Справа № 826/15917/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Пісоцька
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
стягнення заборгованості у розмірі 14
852,60 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач - Державна
податкова інспекція у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
стягнення заборгованості у розмірі 14
852,60 грн., в якому просив стягнути
заборгованість перед бюджетом з
розрахункових рахунків та за рахунок
готівки ФОП ОСОБА_2 у розмірі 14 852,60 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було порушено норми матеріального та
процесуального права.

Під час апеляційного розгулу справи, а
саме 11.02.2014 року, представником
позивача - Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - Кумко О.Д. було визнано
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 та підтримано її в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 -
задовольнити, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 року - скасувати та прийняти
нову про відмову у задоволенні позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 обліковується
заборгованість на загальну суму 14852
грн. 60 коп., яка виникла у зв'язку з
несплатою земельного податку за 2012 рік,
що підтверджується: довідкою про
заборгованість від 16 вересня 2013 року
№2135/9/26-56-1706-42; копією корінця
податкової вимоги від 15 листопада 2012
року №266 з доказами про вручення
відповідачу; копією податкової
декларації з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2012 рік; актом
звірки 2013 року станом на 12 вересня 2013
року, натомість доказів про сплату
відповідачем суми податкового боргу і
про оскарження відповідачем в
адміністративному та судовому порядку
податкової вимоги позивача сторонами
не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він суперечить нормам чинного
законодавства, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
фізична особа підприємець ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований Подільською районної у
м. Києві державною адміністрацією
30.03.1998 р., з 01 жовтня 2001 року перебуває на
обліку в ДПІ у Подільському районі за №
564/98-4021.

Як стверджується позивачем за ОСОБА_2
обліковується борг у розмірі 14852,60 грн.
за несплату земельного податку за 2012
рік, у зв'язку із чим позивач звернувся
до суду за стягненням.

Відповідач, натомість заперечує
наявність у нього боргу, у зв'язку з чим
звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Відповідно до приписів ПК України, а
саме п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 орендна плата
за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язків
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
визначено, що податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

В силу п. 286.2 ст. 286 розділу XIII
Податкового кодексу України платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на її січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за
землю, визначене у податковій
декларації на поточні рік, сплачується
рівними частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст.
287 Кодексу).

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України передбачено,
що платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену ним у
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Так, з поданої відповідачем податкової
звітності вбачається, що останнім
самостійно визначено суму грошового
зобов'язання (плата за землю) за 2012 рік у
розмірі 14852,60 грн.

Державною податковою інспекцією у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
зазначається, що ця сума є податковим
боргом та у добровільному порядку не
сплачена, у зв'язку з чим відповідачу
було направлено податкову вимогу 15.11.2012
року № 226.

Пунктом 59.3 ст.59 ПК України передбачено,
що податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що податкова вимога, яка
була надіслана відповідачу є вимогою
щодо сплати 1700 грн., а не 14852,60 грн. (плати
за землю). Доказів надсилання
податкової вимоги на суму податкового
зобов'язання зі сплати земельного
податку позивачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що податкова вимога на суму
14852,60 грн. відповідачу не надсилалась,
що, відповідно, позбавило можливості
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
оскаржити податкову вимогу відповідно
до норм чинного законодавства.

Разом з тим, під час апеляційного
розгляду справи, відповідачем надано 12
платіжних доручень (квитанцій) з яких
вбачається, що фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 щомісячно, вчасно
та у повній мірі сплачувався земельний
податок до ВДК у Голосіївському районі
м. Києва: від 15.02.2012 року (за січень 2012 р.),
від 13.03.2012 року (за лютий 2012 р.), від 19.04.2012
року (за березень 2012 р.), від 30.05.2012 року
(за квітень 2012 р.), від 06.06.2012 року (за
травень 2012 р.), від 10.07.2012 року (за
червень 2012 р.), від 16.08.2012 року (за липень
2012 р.), від 14.09.2012 року (за серпень 2012 р.),
від 09.10.2012 року (за вересень 2012 р.), від
14.11.2012 року (за жовтень 2012 р.), від 14.12.2012
року (за листопад 2012 року).

З наведеного вбачається, що
відповідачем виконано свій обов'язок
щодо сплати земельного податку в
повному обсязі, а тому підстави для
стягнення суми 14852,60 грн., у податкового
органу відсутні.

Також, під час апеляційного розгляду
справи, відповідачем було додано
довідки Міністерства доходів і зборів
від 22.01.2014 року № 1/р/15-07-01 та від 22.11.2013
року № 475/4/26-50-15.03.2013 року про
відсутність заборгованості по платі за
землю, з яких вбачається, що станом на
25.12.2013 року у фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 відсутня
заборгованість по платі за землю.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було не вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
невірну оцінку дослідженим доказам та
порушено норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 -
задовольнити, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 жовтня 2013 року - скасувати та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 жовтня 2013 року -
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 11.02.2014 року.

Головуючий суддя

Пилипенко О.Є.

Судді:

Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.