Справа № 802/386/14-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

17 лютого 2014 р.
Справа № 802/386/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Крапівницької Н.Л.,

секретаря судового засідання
Середюка М.А.,

за участю представників сторін

позивача ОСОБА_1,

відповідача
Загороднього В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Вінниці
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до начальника управління
Укратрансінспекції у Вінницькій
області Ратовського А.С.

про скасування постанов про
застосування
адміністративно-господарського
штрафу, №011846, №011845 від 27 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_1, який являється фізичною
особою-підприємцем, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
начальника управління
Укратрансінспекції у Вінницькій
області Ратовського А.С. про скасування
постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№011845, №011846 від 27 січня 2014 року, якими до
нього застосовано фінансову санкції в
загальному в розмірі 3400 грн.

Позивач, в обґрунтування позовних
вимог, в судовому засіданні пояснив, що
постанови про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, які винесено відповідачем, є
незаконними. Дані постанови прийнято
на підставі акту перевірки, яку не було
належним чином проведено 19.12.13р.
відповідно до Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Представник відповідача позов не
визнав, зазначивши, що всупереч Закону
України «Про автомобільний транспорт»
позивач згідно товарно-транспортних
накладних (ТТН) №90428 від 03.09.13р та №172811
від 13.09.13р. надавав послуги з
перевезення вантажу без оформлення
документів, визначених ст. 48 Закону, а
саме: дозвіл, який дає право на рух
автомобільними дорогами України з
перевищенням (великогабаритних)
параметрів або документи про внесення
плати за проїзд великовагових
транспортних засобів. Вважає, дії та
оскаржувані постанови відповідають
вимогам чинного законодавства.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази і оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких, ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом встановлено наступні обставини.

Посадовими особами управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області 19 грудня 2013 року на підставі
наказу начальника управління
інспекції №427 від 17.12.13р. «Про
проведення позапланової перевірки
суб'єкта господарювання» і направлень
на перевірку №000717 від 18.12.13р. проведено
перевірку (за реєстрацією місця
проживання позивача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1)
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт ФОП ОСОБА_1 в
частині перевезення вантажів з
перевищенням вагових обмежень та
постанови Кабміну України №879 від
27.06.07р. «Про заходи щодо збереження
автомобільних доріг загального
користування» (а.с.29-30).

За наслідками перевірки складено акт
перевірки дотримання суб'єктом
господарювання вимог законодавства
про автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
від 19 грудня 2013 року, яким зафіксовано
порушення абз.3 ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт». (а.с.31).

Відповідачем при проведенні перевірки
до уваги брались лише копії
товарно-транспортної накладної №900428
від 03.09.13р. у якій значаться дані:
автопідприємство ПП ОСОБА_1, автомобіль
ДАФ НОМЕР_1, водій ОСОБА_1, замовник ТОВ
«Ферко», вантажоодержувач ОМТП
Омемпекс купе, пункт навантаження м.
Тростянець, вантаж пшениця 42т. (а.с.35).
Суд зазначає, що на цьому документі не
видна відмітка про отримання даного
товару вантажоодержувачем, так як
відмітка та печатка (штамп) про
отримання товару відсутня, відсутні
повні реквізити підприємств, печатки
товароодержувача тощо.

Копія товарно-транспортної накладної
№172811 від 13.09.13р, яка була взята до уваги
при перевірці і надана суду для огляду,
не може братись судом до уваги, так як
її зміст не можливо встановити
(прочитати) (а.с.34).

Як пояснив відповідач, що копії
товарно-транспортних накладних надані
Укртрансінспекцією разом із листом,
яким зобов'язано провести позапланову
перевірку суб'єктів господарювання з
питань перевезення вантажів. Жодних
документів при винесенні оскаржуваних
постанов відповідачем до уваги не
брались.

Як пояснив позивач в судовому
засіданні вся документація на вантаж,
який він перевозив, знаходилась у
представника ТОВ «Ферко», який і
відповідав за правильність складання
ТТН, можливо, і вага вантажу свідомо
завищена.

Постановами про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№011845, №011846 від 27 січня 2014 року (а.с. 8-9)
винесені начальником управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області Ратовським А.С., якими
застосовано до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
адміністративно-господарські штрафи
за допущене порушення законодавства
про автомобільний транспорт, а саме, ст.
34 Закону України «Про автомобільний
транспорт» відповідальність
передбачена абз.3 ч.1 ст. 60 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Облік ґрунтується з іншими
принципами на принципі превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише, виходячи з
юридичної форми (абз. 8 ст.4 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Аналіз копій
товарно-транспортних накладних, що
містяться в матеріалах справи свідчить
про те, що вказані товарно-транспортні
накладні не відповідають вимогам
вищезазначеного закону, а лише
свідчать про господарську операцію,
яка можливо мала місце між суб'єктами
господарювання ТОВ «Ферко» та ОМТП
Омемпекс купе.

А відповідачем, як органом владних
повноважень, не надано для суду
достатню кількість належним чином
оформлених первинних документів на
підтвердження реальності та обсягів
господарських операцій позивачем ФОП
ОСОБА_1

Крім того, товарно-транспортні
накладні є підставою для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника і оприбуткування
їх у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів в межах України, однак не є
документами первинного
бухгалтерського обліку, на підставі
яких визначається розмір витрат.
Автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Суд звертає увагу на наступне, що
згідно до ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» документами
для здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є:

для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством; для водія - посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

У разі перевезення вантажів з
перевищенням габаритних або вагових
обмежень обов'язковим документом також
є дозвіл, який дає право на рух
автомобільними дорогами України,
виданий компетентними уповноваженими
органами, або документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових або
габаритних обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків.

За змістом п.1 Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.97р. №363, товарно-транспортна
накладна - єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконання роботи. Пунктом 11.1 вказаних
Правил визначено, що
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля є
основними документами на перевезення
вантажів.

Проте, жодним нормативно-правовим
актом не встановлено, що
товарно-транспорті накладні та
подорожні листи є єдиними документами,
які підтверджують факт поставки товару
від продавці до покупця.

Таким чином, суд не може брати до уваги
копії товарно-транспортних накладних
№900428 від 03.09.13р., №172811 від 13.09.13р., які
послугували відповідачу підставою для
прийняття оскаржуваних постанов, так
як жодного контрольного зважування по
вказаному в ТТН маршрутах не
проводилось, що унеможливлює
стверджувати дійсність фактичної ваги
цього вантажу.

Частиною 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на викладене, суд вважає що
позовні вимоги позивача підлягають до
задоволення, оскільки, оскаржувані
постанови прийняті необґрунтовано, без
врахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, що
спричинило настання несприятливих
наслідків для прав, свобод та інтересів
позивача.

За таких обставин, суд дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог в повному обсязі, а тому,
керуючись ст.ст. 158, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т
А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№011845 від 27 січня 2014 року винесену
начальником управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області Ратовським А.С., якою
застосовано до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
адміністративно-господарський штраф в
сумі 1700 гривень.

Скасувати постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№011846 від 27 січня 2014 року винесену
начальником управління
Укртрансінспекції у Вінницькій
області Ратовським А.С., якою
застосовано до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
адміністративно-господарський штраф в
сумі 1700 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький окружний адміністративний
суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк,
з дня її проголошення, апеляційної
скарги у порядок і строки, передбачені
статтями 186 і 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя Крапівницька Н. Л.