Справа № 2а-12956/11/1370
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа №
125528/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
06.06.2012р. у справі №2а-12956/11/1370 за позовом
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова до
ОСОБА_1, третя особа - Львівський відділ
реєстраційно-екзаменаційної роботи
управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС України у Львівській
області про стягнення податку з
власників транспортних засобів, -

В С Т А Н О В
И В:

10 листопада 2011 року Державна податкова
інспекція у Залізничному районі м.
Львова звернулася до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1, у
якому просить задовольнити позовні
вимоги та стягнути з фізичної особи
ОСОБА_1 податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в сумі 15
036,00 грн..

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.06.2012 року
адміністративний позов задоволено
повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до
місцевого бюджету Залізничного району
м. Львова податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів в сумі
15036 (п'ятнадцять тисяч тридцять шість)
грн.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач ОСОБА_1
оскаржив її в апеляційному порядку та
просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2012
року по справі № 2а-12956/11/1370 за
адміністративним позовом ДПІ у
Залізничному районі м. Львова до ОСОБА_1
про стягнення податку з власників
транспортних засобів в сумі 15036 грн.
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
судом 1 інстанції неповно з'ясовано
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
висновки суду вважає необґрунтованими
з підстав викладених в апеляційній
скарзі, та порушено норми
матеріального та процесуального права.
Зокрема відповідач наголошує на тому, в
матеріалах справи присутні копії
документів наданих з Львівського ВРЕР
УДАІ У MB СУ у Львівській області, в яких
є ксерокопія квитанції про сплату
ОСОБА_1 податку з власником
транспортних засобів в сумі 15036 грн. Під
час судового розгляду представником
ОСОБА_1 було заявлене усне клопотання
про витребування з слідчих органів
УМВСУ у Львівській області, для огляду
в судовому засіданні оригіналу всіх
документів реєстраційної справи , що
були сформовані при постановленні на
облік автомобіля марки Mercedes-Benz Vito 112
(державний номерний знак НОМЕР_1).
Зазначені вище матеріали
реєстраційної справи були вилучені
органами слідства в приміщенні ВРЕР
УДАІ ГУМВСУ у Львівські й області в
межах розслідування кримінальної
справи порушеної за фактом зловживання
та перевищення службових повноважень
за ознаками злочинів, передбачених ст.
364 ч. , 365 ч. 1 КК України та за фактом
підроблення документів та
використання невстановленими особами
підроблених документів за ознаками
злочинів, передбачених ст. 358 ч. 1, ч. 3 КК
України, матеріалів при постановці на
облік автомобіля.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що на запит від 28.04.2010 року
№9504/10/17-108/174 заступника голови ДПА у
Львівській області відповідно до
отриманої інформації від Львівського
ВРЕР ДАІ при ГУ МВСУ у Львівській
області (лист №9/2074 від 31.08.2010р.)
позивачем з'ясовано, що за ОСОБА_1
04.09.2009р вперше зареєстровано в Україні
у Львівському ВРЕВ ДАІ при ГУ МВС
України у Львівській області
автомобіль марки Mercedes-Benz VITO 112
(державний номерний знак НОМЕР_1), з
об'ємом циліндрів двигуна 2148 см. куб.

Проте кошти із сплати податку при
реєстрації цього автомобіля до
місцевого бюджету не поступали.

Відповідно до Закону України "Про
систему оподаткування" від 25.06.1991 р. №
1251 -XII у редакції чинній на час
реєстрації відповідачем транспортного
засобу (далі - Закон № 1251-XII) визначено,
що ставки, механізм справляння
податків і зборів (обов'язкових
платежів), за винятком особливих видів
мита та збору у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
для споживачів усіх форм власності, і
пільги щодо оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1251-XII, під
податком і збором (обов'язковим
платежем) до бюджетів та до державних
цільових фондів слід розуміти
обов'язковий внесок до бюджету
відповідного рівня або державного
цільового фонду, здійснюваний
платниками у порядку і на умовах, що
визначаються законами України про
оподаткування.

Податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів є, відповідно до п.10. ч. 1 ст. 14
Закону № 1251-XII, загальнодержавним
податком.

Відповідно до ст.. 20 Закону України "Про
систему оподаткування" передбачено, що
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими державними органами
в межах повноважень, визначених
законами.

Відповідно до п.п. 41.1.1 п.41.1 ст. 41 1
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби є
контролюючими органами стосовно
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.

Згідно з п.20.1.28 ст. 20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом ( позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
держави) (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку
визначеному цим Кодексом.

Пунктом 14.1.39 ст. 14 Податкового кодексу
України грошове зобов'язання платника
податків визначено як сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

У зв'язку вищенаведеним, орган
державної податкової служби звернувся
до суду з вимогою про стягнення даного
виду податку з фізичної особи в межах
наданих законом повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1963-ХІІ,
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні
громадяни та особи без громадянства
(далі - фізичні особи), які здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Об'єктами оподаткування відповідно до
ст. 2 Закону № 1963-XI є, зокрема,
автомобілі, призначені для перевезення
не менше 10 осіб, включаючи водія, - код
8702; автомобілі легкові - код 8703;
автомобілі вантажні - код 8704.

Перша реєстрація в Україні - це
реєстрація транспортного засобу в
Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу (ст. З Закону №
1963-ХІ).

Відповідно до матеріалів справи, за
відповідачем 04.09.2009р. зареєстровано
автомобіль Mercedes-Benz VITO 112 (державний
номерний знак НОМЕР_1), з об'ємом
циліндрів двигуна 2148 см. куб., відтак
відповідач є платником такого податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1963-ХІ,
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами - перед проведенням першої
реєстрації в Україні, реєстрацією,
перереєстрацією транспортних засобів,
а також перед технічним оглядом
транспортних засобів щорічно або один
раз за два роки, але не пізніше першого
півріччя року, в якому провадиться
технічний огляд.

Фізичні особи - платники податку,
відповідно до ч. 6 цієї ж статті,
зобов'язані пред'являти органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію, зняття з
обліку або технічний огляд
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку
за попередній (у разі здійснення
сплати) та за поточний роки, а платники,
звільнені від сплати цього податку, -
відповідний документ, що дає право на
користування цими пільгами.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 Закону № 1963-ХІ,
сума податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, що сплачується фізичними
особами, обчислюється за ставками,
визначеними у статті 3 цього Закону. У
разі виявлення юридичних чи фізичних
осіб, які не сплачували податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів,
вони зобов'язані сплатити податок не
більш як за три попередні роки.
Перерахування неправильно сплаченого
податку допускається не більш як за три
попередні роки. Органи, що здійснюють
державну реєстрацію транспортних
засобів, зобов'язані щомісячно
повідомляти податкові органи про
транспортні засоби, зареєстровані або
зняті з реєстрації протягом
попереднього місяця, за формою,
затвердженою центральним податковим
органом України, та їх власників.

У разі приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, з власників
транспортних засобів відповідно до ст.
7 Закону № 1963-ХІ, стягуються сума
несплаченого податку, а також пеня або
штраф у порядку, передбаченому законом.

Згідно з пп. 5.2.5 п.5.2 ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі коли
податкове зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
15.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні податкового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання. Якщо платіж стягується за
рішенням суду, строки стягнення
встановлюються до повного погашення
такого платежу або до визнання боргу
безнадійним.

У матеріалах справи зазначається, що за
відповідачем проведена 08.12.2009р.
державна реєстрація транспортного
засобу. Відповідно до вимог чинного на
той час законодавства, податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
відповідач зобов'язаний був сплатити
перед проведенням реєстрації
(перереєстрації) транспортних засобів.

Враховуючи вищенаведене, з цього
випливає, що право податкового органу
на стягнення вказаного податкового
боргу, виникло відповідно з 08.12.2009р.
Відповідачем не був сплачений в
установлені строки вказаний податок, а
на момент реєстрації спірні відносини
регулювалися приписами пп. 5.2.5 п.5.2 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», якими передбачено строк для
стягнення податкового боргу
тривалістю 1095 календарних днів.

Суд першої інстанції у своїй постанові
підкреслював, що тривалість і правила
обчислення строку звернення до суду
визначаються за тими правилами, які
були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку, з чим
погоджується суд апеляційної
інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного
кодексу України від 21.06.2001р. податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету.

Оскільки сума податку з власників
транспортних засобів, яка мала бути
сплачена відповідачем під час
первинної реєстрації не зарахована до
місцевого бюджету, Суд вважає, що
відповідач не виконав обов'язку із
сплати податку. При цьому та обставина,
що транспортний засіб було
зареєстровано, не є доказом того, що
податок відповідачем сплачено, як і не
є підставою для звільнення відповідача
від конституційного обов'язку такий
податок сплатити.

З наведених вище положень Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів»,
вбачається, що сума податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
сплачується фізичними особами,
розраховується саме фізичною особою за
ставками встановленими цим Законом.

Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000, № 2181-ІІІ, (у редакції
чинній на час реєстрації транспортного
засобу), а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в
яких випадках контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання, а саме у разі
якщо: а) платник податків не подає у
встановлені строки податкову
декларацію; б) дані документальних
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях; в)
контролюючий орган внаслідок
проведення камеральної перевірки
виявляє арифметичні або методологічні
помилки у поданій платником податків
податковій декларації, які призвели до
заниження або завищення суми
податкового зобов'язання; г) згідно з
законами з питань оподаткування
особою, відповідальною за нарахування
окремого податку або збору
(обов'язкового платежу), є контролюючий
орган.

Оскільки у спірних правовідносинах на
податковий орган не покладено
обов'язку самостійно здійснювати
нарахування податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, що
підлягає сплаті, то податкове
повідомлення рішення і податкові
вимоги, відповідно до ст. 6 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", з приводу сплати даного виду
податку не виносяться.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем 04.09.2009 р.
зареєстровано автомобіль марки Mercedes-Benz
VITO 112 (державний номерний знак НОМЕР_1), з
об'ємом циліндрів двигуна 2148 см. куб.

З урахуванням положень Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» сума податку обчислюється:
700 грн. (ставка податку за 100 куб. см.) х
21,48 (об'єм двигуна) = 15036 грн.

Враховуючи закріплений у ч.4 та ч.5 ст. 11
КАС України принцип офіційного
з'ясування всіх обставин у справі,
відповідно до якого суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи і повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду
не вистачає, судом витребувано у
відповідача докази сплати податку з
власників транспортних засобів у сумі
15036 грн. та ухвалою суду витребувано з
ПАТ КБ «Приватбанк» докази сплати
позивачем податку з власників
транспортних засобів.

Відповідно до листа ПАТ КБ
«Приватбанк» від 15.02.2012р., грошові кошти
від відповідача в сумі 15036 грн. на
рахунок місцевого бюджету не
надходили.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст.
200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України,
Львівський апеляційний
адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
06.06.2012р. у справі №2а-12956/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 25 лютого
2014 року.