Справа № 569/1520/14-а
Суддя: Панас О.В. О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/1520/14-а
Суддя Рівненського міського суду Панас
О.В. розглянувши у порядку скороченого
провадження в м. Рівне адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Рівне про зобов'язання
відповідача провести перерахунок та
виплату різниці недоотриманого
грошового утримання,-
До Рівненського міського суду
звернулася ОСОБА_1 із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне про зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплату
різниці недоотриманого грошового
утримання судді у відставці за період
з 01 серпня 2013 року. В обґрунтування
своїх вимог вказує, що на час виходу у
відставку позивач мала право на
надбавку за вислугу років 40% та
щомісячне грошове утримання судді в
розмірі 90%, однак за період з 01.08.2013 р. по
31.01.2014 року відповідач виплачував
позивачу щомісячне грошове утримання в
меншому розмірі, та відмовляється в
добровільному порядку провести
перерахунок. У зв'язку з наведеним,
просить зобов'язати відповідача
провести перерахунок і виплатити
різницю недоотриманого грошового
утримання за період з 01 серпня 2013 року
по день постановлення рішення по
справі.
Ухвалою суду від 04.02.2014 року відкрито
провадження по справі у порядку
скороченого провадження щодо
заявлених вимог позивача за період з 01
Копія ухвали про відкриття
скороченого провадження та копія
позову направлена судом відповідачу з
наданням строку для письмових
заперечень на позов або заяви про
визнання позову. У встановлений строк
від відповідача надійшли до суду
заперечення. В яких відповідач просить
суд відмовити в задоволенні позовних
Суд, визнав наявні матеріали
достатніми для прийняття судового
рішення в порядку скороченого
провадження згідно абзацу 2 ч.1 ст. 183-2
КАС України.

Суд, перевіривши викладені в позовній
заяві та письмових запереченнях
доводи, дослідивши матеріали справи, та
оцінивши їх в сукупності, приходить до
наступного висновку.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони на підставах, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
була звільнена з посади судді з
поданням заяви про відставку. На час
виходу у відставку позивач мала право
на надбавку за вислугу років в розмірі
40% та щомісячне довічне грошове
утримання судді в розмірі 90%

Відповідно до ст. 43 Закону України від 15
грудня 1992 року "Про статус суддів", яка
згідно п. 2 Прикінцевих положень до
Закону України від 07 липня 2010 року "Про
судоустрій та статус суддів", що
втратила свою чинність лише з 1 січня 2011
року, передбачено, що суддя у відставці,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне грошове
утримання в розмірі 80 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90%
заробітку судді.

Зі змісту вказаної статті, що була
чинна на час звільнення позивача з
посади судді у відставку, вбачається,
що розмір виплачуваного щомісячного
довічного грошового утримання
залежить від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. Зі зміною у бік збільшення
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді збільшується
і розмір щомісячного довічного
утримання судді у відставці.

Всупереч наведеній нормі відповідачем
не в повному обсязі виплачується
позивачу довічне грошове утримання.
Так, листом Управління Пенсійного
Фонду України у м. Рівне № 37/13 від 22
січня 2014 року, повідомлено, що підстав
для перерахунку пенсії позивачу немає.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 138 ЗУ "Про
судоустрій і статус суддів" довічне
грошове утримання суддям загальної
юрисдикції виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів державного бюджету. Також,
грошові кошти для забезпечення
призначення, перерахунку та виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці
виділяються з Державного бюджету
України саме органам Пенсійного фонду
України.

Встановлено, що фактична виплата
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці позивачу
здійснена без врахування підвищення
заробітної плати у спірному періоді, у
зв'язку із чим за період з 01 серпня 2013
року по 31 січня 2014 року включно
позивачу недоплачене щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 року № 8 "Про
незалежність судової влади",
роз'яснено, що гарантії незалежності і
недоторканості суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів визначено
Конституцією та законами України.
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя виключно судами;
особливий порядок призначення,
обрання, притягнення до
відповідальності та звільнення суддів;
особливий порядок фінансування та
організаційного забезпечення судів;
належне матеріальне та соціальне
забезпечення суддів. Тобто, належне
матеріальне забезпечення суддів, в
тому числі суддів у відставці, є однією
із гарантій незалежності і
недоторканості суддів.

Статтею 64 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції
України право на соціальний захист
віднесено до основоположних прав і
свобод. Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням і
забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції
України,відповідно до якої
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. Також звуження змісту та
обсягу і скасування зазначених прав і
свобод не допускається.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч. 5 ст. 138
ЗУ "Про судоустрій і статус суддів".

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст..22, 58, 126, Конституції України, ст. 129,ч.3
ст.138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів"від 07.07.2010 року, ст.18, 50, 98,
104-107, 122, 158- 163, 183-2 , 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне про зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплату
різниці недоотриманого грошового
утримання за період з 01 серпня 2013 року
по 31 січня 2014 року - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Рівне провести
перерахунок і виплатити різницю
недоотриманого грошового утримання
ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2013 року по
31 січня 2014 року.

Згідно ст. 256 Кодексу адміністративного
судочинства України постанову суду в
частині стягнення грошового утримання
за один місяць допустити до негайного
виконання.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду на протязі
10-ти днів з моменту отримання копії
постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя Рівненського міського
суду
О.В.Панас