Справа № 801/11051/13-а
Суддя: Ілюхіна Ганна Павлівна
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/11051/13-а

19.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Яковенко С.Ю. ,

Кукти М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Трещова О.Р. )
від 16.12.13 у справі № 801/11051/13-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Сімферополя АР Крим (вул. Київська, 125-б,
м. Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95034)

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України у м.
Сімферополі АРК (вул. Крилова, 7, м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95011)

про стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.2013 у
задоволенні позовних вимог Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополя АР Крим до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України у м. Сімферополі
АРК про стягнення - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
Пенсійний фонд України має право на
відшкодування Фондом соціального
страхування сум витрат на виплату
допомоги на поховання лише у разі
смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, відшкодування має
здійснюватись за наявності
обов'язкового причинного зв'язку
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, який має підтверджуватись
висновками відповідних медичних
закладів. Тому стягнення з відповідача,
який є суб'єктом владних повноважень
суми не відшкодованих витрат на
виплату та доставку допомоги на
поховання внаслідок смерті ОСОБА_2 в
сумі 302,37 гривні є необґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
- Управління Пенсійного фонду України
в Київському районі м. Сімферополя АР
Крим, звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення по справі, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляції мотивовані тим, що
судове рішення прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, основні з яких
полягають в тому, що Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі г. Симферополь АР Крим кожен
місяць проводить звіряння сум витрат з
особистих справ потерпілих, про що
підписані двосторонні акти, з яких
виходить, що Управлінням сплачено
пенсій, які не узяті відповідачем до
заліку і підлягають відшкодуванню
відповідачем згідно з актами і
поіменними списками. Таким чином, на
01.11.2013. не прийнято до заліку і підлягає
відшкодуванню допомога на поховання в
зв'язку зі смертю на загальну суму
302,37грн.; за листопад в 2013 рік до
відшкодування ФССНВП підлягало 302,37
грн., проте прийняті до відшкодування
лише 0,00 грн., сума боргу складає 302,37 грн.
- відшкодування допомоги на поховання у
зв'язку із смертю, не пов'язаною з
нещасним випадком який визначається
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності, внаслідок
нещасного випадку на виробництві, або
професійному захворюванні і пенсій у
випадку втрати годувальника, що помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України і Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України №5-4/4 від 04.03.2003, зареєстрованим
у Міністерстві юстиції України 16.05.2003
за №376/7697.

В судове засідання на 19.02.2014 позивач та
відповідач явку уповноважених
представників не забезпечили, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином та
своєчасно.

10.02.2014 вх. № 2163 від відповідача надійшло
заперечення на апеляційну скаргу, в
якому викладена правова позиція
відповідача. (арк. с. 78).

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Розглянувши справу в порядку статей 195,
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
встановила наступне.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сімферополь
АР Крим є юридичною особою державною
організацією, видом діяльності за КВЕД
є діяльність у сфері обов'язкового
соціального страхування.

У листопаді 2013 року позивач та
відповідач підписали Акт щомісячної
звірки витрат по особовим справам
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до Акту щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих
позивачем здійснено виплати у
листопаді 2013 року 70 особам на загальну
суму 9355,33 гривень, з яких до
відшкодування відповідачем прийнято
лише 8003,21 гривні, у кількості 61 осіб
(арк. с. 10)

ОСОБА_2 отримував пенсію по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва через УПФУ в Київському
районі м. Сімферополя АРК з 29.01.2008 року,
в розмірі 150,00 грн., що підтверджується
довідкою УПФУ в Київському районі м.
Сімферополя від 26.11.2013 року.

З акту про нещасний випадок на
виробництві №3 від 21.09.07 вбачається, що
ОСОБА_2 за наказом директора №123 від
21.09.2007 року був направлений у
відрядження в м. Судак, Кіровське,
Белогорськ терміном на один день 21.09.2007
для доставки медтоварів в аптечну
мережу. У 07:00 годині 21.09.07 водій ОСОБА_2
виїхав на лінію по маршруту,
зазначеному в дорожньому листі, не
зважаючи на головний біль і погане
самопочуття. Повертаючись на
автогосподарство ДП "ЦАС" службовим
автомобілем ГАЗ-2705 держ.НОМЕР_1 о 14:00
годині на перетині пр. Перемоги та вул.
Будьонного м. Сімферополя дорогу перед
автомобілем несподівано став
перебігати хлопчик. Водій зміг
запобігти наїзд на хлопчика, різко
загальмувавши, після чого відчув різке
погіршення здоров'я в результаті
нервового перенапруження. В
результаті отриманого стресу у водія
відмовила ліва рука і ліва нога. ОСОБА_2
була надана медична допомога,
встановлено діагноз - гостра
недостатність мозкового кровообігу за
ішемічним типом (Довідка
Республіканської Клінічної лікарні ім.
Семашко від 24.08.07 №166.0) (арк. с. 48-50).

Згідно з випискою із акту огляду МСЕК №
016673 ОСОБА_2 була встановлена перша
група інвалідності з причини трудове
каліцтво (арк. с. 43)

Позивач просив стягнути витрати на
поховання ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що цей
пенсіонер отримував пенсію у зв'язку з
трудовим каліцтвом.

Однак, позивач не надав суду жодного
документу, який би підтверджував
причинний зв'язок та факт настання
смерті ОСОБА_2 у зв'язку з трудовим
каліцтвом.

Управління Пенсійного фонду в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь
АР Крим про стягнення суми не
відшкодованих витрат на виплату
допомоги на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вишезазаначену
пенсію в розмірі 302,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополь АР
Крим кожного місяця проводить звірку
сум витрат з особистих справ
потерпілих, у зв'язку з чим підписані
двосторонні акти, з яких вбачається, що
Управлінням сплачено пенсії, які не
взято відповідачем до заліку, та які
підлягають відшкодуванню відповідачем
згідно актам та поіменним спискам.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, з наступних підстав.

На правовідносини сторін, що виникли,
поширюються норми Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
14.01.1998 №16/98-ВР (далі - Основи), Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
№1105-ХVІ від 23.09.1999 із змінами та
доповненнями (далі - Закон №1105-ХVІ),
Порядком проведення витрат на
поховання у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року N
826 (далі - Порядок).

Суд першої інстанції здійснив аналіз
діючого законодавства України та
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенню позовних вимог.

Статтею 1 Основи встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування:

- пенсійне страхування;

- страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням;

- медичне страхування;

- страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності;

- страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, - допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону N 1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначені
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку Фонд у встановленому законом
порядку має, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року N
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом другим частини
дев'ятої статті 34 Закону N 1105-XIV у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити також, що положення
пункту 4 Порядку, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону N 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного суду України від
23.04.2013 по справі №21-108а13.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що Пенсійний фонд України має
право на відшкодування Фондом
соціального страхування сум витрат на
виплату допомоги на поховання лише у
разі смерті потерпілого, що настала за
обставин, за яких настає страховий
випадок державного соціального
страхування громадян від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, відшкодування має
здійснюватись за наявності
обов'язкового причинного зв'язку
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, який має підтверджуватись
висновками відповідних медичних
закладів.

Враховуючи відсутність висновків щодо
наявності відповідного причинного
зв'язку смерті з нещасним випадком
правові підстави для відшкодування
вказаних сум Пенсійного фонду України
відсутні.

Позивач не надав суду першої інстанції
документів, які б підтверджували факт
настання смерті ОСОБА_2 у зв'язку з
трудовим каліцтвом.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача про
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим понесених витрат на виплату та
доставку допомоги на поховання за
листопад 2013 року ОСОБА_2 в розмірі 302,37
гривень, у тому числі витрати на
доставку - в розмірі 2,37 гривні, є
необґрунтованими та не відповідають
діючому законодавству.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції надав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано
з підстав, що наведені в апеляційній
скарзі.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 197, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.13 у справі №
801/11051/13-а залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.13 у справі №
801/11051/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі
згідно з частиною п'ятою статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Г.П.Ілюхіна

Судді підпис С.Ю.
Яковенко

підпис М.В. Кукта

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна