостійною підставою для
припинення перевірки.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
неповному дослідженні судом всіх
фактичних обставин справи та перевірки
їх доказами, що спричинило прийняття
неправильного рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Позивача просив суд
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, у судове засідання
не прибув.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що у серпні 2013 року директор
ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України»
звернулася до Коростенського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
Житомирської області із заявою від
05.08.2013 року №1421, в якій просила
звернутися до суду з позовом в
інтересах заявника про стягнення з ПАТ
«БУ №813» заборгованості разом зі
штрафними санкціями в загальній сумі 1
926 730,66 грн.

За наслідками розгляду вказаної заяви
Прокуратурою прийнято постанову від
02.09.2013 року про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів ПАТ «БУ №813», а
саме з питань дотримання вимог
Господарського кодексу України та
іншого законодавства, що регулює
виконання підрядних робіт та їх оплати
(далі - оскаржувана постанова).

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що Позивачем було
оскаржено вказану постанову до
Генеральної прокуратури України, яка
листом від 18.09.2013 року №19-р направила
скаргу ПАТ «БУ №813» до Прокуратури
Житомирської області.

Листом від 02.10.2013 року №07/2-4059-13
Відповідач повідомив ПАТ «БУ №813» про
відсутність підстав для скасування
постанови від 02.09.2013 року.

У ході розгляду справи Окружним
адміністративним судом м. Києва також
було встановлено, що заступником
прокурора Житомирської області у
жовтні подано до Господарського суду м.
Києва позов в інтересах держави в особі
Державного агентства автомобільних
доріг України та публічного
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» в особі дочірнього
підприємства «Житомирський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» до ПАТ «БУ №813» про
стягнення заборгованості у розмірі 1 124
310,13 грн. При цьому ухвалою
Господарського суду м. Києва від 07.10.2013
року порушено провадження у вказаній
справі.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз положень
ст. ст. 19, 121, п. 9 розділу XV «Перехідні
положення» Конституції України, ст. ст.
5, 8, 19 Закону України «Про прокуратуру»,
ст. 1 ГПК України та ст. 6 ГК України,
прийшов до висновку про відсутність у
Прокурора правових підстав для
призначення перевірки, а тому і для
винесення оскаржуваної постанови.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру» (далі - Закон) предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: 1) відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; 2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; 3) додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Частиною 1 ч. 21 Закону визначено, що
перевірки проводяться за письмовими
зверненнями органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, а також за власною
ініціативою прокурора. При цьому
перевірки за заявами фізичних чи
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальне
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйняття
ними у встановлені строки рішень з цих
питань.

З наведеного випливає, що підставами
для перевірки є письмові звернення
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, депутатів
усіх рівнів, фізичних та юридичних
осіб, за умови, коли їх розглянуто
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйнято ними
у встановлені строки рішень з цих
питань. Водночас, колегія суддів вважає
за необхідне наголосити на тому, що
прокуратура наділена правом проводити
перевірки за власною ініціативою.

Відповідно до п. 1.2 затвердженого
наказом Генерального прокурора
України від 12.11.2012 року №111 Положення
про порядок проведення органами
прокуратури перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів (далі - Положення №111) перевірка
- спосіб здійснення нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
який з моменту прийняття постанови про
проведення перевірки надає право на
вчинення дій, зазначених у пунктах 3, 4, 5
частини 1 статті 20 Закону України "Про
прокуратуру".

Пунктом 1.4 Положення №111 передбачено,
що предметом перевірки може бути,
зокрема, додержання законів, що
стосуються економічних відносин,
бюджетного, земельного, митного
законодавства та зовнішньоекономічної
діяльності, конституційних засад
підприємницької діяльності, охорони
навколишнього природного середовища,
міжнаціональних відносин.

При цьому, згідно п. 2.4 Положення №111
підставами для проведення перевірки
прокурором за власною ініціативою є
дані, що свідчать про можливі порушення
законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел, які також можуть відображатися
в: дорученнях Генерального прокурора
України, наданих у межах компетенції
дорученнях його першого заступника,
заступників, прокурорів Автономної
Республіки Крим, міст Києва і
Севастополя, областей та прирівняних
до них прокурорів, їх перших
заступників та заступників; наказах
Генерального прокурора України; планах
роботи органів прокуратури; рішеннях
колегій Генеральної прокуратури
України, прокуратур обласного рівня;
рішеннях нарад у керівників органів
прокуратури; дорученнях прокуратури
іншого регіону щодо проведення
перевірки, яка потребує вчинення
окремих дій у межах повноважень,
передбачених статтею 20 Закону України
"Про прокуратуру"; інших
організаційно-розпорядчих документах.

Системний аналіз наведених вище
приписів Закону та Положення №111 дає
підстави для висновку, що Прокурор за
наслідками розгляду поданої
директором ДП «Житомирський
облавтодор», мав правові підстави для
прийняття рішення про проведення
перевірки Позивача, оформленого у
вигляді постанови.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами Апелянта щодо того, що акт
оскаржувана постанова є актом
індивідуальної дії з огляду на
наступне.

Чинне законодавство України розрізняє
два види рішення суб'єкта владних
повноважень: нормативні акти та акти
індивідуальної дії. При цьому, у той час
як нормативні акти стосуються
невизначеного кола осіб і діють
протягом певного часу, акти
індивідуальної дії стосуються чітко
окресленого переліку осіб та
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання. Аналогічна позиція
викладена у рішенні Конституційного
Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009.

За своєю правовою природою оскаржувана
постанова Прокуратури є актом
індивідуальної дії, оскільки не
містить у собі загальнообов'язкових
правил поведінки, а стосується лише ПАТ
«БУ №813», у зв'язку з чим вичерпує свою
дію фактом виконання, а саме
проведенням перевірки Позивача.

Аналогічна позиція викладена у листі
Вищого адміністративного суду України
від 11.09.2013 року №1237/12/13-13.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що фактичним
закінченням перевірки Відповідача є
звернення останнього до
Господарського суду м. Києва з позовом
в інтересах держави до ПАТ «БУ №813» про
стягнення заборгованості.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає передчасними
висновки Окружного адміністративного
суду м. Києва про необхідність
скасування постанови від 02.09.2013 року,
оскільки дія останньої, як акту
індивідуальної дії, вже вичерпана.

Поряд з цим, оскільки, як було
встановлено раніше, підстав для
скасування оскаржуваної постанови не
вбачається, колегія суддів приходить
до висновку про необхідність відмови у
задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання Прокуратури припинити
перевірку.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм, зокрема, матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
допущено порушення норм матеріального
права. У зв'язку з цим колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити повністю, а постанову
суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури
Житомирської області - задовольнити
повністю.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
публічного акціонерного товариства
«Будівельне управління №813» до
Прокуратури Житомирської області про
скасування постанови та зобов'язання
вчинити дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається в
порядку та строки, визначені ст. ст. 211,
212 КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.