Справа № 1570/5535/2012
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р. Справа № 1570/5535/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Стеценко О. О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ПозивачОСОБА_5
(посвідчення)Представник
позивачаОСОБА_6 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 та Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби на
Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року по справі за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби,
начальника Державної податкової
інспекції у Суворовському районі міста
Одеси Одеської області Державної
податкової служби Кузнецової Лариси
Михайлівни про визнання протиправними
дії, визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби, начальника
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі міста Одеси
Одеської області Державної податкової
служби Кузнецової Лариси Михайлівни
про визнання протиправними дії,
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби №
від 07.07.2012 року, в частині
збільшення фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_5 грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
3482,26 гривень та застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі
474,72 гривень. В задоволенні позовних
вимог про визнання протиправними дій
начальника Державної податкової
інспекції у Суворовському районі міста
Одеси Одеської області Державної
податкової служби Кузнецової Лариси
Михайлівни, які полягають у прийнятті
податкового повідомлення-рішення
№ від 07.07.2012 року із порушенням
встановленого порядку, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби №
від 10.04.2012 року відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач та
відповідач подали апеляційні скарги, в
яких просять суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду частково та
повністю відповідно.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянти посилаються на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 23.02.2012 року по 15.03.2012 року, на
підставі наказу начальника ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № 117 від 30.01.2012 року «Про
проведення документальної планової
виїзної перевірки» та № 49 від 07.03.2012
року «Про продовження строку
проведення документальної планової
виїзної перевірки» (т.1 а.с.67), та
направлення на перевірку № 214/17-1 від
23.02.2012 року (т.1 а.с.66), згідно із п.п. 20.1.4 п.
20.1 ст. 20 та ст. 77 ПК України, посадовими
особами ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси Одеської області ДПС була
проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 за період з
01.07.2010 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено Акт
документальної планової виїзної
перевірки № 162/17-1/НОМЕР_3 від 16.03.2012 року
(т.1 а.с.4-19).

Відповідно до висновку зазначеного
Акту перевірки встановлено порушення
ФОП ОСОБА_5 вимог: п. 177.4 ст. 177 ПК України,
а саме: встановлено заниження суми
оподаткованого доходу, в результаті
чого донараховано податку з доходів
фізичних осіб у сумі 7090,53 грн.; п. 198.6 ст.
198 ПК України, а саме: встановлено
заниження суми чистого податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 3667,24 грн.

На підставі вказаного Акту перевірки
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
Одеської області ДПС прийняла
податкове повідомлення-рішення №
від 10.04.2012 року, яким ФОП ОСОБА_5
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ у розмірі 4419,38 грн., з яких за
основним платежем - 3667,24 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 751,14 грн., та податкове
повідомлення-рішення № від 10.04.2012
року, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у розмірі 8863,16
грн., з яких за основним платежем - 7090,53
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 1772,63 грн. (т.1
а.с.20-21).

Не погодившись з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
Позивач скористався правом на
адміністративне оскарження, подавши
відповідну скаргу, за результатом
розгляду якої ДПА в Одеській області
прийнято рішення № 16018/С/10-2008 від 25.06.2012
року про результати розгляду первинної
скарги, яким: залишено без змін
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 10.04.2012 року щодо
сплати донарахованого податку на
доходи фізичних осіб у сумі 7090,53 грн. та
застосованої штрафної (фінансової)
санкції (штрафу) у розмірі 1772,63 грн., а
первинну скаргу ФОП ОСОБА_5 в цій
частині - без задоволення; скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 10.04.2012 року в
частині 275,42 грн. застосованої штрафної
(фінансової) санкції (штрафу) з ПДВ, в
решті зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу - без задоволення (т.1
а.с.30-35).

З урахуванням вказаного рішення ДПА в
Одеській області № 16018/С/10-2008 від 25.06.2012
року, прийнятого за результатами
розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_5,
рішенням ДПС України № 21095/7/10-2315 від
03.08.2012 року про результати розгляду
скарги, податкові повідомлення-рішення
№ та № від 10.04.2012 року
залишені без змін, а скарга Позивача -
без задоволення (т.2 а.с.179-183).

За результатами адміністративного
оскарження ДПІ було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 07.07.2012
року, яким ФОП ОСОБА_5 збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
4142,96 грн., з яких за основним платежем -
3667,24 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 475,72 грн.

Вказане податкове повідомлення
рішення було підписано начальником ДПІ
у Суворовському районі м. Одеси
Одеської області ДПС - Кузнецовою
Ларисою Михайлівною.

Не погодившись із зазначеними
рішеннями ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси Одеської області ДПС, Позивач
звернувся до суду з позовною заявою про
визнання протиправними дій начальника
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
Одеської області ДПС Кузнецової Лариси
Михайлівни, які полягають у прийнятті
податкового повідомлення-рішення №
від 07.07.2012 року із порушенням
встановленого порядку, визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 07.07.2012 року та №
від 10.04.2012 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби №
від 07.07.2012 року, в частині
збільшення фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_5 грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
3482,26 гривень та застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі
474,72 гривень. В задоволенні позовних
вимог про визнання протиправними дій
начальника Державної податкової
інспекції у Суворовському районі міста
Одеси Одеської області Державної
податкової служби Кузнецової Лариси
Михайлівни, які полягають у прийнятті
податкового повідомлення-рішення
№ від 07.07.2012 року із порушенням
встановленого порядку, визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби №
від 10.04.2012 року відмовлено.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне:

Спірні податкові повідомлення-рішення
базуються на викладених в Акті
перевірки висновках ДПІ щодо порушення
Позивачем вимог п.177.4 ст.177 та п.198.6 ст.198
ПК України. При цьому, доходячи таких
висновків Відповідач-1, зокрема,
виходив з того, що ФОП ОСОБА_5
безпідставно включено до складу
податкового кредиту суму ПДВ у розмірі
3667,24 грн., яка не підтверджена
податковими накладними при перевірці.
Так, Відповідач-1 зазначив, що у лютому
2011 року Позивачем включено до
податкового кредиту, вказану у реєстрі
отриманих податкових накладних
податкову накладну № 789 від 28.02.2011 року
на суму 4000,00 грн., у т.ч. ПДВ 666,67 грн.
отриману від ПП «ОТГ-ГРУП», але не
підтверджено податковою накладною при
перевірці; у березні 2011 року Позивачем
включено до податкового кредиту,
вказану у реєстрі отриманих податкових
накладних податкову накладну № 800 від
30.03.2011 року на суму 5500,00 грн., у т.ч. ПДВ
916,67 грн., отриману від ПП «ОТГ-ГРУП», але
не підтверджено податковою накладною
при перевірці; в червні 2011 року
Позивачем включено до податкового
кредиту, вказану у реєстрі отриманих
податкових накладних податкову
накладну № 135 від 06.07.2011 року на
загальну суму 1100,00 грн., у т.ч. ПДВ 184,98
грн., отриману від ФОП ОСОБА_8, але не
підтверджено податковою накладною при
перевірці; у липні 2011 року Позивачем
включено до податкового кредиту,
вказану у реєстрі отриманих податкових
накладних податкову накладну № 9/004 від
01.08.2011 року на суму 2296,26 грн., у т.ч. ПДВ
382,21 грн., отриману від ТОВ «Віст груп»,
але не підтверджено податковою
накладною при перевірці; у листопаді 2011
року Позивачем включено до податкового
кредиту, вказану у реєстрі отриманих
податкових накладних податкову
накладну № 26 від 30.11.2011 року на суму 9100,00
грн., у т.ч. ПДВ 1516,67 грн., отриману від
ФОП ОСОБА_9, але не підтверджено
податковою накладною при перевірці.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, зокрема, виникає у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна
постачання без урахування податку; ж)
ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні; з)
загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби. У
разі звільнення від оподаткування у
випадках, передбачених статтею 197 цього
розділу, у податковій накладній
робиться запис «Без ПДВ» з посиланням
на відповідний пункт та/або підпункт
статті 197 цього Кодексу. Податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Виходячи зі змісту наведених вище норм
законодавства, право на віднесення сум
ПДВ, сплачених при придбанні товару, до
податкового кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції; 2) наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником податку, чи
митних декларацій на підтвердження
придбання такого товару та сплати
відповідної суми ПДВ; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
підприємства.

При цьому, згідно з ч.1 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 цієї статті визначено, що
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року, первинні документи -
це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи.

Позивачем на підтвердження
обґрунтованості віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за
перевіряємий період, зокрема, були
надані видаткові накладні, акти
здачі-прийняття (наданих послуг), акти
виконаних робіт (т.1 а.с.223-250, т. 2 а.с. 1-170),
виписки з банківського рахунку НОМЕР_6
ФОП ОСОБА_5 за період з 01.01.2011 року по
31.01.2011 року (т.1 а.с.74-110), податкові
накладні: № 789 від 28.02.2011 року на суму
4000,00 грн., у т.ч. ПДВ 666,67 грн. та № 800 від
30.03.2011 року на суму 5500,00 грн., у т.ч. ПДВ
916,67 грн., отримані від ПП «ОТГ-ГРУП»; №
9/004 від 01.08.2011 року на суму 2296,26 грн., у
т.ч. ПДВ 382,21 грн., отриману від ТОВ «Віст
груп»; № 26 від 30.11.2011 року на суму 9100,00
грн., у т.ч. ПДВ 1516,67 грн., отриману від
ФОП ОСОБА_9 (т.1 а.с.119-121). Зазначені
первинні документи, в тому числі
податкові накладні, зокрема, № 789 від
28.02.2011 року, № 800 від 30.03.2011 року, № 9/004
від 01.08.2011 року та № 26 від 30.11.2011 року, на
підставі яких Позивачем сформований
податковий кредит у розмірі 3482,26 грн. у
лютому, березні, липні та листопаді 2011
року, належним чином оформлені, суми
ПДВ по вказаним податковим накладним
включені до податкового кредиту
відповідного періоду, відображені у
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних (т.1 а.с.220-222), а
також відповідають даним податкових
декларацій з ПДВ (т.1 а.с.129-196).

З огляду на викладене, Позивачем у
відповідності до вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198 ПК України віднесено до
складу податкового кредиту податок у
розмірі 3482,26 грн. у лютому, березні,
липні та листопаді 2011 року, сплачений в
ціні придбаних товарів та робіт, на
підставі податкових накладних № 789 від
28.02.2011 року, № 800 від 30.03.2011 року, № 9/004
від 01.08.2011 року та № 26 від 30.11.2011 року,
оформлених належним чином.

Посилання Відповідача-1 на відсутність
вказаних податкових накладних під час
проведення перевірки, що на думку
останнього, позбавляє Позивача права
на формування податкового кредиту за
рахунок податкових накладних, зокрема,
№ 789 від 28.02.2011 року, № 800 від 30.03.2011 року,
№ 9/004 від 01.08.2011 року та № 26 від 30.11.2011
року, суд вважає безпідставними, з
огляду на зміст Додатку № 2 до Акту
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_5 № 162/17-1/НОМЕР_3 від
16.03.2012 року (опису документів, наданих
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси на
документальну планову перевірку від
23.02.2012 року) (т.1 а.с.62), в якому зазначено,
що Позивачем для проведення спірної
перевірки, зокрема, надані податкові
накладні за період з 01.07.2010 року по
31.12.2011 року. Крім того, суд враховує, що
Позивач, скориставшись наданим йому
п.86.7 ст.86 ПК України правом на подачу
заперечень на Акт перевірки, 29.03.2012 року
подав відповідні заперечення
викладені в формі заяви, зі змісту якої
вбачається, що Позивач звертав увагу
Відповідача-1 на безпідставність
викладених у Акті перевірки доводів
щодо відсутності податкових накладних,
які підтверджують обґрунтованість
формування податкового кредиту лютого,
березня, липня та листопада 2011 року.
Однак, розглядаючи вказані заперечення
Відповідач-1 не надав оцінки зазначеним
доводам ФОП ОСОБА_5 В наявному в
матеріалах справи висновку про розгляд
заперечень до Акту перевірки
(т.2 а.с.201-202) не зазначено з яких підстав
Відповідач-1 не приймає до уваги надані
Позивачем податкові накладні № 789 від
28.02.2011 року, № 800 від 30.03.2011 року, № 9/004
від 01.08.2011 року та № 26 від 30.11.2011 року.

Не заслуговують на увагу також і
посилання Відповідача на те, що вказані
податкові накладні не були прийняті
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси
Одеської області ДПС до уваги, під час
розгляду заперечень Позивача на Акт
перевірки, з огляду на порушення
останнім п'ятиденного строку для
подачі таких заперечень, оскільки п.86.7
ст.86 ПК України визначено, що у разі
незгоди платника податків або його
законних представників з висновками
перевірки чи фактами та даними,
викладеними в акті (довідці) перевірки,
вони мають право подати свої
заперечення протягом п'яти робочих
днів з дня отримання акта (довідки). При
цьому, суд враховує, що за загальним
правилом, визначеним чинним
законодавством України, перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якої пов'язано його
початок.

Акт перевірки Позивачем був отриманий
23.03.2012 року, що підтверджується наявним
в матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення (т.2
а.с.187). Заперечення на спірний Акт
перевірки Позивачем були подані 29.03.2012
року (т.2 а.с.200), тобто у межах строку
визначеного п.86.7 ст.86 ПК України.

Подані Позивачем заперечення на Акт
перевірки були розглянуті
Відповідачем-1 по суті та за
результатами їх розгляду Відповідач-1
складний відповідний висновок про
розгляд заперечень до Акту перевірки
ФОП ОСОБА_5 № 162/17-1/НОМЕР_3 (а.с.201-202 т.2).
Тобто, Відповідачем-1 було визнано, що
Позивачем вказані заперечення на Акт
перевірки були подані у строки
встановлені ПК України, а тому
Відповідач-1 при розгляді вказаних
заперечень був зобов'язаний врахувати
викладені у них доводи Позивача щодо
безпідставності викладених у Акті
перевірки висновків щодо відсутності
податкових накладних, які
підтверджують обґрунтованість
формування податкового кредиту лютого,
березня, липня та листопада 2011 року та
дати їм належну оцінку, що не було
здійснено Відповідачем-1.

Відповідно до вимог п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Тобто, дефініція зазначеної статті
забороняє платникам податку включати
до складу податкового кредиту суми ПДВ,
не підтверджені податковими
накладними та встановлює
відповідальність за такі дії.

Як встановлено під час проведення
перевірки та підтверджено під час
судового розгляду справи в червні 2011
року Позивачем включено до податкового
кредиту, вказану у реєстрі отриманих
податкових накладних податкову
накладну № 135 від 06.07.2011 року на
загальну суму 1100,00 грн., у т.ч. ПДВ 184,98
грн., виписану ФОП ОСОБА_8 Однак, ні під
час проведення перевірки, розгляду
заперечень на Акт перевірки, а так само
під час судового розгляду справи,
зазначену накладну Позивачем надано не
було, що позбавляє права останнього на
формування податкового кредиту за
рахунок такої податкової накладної.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що Позивач підтвердив
вищевказаними податковими накладними
податковий кредит на суму 3482,26 грн. ПДВ.
Разом з тим суд вказує на не
підтвердження Позивачем податкового
кредиту в розмірі 184,98 грн. в
податковому періоді - червень 2011
року. У зв'язку з тим, що вказане
порушення мало місце в червні 2011 року
на підставі пункту 7 підрозділу 10
розділу 19 Прикінцеві положення ПК
України до Позивача підлягає
застосуванню штрафна (фінансова)
санкція (штраф) в розмірі 1 гривня.

Отже, Відповідачем-1 не доведено
правомірність винесення податкового
повідомлення - рішення № від
07.07.2012 року в частині збільшення ФОП
ОСОБА_5 грошового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 3482,26 грн. - за основним платежем
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) в розмірі 474,72 грн., а
тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_5 у
вказаній частині підлягають
задоволенню.

На думку суду, є безпідставними вимоги
Позивача щодо визнання протиправними
дій начальника Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби Кузнецової Лариси
Михайлівни, які полягають у прийнятті
податкового повідомлення-рішення №
від 07.07.2012 року із порушенням
встановленого порядку, виходячи з
наступного.

Так, порядок оскарження рішень
податкових органів визначений статтею
56 ПК України. Зокрема, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку. У разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого
органу вищого рівня у письмовій формі
(та у разі потреби - з належним чином
засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44
цього Кодексу) протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Згідно з п. 56.4 ст. 56 ПК України під час
процедури адміністративного
оскарження обов'язок доведення того, що
будь-яке нарахування, здійснене
контролюючим органом у випадках,
визначених цим Кодексом, або будь-яке
інше рішення контролюючого органу є
правомірним, покладається на
контролюючий орган. Обов'язок
доведення правомірності нарахування
або прийняття будь-якого іншого
рішення контролюючим органом у
судовому оскарженні встановлюється
процесуальним законом.

Відповідно до п. 56.6 ст. 56 ПК України у
разі коли контролюючий орган приймає
рішення про повне або часткове
незадоволення скарги платника
податків, такий платник податків має
право звернутися протягом 10
календарних днів, наступних за днем
отримання рішення про результати
розгляду скарги, зі скаргою до
контролюючого органу вищого рівня.

Контролюючий орган, який розглядає
скаргу платника податків, зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення та
надіслати його протягом 20 календарних
днів, наступних за днем отримання
скарги, на адресу платника податків
поштою з повідомленням про вручення
або надати йому під розписку (п. 56.8 ст. 56
ПК).

Порядок подання та розгляду органами
державної податкової служби скарг
платників податків при оскарженні в
адміністративному порядку податкових
повідомлень-рішень про визначення сум
грошових зобов'язань платника податків
або будь-яких інших рішень органів
державної податкової служби також
регламентований Положенням про
порядок подання та розгляду скарг
платників податків органами державної
податкової служби, затвердженим
наказом Державної податкової
адміністрації України від 23.12.2010 року №
1001 (чинним та в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин).

Як вбачається зі змісту п. 14 вказаного
Положення орган державної податкової
служби при розгляді скарги платника
податків перевіряє правомірність
нарахування, здійсненого органом
державної податкової служби, у
випадках, визначених Податковим
кодексом України, або прийняття
будь-якого рішення органу державної
податкової служби, що оскаржується, і
приймає одне з таких рішень: а) залишає
податкове повідомлення-рішення про
визначення суми грошового зобов'язання
платника податків або будь-яке інше
рішення органу державної податкової
служби, яке оскаржується, без змін, а
скаргу без задоволення; б) скасовує у
певній частині податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
органу державної податкової служби,
яке оскаржується, і не задовольняє
скаргу платника податків у певній
частині; в) скасовує податкове
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-яке інше рішення
органу державної податкової служби,
яке оскаржується, і задовольняє скаргу
платника податків повністю; г) збільшує
суму грошового зобов'язання або
податкового боргу; ґ) залишає у
випадках, передбачених статтею 8 Закону
України «Про звернення громадян»,
скаргу без розгляду та повертає автору.

Відповідно до вимог п. 15 цього ж
Положення копія рішення, прийнятого
органом державної податкової служби
вищого рівня за розглядом первинної
скарги платника податків, надсилається
для виконання до органу державної
податкової служби за місцем взяття на
облік платника податків і зберігається
у справі з матеріалами розгляду скарги,
які долучаються до справи платника
податків.

Підпунктом 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 ПК
України, визначено, що податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо
контролюючий орган зменшує нараховану
суму грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі.

Відповідно до п. 60.4 ст. 60 Податкового
кодексу України, у випадках, визначених
п.п. 60.1.3 і 60.1.5 п. 60.1 цієї ж статті,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога вважаються
відкликаними з дня надходження до
платника податків податкового
повідомлення-рішення або податкової
вимоги, які містять зменшену суму
грошового зобов'язання або податкового
боргу.

Наведені норми Податкового кодексу
України кореспондуються з приписами
пунктів 5.1 та 5.3 розділу V Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 року № 985 (чинного та в редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин), яким визначено порядок
відкликання податкових
повідомлень-рішень.

Так, відповідно до пп. ґ п. 2.1 розділу 2
вказаного Порядку орган державної
податкової служби визначає суму
нарахування (зменшення) грошового
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування, та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у таких випадках:
якщо дані перевірок щодо утримання
податків у джерела виплати, в тому
числі податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб, таким
податковим агентом.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 цього ж
Порядку у випадках, що зазначені у
пункті 2.1 цього розділу, відповідний
структурний підрозділ органу
державної податкової служби складає
податкове повідомлення-рішення за
формою згідно з додатком 2 за
наслідками перевірок (форма «Р»).

Згідно вимог п. 3.3 розділу 3 зазначеного
Порядку при складанні податкового
повідомлення-рішення йому
присвоюється номер, який вноситься до
відповідного реєстру податкових
повідомлень-рішень та складається з
таких частин: порядковий номер у межах
підрозділу, який склав податкове
повідомлення-рішення, - перші 6 цифр
номера; номер підрозділу, який склав
податкове повідомлення-рішення, -
наступні 4 цифри номера.

Відповідно до вимог п. 3.4 розділу 3
Порядку направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, якщо за
результатами адміністративного або
судового оскарження грошове
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування, та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість зменшується, то до
платника податків направляється
податкове повідомлення-рішення, яке
містить зменшену суму грошового
зобов'язання, якому присвоюється номер
та вноситься до відповідного реєстру
податкових повідомлень-рішень у
порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього
розділу.

З урахуванням наведеного, суд зазначає,
що ст. 60 ПК України передбачено
виключні випадки, за наявності яких
податкове повідомлення-рішення
вважається відкликаним, а саме: сума
податкового боргу самостійно
погашається платником податків або
органом стягнення; контролюючий орган
скасовує раніше прийняте податкове
повідомлення-рішення про нарахування
суми грошового зобов'язання або
податкову вимогу; контролюючий орган
зменшує нараховану суму грошового
зобов'язання раніше прийнятого
податкового повідомлення-рішення або
суму податкового боргу, визначену у
податковій вимозі; рішенням суду, що
набрало законної сили скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена у податковій вимозі;
рішенням суду, що набрало законної
сили, зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена у податковій вимозі.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, ДПА в Одеській
області за скаргою ФОП ОСОБА_5
розглядалось по суті питання
обґрунтованості та законності
висновків Акту перевірки № 162/17-1/НОМЕР_5
від 16.03.2012 року, проведеної ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС, та прийнятих на їх
підставі податкових
повідомлень-рішень № та №
від 10.04.2012 року. За наслідками такого
розгляду прийнято рішення № 16018/С/10-2008
від 25.06.2012 року, яким, зокрема: залишено
без змін податкове повідомлення -
рішення ДПІ у Суворовському районі м.
Одеси Одеської області ДПС № від
10.04.2012 року щодо сплати донарахованого
податку на доходи фізичних осіб у сумі
7090,53 грн. та застосованої штрафної
(фінансової) санкції у розмірі 1772,63 грн.,
а первинну скаргу ФОП ОСОБА_5 в цій
частині - без задоволення; скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 10.04.2012 року в
частині 275,42 грн. застосованої штрафної
(фінансової) санкції з ПДВ, а первинну
скаргу Позивача в цій частині
задоволено, в решті зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скаргу - без
задоволення (а.с.30-35 т.1). Зазначене
рішення ДПА в Одеській області не
скасовано та є чинним.

З огляду на встановлені вище обставини
та зазначені вище норми ПК України,
оскільки ДПА в Одеській області було
прийнято рішення № 16018/С/10-2008 від 25.06.2012
року, яким скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 10.04.2012 року в
частині 275,42 грн. застосованої штрафної
(фінансової) санкції з податку на
додану вартість, а первинну скаргу
Позивача в цій частині задоволено, суд
вважає, що Відповідачем-2 з дотримання
встановленого порядку було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 07.07.2012 року, яким ФОП ОСОБА_5
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
4142,96 грн., з яких за основним платежем -
3667,24 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 475,72 грн.

Посилання Позивача на те, що рішенням
ДПС України від 03.08.2012 року №
21095/7/10-2315 про результати розгляду
скарги ФОП ОСОБА_5, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС від 10.04.2012 року №
залишено без змін, а відтак у
Відповідача не було підстав надсилати
Позивачу нове податкове
повідомлення-рішення, на підставі
рішення ДПА в Одеській області №
16018/С/10-2008 від 25.06.2012 року, суд не приймає
до уваги, оскільки відповідно до п. 15
Положення про порядок подання та
розгляду скарг платників податків
органами державної податкової служби,
затвердженим наказом Державної
податкової адміністрації України № 1001
від 23.12.2010 року (чинним та в редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин) за результатами
проведення процедури
адміністративного оскарження
приймається рішення, яке оформляється
відповідно до вимог законодавства про
мови. Зміст рішення складається зі
вступної, описової, мотивувальної та
резолютивної частин. У вступній
частині рішення зазначаються повне
найменування юридичної особи, яка
подала скаргу, прізвище та ініціали
посадової особи платника податків -
юридичної особи або фізичної особи -
платника податку, відомості про
предмет оскарження, дата прийняття
скарги до розгляду (дата і номер
зазначаються за даними журналу
реєстрації вхідної кореспонденції).
Описова частина рішення повинна
містити перелік документів, які були
взяті до уваги при розгляді скарги,
дату і номер податкового
повідомлення-рішення про визначення
суми грошового зобов'язання платника
податків або будь-якого іншого рішення
органу державної податкової служби і
найменування органу державної
податкової служби, який видав
зазначені документи, та стисле
викладення вимог і клопотання,
зазначених у скарзі.

У мотивувальній частині рішення мають
бути наведені результати дослідження
матеріалів скарги та докази, на яких
ґрунтуються висновки органу державної
податкової служби, який розглядав
скаргу, а також посилання на конкретні
статті та пункти Податкового кодексу
України та інших нормативно-правових
актів, якими обґрунтовано відповідь на
скаргу. Резолютивна частина рішення
повинна містити висновок про
задоволення чи часткове задоволення
скарги або про відмову в задоволенні
вимог чи клопотання, викладених у
скарзі, про збільшення суми
податкового зобов'язання або
податкового боргу або залишення скарги
без розгляду.

В рішенні ДПС України № 21095/7/10-2315 від
03.08.2012 року про результати розгляду
скарги ФОП ОСОБА_5, чітко зазначено, які
документи брались до уваги при
розгляді скарги, зокрема, для розгляду
скарги використано рішення, прийняте
за результатами розгляду первинної
скарги Позивача. У резолютивній
частині вказаного рішення ДПС України
вказано, що податкові
повідомлення-рішення № та
№ від 10.04.2012 року залишені без
змін з урахуванням рішення ДПА в
Одеській області № 16018/С/10-2008 від 25.06.2012
року, прийнятого за результатами
розгляду первинної скарги ФОП ОСОБА_5
Тобто, у Відповідача не було підстав не
приймати до уваги рішення ДПА в
Одеській області № 16018/С/10-2008 від 25.06.2012
року, яким, зокрема, скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси Одеської
області ДПС № від 10.04.2012 року в
частині 275,42 грн. застосованої штрафної
(фінансової) санкції з ПДВ.

Щодо вимог Позивача про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 10.04.2012 року, яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування у
розмірі 8863,16 грн., з яких за основним
платежем - 7090,53 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 1772,63
грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 177.1, 177.2, 177.4, 177.5, 177.10
ст. 177 ПК України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Фізичні особи-підприємці подають до
органу державної податкової служби
податкову декларацію за місцем своєї
податкової адреси за результатами
календарного року у строки,
встановлені цим Кодексом для річного
звітного податкового періоду, в якій
також зазначаються авансові платежі з
податку на доходи. Фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Згідно із пп. 138.1, 138.2, 138.4, 138.8 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
п.п. 138.4, 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п.
138.11 цієї статті: та включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Як встановлено під час проведення
перевірки ФОП ОСОБА_5 отримував дохід
за реалізований товар у безготівковій
формі, шляхом зарахування коштів на
розрахунковий рахунок, валовий дохід
за 2011 рік склав - 780842,37 грн. (у т.ч. ПДВ
130140,40 грн.). Однак, відповідно до даних
декларації про доходи ФОП ОСОБА_5
валовий дохід останнього склав 491647
грн., тобто в порушення вимог ст. 177 ПК
України Позивачем було занижено обсяг
виручки від реалізації товарів на 159054,97
грн.

Також, як вбачається зі змісту Акту
перевірки, перевіркою правильності
визначення витрат, відображених у
деклараціях про доходи, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходу та
документального підтверджених, з
даними про суми витрат, визначених в
ході перевірки встановлено його
заниження. Так, як вбачаться з
матеріалів справи ФОП ОСОБА_5
розраховувався з постачальниками у
безготівковій формі, шляхом списання
коштів з банківського рахунку, витрати
за 2011 рік склали - 702758,13 грн., в тому
числі ПДВ 117126,36 грн. Водночас,
відповідно до даних декларації ФОП
ОСОБА_5 витрати склали 473847 грн. Тобто,
Позивачем в порушення вимог п. 177.4 ст. 177
ПК України занижено у 2011 році витрати
на суму 111784,77 грн.

Ні в суді першої ні в суді апеляційної
інстанції позивач не надав будь-яких
пояснень з яких підстав останнім не
було включено до валового доходу та
витрат витрачені/отримані від
купівлі-продажу товарів доходи/витрати
в сумі 159054,97 грн. та 111784,77 грн.
відповідно, які надійшли на його
розрахунковий рахунок.

Таким чином, з огляду на наведені
обставини, оскільки ФОП ОСОБА_5 не
включив до валового доходу та витрат
витрачені/отримані від купівлі-продажу
товарів доходи/витрати в сумі 159054,97 грн.
та 111784,77 грн. відповідно, які надійшли
на його розрахунковий рахунок, суд
вважає, що Відповідач-1 дійшов вірного
та обґрунтованого висновку щодо
збільшення Позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у розмірі 8863,16
грн., з яких за основним платежем - 7090,53
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 1772,63 грн.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд першої інстанції
цілком обґрунтовано дійшов до висновку
про часткове задоволення позову ФОМ
ОСОБА_5

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 та Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби, - залишити
без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року по справі № 1570/5535/2012, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 19
лютого 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль