Справа № 804/11647/13-а
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Парненко
при секретарі судового засідання
представник позивача Золотухін
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
03.09.2013 року Публічне акціонерне
товариство «ДТЕК Павлоградвугілля»
(надалі - позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів (надалі - відповідач), в
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 14.08.2013 р. №000512500.

16.09.2013 р. ухвалою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
провадження по даній справі зупинено.

16.12.2013 р. ухвалою Дніпропетровського
окружного адміністративного
провадження по даній справі поновлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що винесене податковим
органом податкове
повідомлення-рішення є незаконним та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
не ґрунтується на законі та прийняте
податковим органом без достатніх на те
правових підстав.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі та
просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності у порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали справи, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд у
порядку ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
перейшов до розгляду справи у порядку
письмового провадження.

З матеріалів справи вбачається, що
податковим органом було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»
() з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України, правильності, повноти
нарахування та сплати податків до
бюджету при фінансово-господарських
взаємовідносинах з наступними
контрагентами: ТОВ «Менеджмент Сістемс
Консалтінг» () за період
травень, червень, серпень, жовтень 2012 р.,
ПП «Спецпромтехніка» () за
період грудень 2009 р., ПП «Славутич Сігма
Н» () за період травень,
липень-серпень 2009 р.

По результатам проведення вказаної
перевірки було складено Акт від 16.07.2013
р. № 49/25.3-001178353 (надалі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначені наступні
порушення: пп.7.4.1, п.п.7.4.5 п.7.4. пп.7.5.1 п.7.5
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» №168/97-ВР (який діяв на
момент вчинення правопорушення), п.44.1.
п.44.3 ст.44, п.198.1. п.198.2. п.198.6 ст.198 ПКУ
неправомірно включено до реєстру
отриманих податкових накладних та
відповідно до складу податкового
кредиту за період травень, липень,
серпень, вересень, грудень 2009 року,
травень, червень, серпень, жовтень 2012
року суми податку на додану вартість у
розмірі 73 756 грн., в тому числі по
періодах: за вересень 2009 року у сумі - 765
грн., за травень 2012 року у сумі - 13324 грн.,
за червень 2012 року у сумі - 19889 грн., за
серпень 2012 року у сумі - 19889 грн., за
жовтень 2012 року у сумі - 19889 грн.

В порядку адміністративного
оскарження позивач 02.08.2013 р. звернувся
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів з
запереченнями на Акт перевірки, у
задоволенні яких було відмовлено (лист
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів від 09.08.2013 р. №3932/10/20.3-14).

14.08.2013 р. відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №000512500,
яким встановлено завищення ПДВ на суму
75736 грн. та нараховані штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі
36686,75 грн., що разом становить 110442,75 грн.

Щодо висновку позивача про порушення
податковим органом процедури
проведення перевірки суд зазначає
наступне.

Позивач зазначає, що згідно Акту
перевірки, перевірка була проведена з
25.06.2013 р. по 09.07.2013 р.

Згідно п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу
України, документальна невиїзна
перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом видатках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки (п. 79.2 ст. 79 Податкового
кодексу України).

Стаття 78 Податкового кодексу України,
визначає обставини для проведення
документальної позапланової
перевірки.

Пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України встановлено, що за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 78.4 ст. 78 Податкового кодексу
України визначено, що про проведення
документальної позапланової перевірки
керівник органу державної податкової
служби приймає рішення, яке
оформлюється наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розпис копії
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

Таким чином, перевірка платника
податків проводиться виключно на
підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, а право на
проведення такої перевірки надається
лише за умови завчасного повідомлення
платника податку про таку перевірку та
вручення копії наказу про проведення
перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що
повідомлення від 21.06.2013 р. №117/223 з
копією наказу від 19.06.2013 р. №405 було
вручено ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ»
26.06.2013 р., що підтверджується штемпелем
вхідної кореспонденції (вхідний № 5887
від 26.06.2013 р.).

Разом з тим, позивач не заявляє вимоги
щодо визнання протиправними дії
відповідача при проведенні перевірки.

Таким чином, суд не враховує зазначені
твердження позивача для з'ясування
питання про скасування оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.
статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99 р. №
996-ХІУ, із змінами та доповненнями,
встановлені вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 р. за
№ 168/704 первинні документи (на паперових
і машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. Відповідно до
пунктів 2.15, п.2.16 вищевказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

· придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

· придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того,
чи такі товари (послуги) та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від того,
чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При проведенні перевірки ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» податковим органом
були використані наступні документи:

1. Установчі документи;

2. Податкові декларації з податку
на прибуток підприємств та податкові
декларації (уточнюючі розрахунки) з
податку на додану вартість за
перевірений період;

3. Реєстри отриманих податкових
накладних за відповідні періоди;

4. Акти позапланових невиїзних
документальних перевірок:

- ПП «Спецпромтехніка» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
прибуток та податку на додану вартість
від 13.07.2012 року № 150/222/33704722;

- ПП «Славутич Сігма Н» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на прибуток та податку на
додану вартість від 21.07.2012 р. №280/231/37259341,

В зазначених Актах перевірки
встановлено, що операції по
підприємствам не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, місцезнаходження
майна, наявності трудових ресурсів,
виробничо - складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів,
тобто операції носять фіктивний
характер.

5. Акт позапланової виїзної
перевірки від 18.02.2013 № 98/22-0/00178353 ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства України, правильності,
повноти нарахування та сплати податків
до бюджету при фінансово-господарських
взаємовідносинах з підприємствами.

6. Офіційний веб-сайт Державної
податкової адміністрації України.

Крім того, при проведені перевірки
використано інформацію комп'ютерних
автоматизованих систем АС «Аудит», АРМ
«Бест Звіт», «Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» АІС
«Картка платника», АІС «Реестр
платників податків, інформація».

Судом встановлено, що у період, який
перевірявся позивач мав господарські
відносини з ТОВ «Менеджмент Сістемс
Консалтінг» (), ПП
«Спецпромтехніка» (), ПП
«Славутич Сігма Н» ().

По кожному контрагенту встановлені
наступні відносини та відповідні їм
порушення.

Згідно акту перевірки ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля» від 18.02.2013 р. № 98/22-
0/00178353 встановлено, що здійснити
перевірку щодо підтвердження
господарських відносин із ПП «Славутич
Сігма Н» () за період з
04.03.2005 по 25.02.2010 та з ПП
«Спецпромтехніка» () за
період з 17.10.05 по 01.03.2011 неможливо в
зв'язку зі знищенням бухгалтерських
документів, як таких що втратили
практичну цінність та з закінченням
строку їх зберігання.

До перевірки надано копію наказу по
підприємству про знищення
бухгалтерських документів від 03.01.2013 р.

У зв'язку з вищевказаним, валові
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування у 2-4
кварталі 2009 року (у травні, липні,
серпні, вересні, грудні 2009 року),
сформовані ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» по
взаємовідносинам з ПП
«Спецпромтехніка» (код за )
в грудні 2009; ПП «Славутич Сігма П» (код
за ) в травні, липні, серпні,
вересні 2009 року не можуть бути
зменшені, так як минув строк позовної
давності (більше 1095 дн.) з дня подання
податкової звітності.

Відповідачем направлено листи ПАТ
"ДТЕК Павлоградвугілля" від 27.03.2013
№9378/10/22-14 та від 07.05.2013 № 14001/10/22.3-14 щодо
поновлення документів протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
органу державної податкової служби, а
саме: первині документи, регістри
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Станом на дату написання Акту
перевірки відповідь від підприємства
не отримано.

Згідно Акту про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на прибуток та податку на
додану вартість від 13.07.2012 р. №150/222/33704722,
складеного Новомосковською ОДПІ ПП
«Спецпромтехніка» встановлені
порушення ч.1 ст. 203, 215, 228, 662 ЦК України в
частині недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними (п.5 ст. 203 ЦК України) по
правочинах здійснених у п. 3 Акту
перевірки.

За зазначеним Актом також встановлено,
що чисельність працюючих на
підприємстві ПП «Спецпромтехніка»
згідно звіту 1ДФ з 1 кварталу 2005 р. по 3
квартал 2010 р. по штату складала 1 особа.
За підприємством не зареєстровані
земельні ділянки, нерухомість та
транспорті засоби.

До Новомосковської ОДПІ від відділу
внутрішньої безпеки при ДПС у
Дніпропетровській обл. листом від
18.04.2012 №799/7/08-021 надійшла постанова від
05.08.2011 Самарського районного суду м.
Дніпропетровська, згідно якої
директора ПП «Спецпромтехніка» ОСОБА_5
визнано винним у організації мережі
фіктивних підприємств з метою
формування податкового кредиту та
конвертації грошових коштів.

За даними АС «Автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» задекларовано
податковий кредит по взаємовідносинах
з контрагентом ПП «Спецпромтехніка» у
грудні 2009 р. - 15244 грн.

Таким чином, податковий кредит
сформований позивачем по
взаємовідносинам з ПП
«Спецпромтехніка» не може бути
зменшеним, так як минув строк позовної
давності (більше 1095 днів) з дня подання
податкової звітності (основна
декларація грудень 2009 - дата реєстрації
20.01.2010 р. №85712, уточнюючий розрахунок -
дата реєстрації 22.02.2010 р. №8421,
уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 01.03.2010 р. №8827, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 04.03.2010 р.
№9083).

Згідно Акту про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства України з
податку на прибуток та податку на
додану вартість від 21.07.2012 р. №280/231/37259341,
складеного Новомосковською ОДПІ ПП
«Славутич Сігма Н» встановлено
порушення ч.1 ст. 203, 215, 228, 662 ЦК України в
частині недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними (п.5 ст. 203 ЦК України) по
правочинах здійснених за період з
17.10.2005 по 01.03.2011 р. по ланцюгу з
підприємствами наведених у п.3 Акту
перевірки.

За зазначеним Актом також встановлено,
що чисельність працюючих на
підприємстві ПП «Славутич Сігма Н»
згідно звіту 1ДФ з 04.03.2005 р. по 01.06.2007 р. по
штату складала 1 особа, з 2 кварталу 2007 р.
по 1 квартал 2011 р. по штату складає 0
осіб. За підприємством не
зареєстровані земельні ділянки,
нерухомість та транспорті засоби.

Відповідно до БД АІС «РПП» на дату
проведення перевірки суб'єкт
господарювання має стан припинено
(ліквідовано, закрито).

Позивач зазначає, що спірний
податковий період вже було перевірено
податковим органом ( з 01.01.2009 р. по 31.12.2009
р.), про що свідчить Акт про результати
планової виїзної перевірки №232-23/2-00178352
від 07.05.2010 р. В даному Акті не
встановлено порушень з ПДВ по
контрагенту ПП «Спецпромтехніка».

До Новомосковської ОДПІ від відділу
внутрішньої безпеки при ДПС у
Дніпропетровській обл. листом від
18.04.2012 №799/7/08-021 надійшла постанова від
05.08.2011 Самарського районного суду м.
Дніпропетровська, згідно якої
директора ПП «Славутич Сігма Н» ОСОБА_5
визнано винним у організації мережі
фіктивних підприємств з метою
формування податкового кредиту та
конвертації грошових коштів.

За даними АС «Автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України», ПАТ
«ДТЕК Павлоградвугілля» задекларовано
податковий кредит по взаємовідносинах
з контрагентом ПП «Славутич Сігма Н» у
травні 2009 р. - 5110,00 грн., у липні 2009 р. - 0
грн., у серпні 2009 р. - 2945,00 грн., у вересні
2009 р. - 765,00 грн.

Таким чином, податковий кредит
сформований позивачем по
взаємовідносинам з ПП «Славутич Сігма
Н» не може бути зменшеним, так як минув
строк позовної давності (більше 1095
днів) з дня подання податкової
звітності (основна декларація травень
2009 - дата реєстрації 22.06.2009 р. №30277,
уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 30.06.2009 р. №30763, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 20.07.2009 р.
№38996, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 30.07.2009 р. №45750, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 19.08.2009 р.
№48826, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 30.09.2009 р. №54464, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 20.10.2009 р.
№63639, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 20.11.2009 р. №73021, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 21.12.2009 р.
№76811, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 04.03.2010 р. №9066, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 25.05.2010 р.
№29009, основна декларація липень 2009 -
дата реєстрації 20.08.2009 р. №49365,
уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 31.08.2009 р. №50590, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 23.09.2009 р.
№54158, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 30.10.2009 р. №66315, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 20.10.2009 р.
№63635, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 20.11.2009 р. №73021, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 21.12.2009 р.
№76793, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 20.01.2010 р. №489, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 22.02.2010 р.
№8389, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 04.03.2010 р. №9074, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 18.06.2010 р.
№31578, основна декларація серпень 2009 -
дата реєстрації 21.09.2009 р. №54094,
уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 20.10.2009 р. №63656, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 23.11.2009 р.
№73195, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 21.12.2009 р. №76786, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 04.03.2010 р.
№9070, уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 25.05.2010 р. №29011, основна
декларація грудень 2009 - дата реєстрації
20.01.2010 р. №85712, уточнюючий розрахунок -
дата реєстрації 22.02.2010 р. №8421,
уточнюючий розрахунок - дата
реєстрації 01.03.2010 р. №8827, уточнюючий
розрахунок - дата реєстрації 04.03.2010 р.
№9083).

Щодо господарських відносин з ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтінг» (код
за ) суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на підприємство
було надано запит про надання
інформації та її документального
підтвердження для з'ясування
реальності та повноти відображення в
бухгалтерському та податковому обліку
із відповідним відображенням у
податкових деклараціях результатів
операцій по господарських відносинах з
підприємством ТОВ «Менеджмент Систем
Консалтинг» за травень, червень,
серпень, жовтень 2012 року (лист від 16.05.2013
р. №14846/10/22.1-39).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем 11.06.2013 р. було направлено на
адресу податкового органу відповідь на
запит про надання інформації та її
документального підтвердження (лист
від 10.06.2013 р. №1-4/2812) (а.с 75 том 2).

За період травень 2012, червень 2012,
серпень 2012, жовтень 2012, позивачем було
сформовано податковий кредит по
взаємовідносинах з ТОВ «Менеджмент
сістемс консалтінг» наступним чином.

1. Договір 14001/22-HSE/12-11/169-У від 30.01.2012
р. на надання
інформаційно-консультаційних послуг в
формі проведення незалежних
внутрішніх аудитів діючої системи
екологічного менеджменту на
відповідність вимогам міжнародного
стандарту ISO 14001:2004. Загальна вартість
наданих послуг по цьому Договору
складає 86480,00 грн., крім того ПДВ 20% - 17296,00
грн., всього з урахуванням ПДВ 103776,00 грн.

На виконання умов Договору
контрагентом надано Акт виконаних
робіт МС073 від 03.05.2012 р.

Відповідно умов Договору позивачем
було перераховано на рахунок виконавця
грошові кошти: 04.07.2012 р. платіжне
доручення №122351 на суму 7320,00 грн., 04.07.2012
р. платіжне доручення №122300 на суму 2280,00
грн., 04.07.2012 р. платіжне доручення №122299
на суму 1944,00 грн., 04.07.2012 р. платіжне
доручення №122298 на суму 1680,00 грн., 04.07.2012
р. платіжне доручення №122297 на суму 1584,00
грн., 04.07.2012 р. платіжне доручення №122295
на суму 1548,00 грн., 04.07.2012 р. платіжне
доручення №122296 на суму 1548,00 грн., 04.07.2012
р. платіжне доручення №122294 на суму 1512,00
грн., 04.07.2012 р. платіжне доручення №122293
на суму 1500,00 грн., 04.07.2012 р. платіжне
доручення №122292 на суму 1488,00 грн., 04.07.2012
р. платіжне доручення №122291 на суму 1320,00
грн., 04.07.2012 р. платіжне доручення №122290
на суму 684,00 грн., 04.07.2012 р. платіжне
доручення №122289 на суму 468,00 грн., 04.07.2012
р. платіжне доручення №122288 на суму 336,00
грн., 04.07.2012 р. платіжне доручення №122287
на суму 240,00 грн., 04.07.2012 р. платіжне
доручення №122286 на суму 204,00 грн., 04.07.2012
р. платіжне доручення №122285 на суму 168,00
грн., 04.07.2012 р. платіжне доручення №122284
на суму 120,00 грн.

Згідно з даними бухгалтерського обліку
по розрахункам між позивачем та ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтінг» по
даному договору заборгованості не має.

2. Договір 14001/82-TRG/12-11/1007-У від 02.04.2012
р. на надання
інформаційно-консультаційних послуг
на тему «Природоохоронне
законодавство і раціональне
використання природних ресурсів,
практичні підходи і методи реалізації»
і учбово-методичні матеріали по даній
темі.

Вартість надання послуг одному
представнику замовника складає 3000,00
грн., крім того ПДВ 20% - 600,00 грн., всього з
урахуванням ПДВ - 3600,00 грн.

Загальна вартість наданих послуг по
цьому Договору складає: по першому
етапу 48000,00 грн., крім того ПДВ 20% - 9600,00
грн., всього з урахуванням ПДВ - 57600,00
грн.; по другому етапу - 48000,00 грн., крім
того ПДВ 20% - 9600,00 грн., всього з
урахуванням ПДВ - 57600,00 грн.

На виконання умов Договору
контрагентом у травні 2012 р. наданий Акт
виконаних робіт МС-101 від 31.05.2012 р.

Відповідно умов Договору позивачем
було перераховано на рахунок виконавця
грошові кошти: 27.06.2012 р. платіжне
доручення №121183 на суму 3600,00 грн., 27.06.2012
р. платіжне доручення №121182 на суму 3600,00
грн., 27.06.2012 р. платіжне доручення №121181
на суму 3600,00 грн., 27.06.2012 р. платіжне
доручення №121186 на суму 3600,00 грн., 27.06.2012
р. платіжне доручення №121180 на суму 3600,00
грн., 27.06.2012 р. платіжне доручення №121187
на суму 3600,00 грн., 27.06.2012 р. платіжне
доручення №1211843 на суму 3600,00 грн., 27.06.2012
р. платіжне доручення №121179 на суму 3600,00
грн., 27.06.2012 р. платіжне доручення №121178
на суму 3600,00 грн., 27.06.2012 р. платіжне
доручення №121177 на суму 3600,00 грн., 27.06.2012
р. платіжне доручення №121188 на суму 14400,00
грн., 27.06.2012 р. платіжне доручення №121176
на суму 3600,00 грн., 27.06.2012 р. платіжне
доручення №121185 на суму 3600,00 грн., 06.08.2012
р. платіжне доручення №130041 на суму 7200,00
грн., 06.08.2012 р. платіжне доручення №130054
на суму 3600,00 грн., 06.08.2012 р. платіжне
доручення №130042 на суму 3600,00 грн., 06.08.2012
р. платіжне доручення №130043 на суму 3600,00
грн., 06.08.2012 р. платіжне доручення №130044
на суму 3600,00 грн., 06.08.2012 р. платіжне
доручення №130045 на суму 3600,00 грн., 06.08.2012
р. платіжне доручення №130053 на суму 3600,00
грн., 06.08.2012 р. платіжне доручення №130052
на суму 3600,00 грн., 06.08.2012 р. платіжне
доручення №130051 на суму 3600,00 грн., 06.08.2012
р. платіжне доручення №130046 на суму 3600,00
грн., 06.08.2012 р. платіжне доручення №130047
на суму 3600,00 грн., 06.08.2012 р. платіжне
доручення №130048 на суму 3600,00 грн., 06.08.2012
р. платіжне доручення №130049 на суму 3600,00
грн., 06.08.2012 р. платіжне доручення №130050
на суму 3600,00 грн.

Згідно з даними бухгалтерського обліку
по розрахунках між позивачем та ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтинг» по
даному Договору заборгованість
складає 01.05.2012 р. - 57600,00 грн., 31.08.2012 р. -
заборгованість відсутня.

3. Договір 14001/37-HSE/12-11/1721-У від 30.05.2012
р. на надання
інформаційно-консультаційних послуг в
формі проведення незалежних
внутрішніх аудитів діючої системи
управління охороною праці і
промисловою безпекою замовника на
відповідність вимогам міжнародного
стандарту OHSAS 18001:2007. Загальна вартість
наданих послуг складає 298333,33 грн., крім
того ПДВ 20% - 59666,67 грн., всього з
урахуванням ПДВ - 358000,00 грн.

На виконання умов Договору
контрагентом наданий Акт виконаних
робіт МС136 від 27.06.2012 р.

Відповідно умов Договору позивачем
було перераховано на рахунок виконавця
грошові кошти: 28.08.2012 р. платіжне
доручення №136452 на суму 68000,00 грн., 28.08.2012
р. платіжне доручення №136456 на суму 7677,76
грн., 28.08.2012 р. платіжне доручення №136453
на суму 7238,87 грн., 28.08.2012 р. платіжне
доручення №136457 на суму 7238,75 грн., 28.08.2012
р. платіжне доручення №136460 на суму 7238,75
грн., 28.08.2012 р. платіжне доручення №136454
на суму 6800,00 грн., 28.08.2012 р. платіжне
доручення №136458 на суму 6032,32 грн., 28.08.2012
р. платіжне доручення №136459 на суму 3950,22
грн., 28.08.2012 р. платіжне доручення №136455
на суму 3949,87 грн., 28.08.2012 р. платіжне
доручення №136461 на суму 1206,46 грн., 09.10.2012
р. платіжне доручення №148787 на суму 68551,15
грн., 09.10.2012 р. платіжне доручення №148783
на суму 7806,90 грн., 09.10.2012 р. платіжне
доручення №148779 на суму 7806,89 грн., 09.10.2012
р. платіжне доручення №148782 на суму 7800,00
грн., 09.10.2012 р. платіжне доручення №148785
на суму 7800,00 грн., 09.10.2012 р. платіжне
доручення №148784 на суму 7238,78 грн., 09.10.2012
р. платіжне доручення №148786 на суму 4200,00
грн., 09.10.2012 р. платіжне доручення №148780
на суму 4169,28 грн., 09.10.2012 р. платіжне
доручення №148781 на суму 3960,00 грн.

Згідно з даними бухгалтерського обліку
по розрахункам між позивачем та ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтинг» по
даному договору заборгованості не має.

Суд звертає увагу, що податковим
органом не досліджувались первинні
документи по взаємовідносинам
позивача з ТОВ «Менеджмент сістемс
консалтинг».

Отже, єдиною підставою для визнання
податковим органом факту нереальності
здійснення господарських операцій є
Акт зустрічної перевірки ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтинг».

Слід також врахувати, що постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 18.07.2013 р. по
справі №820/5410/13-а визнано протиправними
дії Індустріальної МДПІ м.Харкова
Харківської області ДПС з проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки ТОВ «Менеджмент сістемс
консалтинг» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з ПП
«Прімула - Дніпро» та з ТОВ «Федельта»
за період з 01.05.2012 р. по 31.10.2012 р., про що
складено Акт від 08.04.2013 р. № 1746/22-207/35859639.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29.08.2013 р. по
справ №820/5410/13-а зазначена постанова
залишена без змін.

Крім того, відносно встановлених
порушень слід зазначити наступне.

Податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

У разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.85.1, 85.2 ст. 85 Податкового
кодексу України забороняється
витребування документів від платника
податків будь-якими посадовими
(службовими) особами контролюючих
органів у випадках, не передбачених цим
Кодексом.

Платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

Згідно п.7 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підприємство
вживає всіх необхідних заходів для
запобігання несанкціонованому та
непомітному виправленню записів у
первинних документах і регістрах
бухгалтерського обліку та забезпечує
їх належне зберігання протягом
встановленого строку.

Статтею 44 Податкового кодексу України
визначено, що платники податків
зобов'язані забезпечити зберігання
документів, визначених у пункті 44.1 цієї
статті, а також документів, пов'язаних
із виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків
документи, визначені у пункті 44.1 цієї
статті, за період діяльності платника
податків не менш як 1095 днів, що
передували даті ліквідації платника
податків, в установленому
законодавством порядку передаються до
архіву.

Судом встановлено, що позивачем
надавалася податкова звітність
відносно спірних контрагентів, а саме
основні декларації та уточнюючі
розрахунки.

Відповідно до ст. 102 Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

У разі подання платником податку
уточнюючого розрахунку до податкової
декларації контролюючий орган має
право визначити суму податкових
зобов'язань за такою податковою
декларацією протягом 1095 днів з дня
подання уточнюючого розрахунку.

У ході судового розгляду справи
позивач пояснив, що відомості, які
містилися в уточнюючих розрахунках не
стосувалися взаємовідносин з спірними
контрагентами, а отже до їх складення
не використовувалися первинні
документи по цим підприємствам.

Ніяких належних доказів у спростування
зазначеної обставини податковим
органом до суду не надано.

Податкова звітність являє собою
сукупність дій платника податків (або
особи, що його представляє) і
податкового органу зі складання,
ведення і здачі документів
установленої форми, що містять
відомості про результати діяльності
платника податку, його майнове
становище і фіксують процес обчислення
податку, а також суму, що підлягає
сплаті до бюджету. Податкову звітність
може здійснювати як платник податку
самостійно, так і його представник або
податковий агент.

Крім того, Податковим кодексом України
не визначено чи входить поняття
уточнюючого розрахунку до поняття
податкової звітності.

Таким чином, достроковість знищення
підприємством первинних документів
відповідачем не доведена.

У разі втрати, пошкодження або
дострокового знищення документів,
зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї
статті, платник податків зобов'язаний у
п'ятиденний строк з дня такої події
письмово повідомити контролюючий
орган за місцем обліку в порядку,
встановленому цим Кодексом для подання
податкової звітності, та контролюючий
орган, яким було здійснено митне
оформлення відповідної митної
декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу.

У разі неможливості проведення
перевірки платника податків у
випадках, передбачених цим підпунктом,
терміни проведення таких перевірок
переносяться до дати відновлення та
надання документів до перевірки в
межах визначених цим підпунктом
строків (п.44.5 ст. 44 Податкового кодексу
України)

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового
кодексу України у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

На підставі зазначеного вбачається, що
положення п.44.5 ст. 44 Податкового
кодексу України застосовується лише у
випадках втрати, пошкодження або
дострокового знищення документів, і не
може бути застосований до випадку
знищення документів за рішенням
(наказом) платника податків після
спливу термінів їх зберігання.

Щодо висновку відповідача про
нікчемність укладених правочинів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

У статті 203 ЦК України наведено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину:

1.Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2.Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3.Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

4.Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5.Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6.Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Законом закріплено презумпцію
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним (ст. 204
ЦК). З наведеного випливає, що правочин
(договір) є правомірним, а отже й
дійсним. Неправомірність (недійсність)
правочину повинна бути прямо
передбачена законом або встановлена
рішенням суду, що набрало законної
сили.

Відповідно до Пленуму Верховного суду
України від 06 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» встановлений перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження
або незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Згідно частин 2, 3 статті 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Визнання
правочину недійсним судом не
вимагається лише у тому випадку, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Недійсними правочини можуть вважатися
лише за умови доведеності фактів, що
свідчать про нікчемність даного
правочину.

Правочини, зазначені в Акті перевірки,
до теперішнього часу не визнані
недійсними у судовому порядку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин.

При цьому обов'язковість установлення
умислу поширюється лише на визнання
недійсними правочинів, вчинених із
метою, що суперечить інтересам держави
та суспільства (частина третя статті 228
Цивільного кодексу України).

Під час перевірки податковий орган не
встановив обставин, які б свідчили про
умисел позивача на укладення договорів
з іншими контрагентами (та їх умислу)
без наміру створити наслідки, які
передбачені договорами.

Суд вважає, що нікчемність правочину
має бути встановлена виключно законом,
а не Актом перевірки, незважаючи на те,
які факти в цьому акті відображені.
Висновки Акту перевірки, у будь-якому
разі, є суто суб'єктивною думкою
державного податкового
ревізора-інспектора, оскільки були
зроблені за відсутності інформації,
яка надається в передбаченому
законодавством порядку.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року зазначено
наступне: «...вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань податкових органів
є здійснення контролю дотримання
податкового законодавства і надання
роз'яснень законодавства з питань
оподаткування платникам податків.
Жодним законом не передбачено право
органу контролюючих органів
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними правочини і дані,
зазначені платником податків в
податкових деклараціях.

Вказані висновки підтверджуються і ст.
20 Податкового кодексу України,
відповідно до якої контролюючим
органам не надано повноважень щодо
визнання тих чи інших угод (правочинів)
недійсними та/або нікчемними.

Відносно взаємовідносин з ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтинг», під
час судового розгляду справи,
позивачем надано первинну
документацію підприємства, що
підтверджує виконання укладених
договорів, а саме: договори на надання
інформаційно-консультаційних послуг,
податкові накладні, акти
здачі-приймання послуг, виписки з
банку, звіт про використання коштів,
виданих на відрядження або під звіт з
додатками (посвідчення про
відрядження, фіскальні чеки, рахунки,
накази (розпорядження), реєстри
отриманих та виданих накладних, звіти
про результати належного аудиту
системи менеджменту на відповідність
вимогам міжнародного стандарту.

Дослідження первинних документів, що
опосередковують господарські
відносини між позивачем та ТОВ
«Менеджмент сістемс консалтинг»
свідчать, що вони оформлювались в
рамках виконання умов вищезазначених
договорів, в цілях їх відображення в
бухгалтерському обліку показало, що
вони складені у відповідності до вимог
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Стосовно посилання відповідача на дані
інформаційних ресурсів податкових
органів, суд зазначає наступне.

Основним засобом встановлення
порушень платника податків та
причетності ланцюгу постачання до
платника податку як кінцевого вигодо
набувача були зроблені на підставі
співставлення інформаційних баз в
розрізі контрагентів.

Інформаційні бази даних податкової не
мають статусу офіційних, не
сертифіковані і можуть містити
помилки, які впливають на правовий
статус платника податку. Бази даних ДПІ
не є належними доказами у справі,
чинним законодавством також не
передбачена належність таких баз до
засобів доказування.

Дана правова позиція підтверджена
практикою (Постанови ВАСУ від 20.09.2012
року № К9991/574/12; № К 9991/5991/11 та № 9991/24891/11).
Програмне забезпечення (інформаційні
бази ДПІ) до первинних або інших
документів, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку
платника податків не відноситься. Крім
того, абсолютно справедливо
підкреслюється, що такі дані не є також
належним доказом відсутності фактів
здійснення господарських операцій
безпосередньо платника податків -
позивача, та доказом несплати ним
податку, якщо спірний період
податковим органом перевірено з
урахуванням всіх первинних документів
та документів податкової звітності.

Також, суд критично оцінює
використання відповідачем Актів
зустрічних перевірок контрагентів, як
підстав для висновків оскаржуваної
перевірки, оскільки у відповідності до
роз'яснень Листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. №742/11/13-11 оцінюватися при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Платник податків не може нести
відповідальність за дії контрагентів
при відсутності вини, інакше
порушуються основні конституційні
засади: дотримання принципу
справедливості як елемента
верховенства права (ст. 8 Конституції
України), індивідуалізації
відповідальності (ст. 61 Конституції
України), забезпечення доведеності
вини (ст. 129 Конституції України).

Конституційний принцип
індивідуалізації відповідальності
знайшов своє відображення в Постановах
ВСУ від 06.04.2004р. по справі 8/140, від
29.10.2010р. по справі 21-14-а10, від 31.01.2010р. по
справі № 21-47а10, де встановлено, якщо
контрагент платника податку не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це не тягне
відповідальності та негативних
наслідків для самого платника податку.

Більш того, згідно із ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» віл 23 лютого 2006 року
№ 3477-VI, суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права. А відповідно до частини
другої ст. 8 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

На сьогоднішній день, судами України
при вирішенні спорів з податковими
органами застосовані три основні
рішення Європейського суду з прав
людини у справах: «Інтерсплав» проти
України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес
АД» проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03)
і «Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії
(2010 рік, заява № 6689/03).

Так, у справі «Булвес АД» проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом з пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до - надзвичайного
обтяженню компанії заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів і
вимогами захисту права власності.

Аналогічні висновки Європейського
Суду з прав людини виклав у справі
«Бізнес Супорт Центр» проти Болгарії ».
Також, у справі «Інтерсплав» проти
України » (2007 рік, заява № 803/02), Суд, у п.
38 рішення зазначив: «На думку Суду, коли
державні органи володіють будь-якою
інформацією про зловживання в системі
відшкодування ПДВ, які здійснюються
конкретною компанією, вони можуть
вжити відповідних заходів з метою
запобігання або усунення таких
зловживань. Суд, однак, не може прийняти
зауваження Уряду, стосовно загальної
практики з відшкодування ПДВ за
відсутності будь-яких ознак, які
вказували б на те, що заявник був
безпосередньо залучений в такі
зловживання».

Перевіряючи відповідність позбавлення
права на податковий кредит / бюджетне
відшкодування вимогам ст. 1 Протоколу №
1, Європейський суд з прав людини
застосував принцип пропорційності. Цей
принцип є складовою частиною принципу
верховенства права і вимагає
дотримання «справедливого балансу»
між вимогами публічного інтересу та
захистом прав приватних осіб, у
реалізацію яких здійснюється
втручання держави.

Після проведення відповідної оцінки,
Європейський суд з прав людини визнав,
що «справедливий баланс» не
дотримується, коли платника ПДВ
позбавляють права на податковий кредит
/ бюджетне відшкодування при
відсутності доказів його залучення до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування, або доказів того, що
йому було відомо / повинно було бути
відомо про таку діяльність його
постачальників.

Відповідно, Суд констатував факт
порушення ст. 1 Протоколу № 1, якою
гарантується право на мирне володіння
майном.

Рішення ж Європейського суду з прав
людини у податкових спорах не
дозволяють поставити публічний
інтерес (наповнення бюджету) вище
приватного (свобода господарської
діяльності та захист права власності).

Конституційний принцип
індивідуалізації відповідальності
знайшов своє відображення в Постановах
ВСУ від 06.04.2004 року у справі 8/140, від
29.10.2010 року у справі № 21-14-а10, від 31.01.2010 у
справі № 21-47а-10.

За інших обставин платник податку не
має нести відповідальність за
порушення законодавства своїми
контрагентами.

Суд має також врахувати порушення
податкового органу щодо періоду, який
перевірявся.

Як вбачається з повідомлення від 21.06.2013
р. №117/223 та наказу від 19.06.2013 р. №405,
податковий орган зазначає, які
взаємовідносини та періоди будуть
перевіряться, а саме:

1) ТОВ «Менеджмент сістемс
консалтінг» за період травень, червень,
серпень, жовтень 2012 року;

2) ПП «Спецпромтехніка» за період
грудень 2009 року;

3) ПП «Славутич-Сігма Н» за період
травень, липень-серпень 2009 року.

Відповідно до п. 78.4 ст.78 та п. 79.2 ст. 79
Податкового кодексу України, право на
проведення перевірки у податкового
органу виникає, якщо таке рішення було
оформлене відповідним наказом та разом
з повідомленням, як то передбачено п. 81.1
ст. 81 Податкового кодексу України,
надано платник податків до початку
проведення перевірки.

Таким чином, відповідно до Акту
перевірки податковий орган встановлює
порушення за період, який не зазначений
в повідомленні від 21.06.2013 р. №117/223 та
наказі від 19.06.2013 р. №405, а саме вересень
2009 року за який донараховано ПДВ у
розмірі 765 грн., що являється порушенням
норм чинного законодавства.

Суд зауважує, що відповідачем відносно
зазначеного ніяких пояснень не надано.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які підтверджуються достатніми
доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку про задоволення
адміністративного позову Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Павлоградвугілля» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів від 14.08.2013 р. №000512500.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути Державного бюджету України на
користь Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»
судовий збір в розмірі 1104,43 грн. (одна
тисяча сто чотири грн. 43 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно. Постанова не набрала законної
сили 23.12.13 СуддяВ.С. Парненко В.С.
Парненко