Справа № 805/520/14
Суддя: Наумова К.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 р.
Справа № 805/520/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Постановлена у нарадчій кімнаті об 11
год. 00 хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Наумової К.Г.

при секретарі судового засідання -
Березовській Є.Г.

розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Макіївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (м. Макіївка)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(м. Макіївка)

про про стягнення податкового боргу, -

Макіївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу з єдиного податку в
сумі 1825,41 грн. на користь місцевого
бюджету м. Макіївки.

Представник позивача 12.02.2014 року через
канцелярію суду надав заяву щодо
підтримання заявлених позовних вимог в
повному обсязі, просив справу
розглянути в письмовому провадженні.

Відповідач у судове засідання не
з'явився про дату, час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином. Причини неявки суду не
повідомив.

Розглянувши матеріали справи, суд , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1),
зареєстрований у якості фізичної особи
- підприємця Виконавчим комітетом
Макіївської міської ради Донецької
області 26.11.2003 номер запису в ЄДР № 2 031907. Перебуває на податковому
обліку в Макіївській ОДПІ
(Центрально-міське відділення)
Головного управління Міндоходів у
Донецької області.

Відповідач відповідно до глави 1
розділу ХІV Податкового кодексу
України 15.03.2012 подав до ДПІ заяву на
право застосування спрощеної системи
оподаткування в якій відповідачем
самостійно обрано ІІ групу платників
податків.

Відповідно до заяви, діяльністю
відповідача є роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах, на
підставі якої йому було видано
Свідоцтво про сплату єдиного податку
серії Б № 318606 від 30.05.2012 р.

Позивач відповідно до норм Податкового
кодексу України є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за визначенням та
сплатою платником податків,
повноваження якого на звернення до
суду із позовом про стягнення
податкового боргу прямо визначені
законодавством України.

П. 20.1.28 ст. 20 Податкового кодексу
України, який набрав чинності 01 січня
2011 року, визначено, що органи державної
податкової служби, окрім іншого, мають
право стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 95 Податкового кодексу
України орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені в гл. 1 р. 14
Податкового кодексу України. Згідно
п.п. 291.2. та 291.3. ст. 291 Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
час виникнення заборгованості у
відповідача) спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
являє собою особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених п. 297.1
ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

П.п. 10.1.2 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу
України встановлено, що єдиний податок
належить до місцевих податків.

Згідно п.п. 291.3 ст. 291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
гл. 1 р. XIV Податкового кодексу України.

За приписами п. 291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку. Згідно з п.п.
2 цього пункту до другої групи належать
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до положень п.п. 293.1, 293.2 ст. 293
Податкового кодексу України, ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: 1) для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до рішення Макіївської
міської ради «Про встановлення єдиного
податку для фізичних осіб-підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність» № 18/1 від 18.01.2012 р. ставка
єдиного податку у 2013 році за вибраним
Відповідачем видом підприємницької
діяльності для другої групи платників
податку встановлена в розмірі 20 % до
розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з вимогами п. 295.1 ст. 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Отже, відповідач як платник податку
другої групи повинен щомісячно, до 20
числа поточного місяця сплачувати
єдиний податок у розмірі 20 %
мінімальної заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати
на 2013 рік затверджено Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012 року № 5515-VI. Відповідно
до ст. 8 цього Закону, на 2013 рік
встановлено мінімальну заробітну
плату у місячному розмірі з 1 січня -
1147,00 гривні.

Таким чином, розмір ставки єдиного
податку для відповідача складає 229,40
гривень (20% від 1147 гривень).

Відповідно до копії витягу облікової
картки платника податків станом на
21.12.2013 р. на початок 2013 року відповідач
має переплату зі сплати єдиного
податку у сумі 9,79 грн.

Відповідно до розрахунку податкового
боргу, витягу з облікової картки
платника податків, станом на 21.12.2013 р. за
відповідачем обліковується податковий
борг по сплаті єдиного податку, а саме:

- 20.01.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 219,61 грн.;

- 20.02.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

- 20.03.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

- 20.04.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

- 20.05.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

- 20.06.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

- 20.07.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

- 20.08.2013 р. нараховано єдиного податку 1,2
групи на підставі заяви про
застосування спрощеної системи № 142/10
від 15.03.2012 р. у сумі 229,40 грн.;

Як вбачається з матеріалів справи, з
урахуванням переплати відповідачем
несплачено заборгованість з єдиного
податку за період з 20.01.2013 р. по 20.08.2013 р.
у загальній сумі 1825 грн. 41 коп.

Згідно з п.59.1. ст.59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Позивачем було виставлено податкову
вимогу від 20.09.2013 р. № 11387-17 на сплату
податкового боргу в сумі 1077,81 грн., яка
була направлена відповідачу
рекомендованим листом, але у зв'язку з
закінченням терміну зберігання листа
не була отримана останнім.

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Суду не надано доказів щодо оскарження
вказаної вимоги в адміністративному
або у судовому порядку.

Доказів сплати податкової
заборгованості суду не надано.

Приписом п. 87.2. ст. 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

П. 88.1. ст. 88 Податкового кодексу України
передбачено, що з метою забезпечення
виконання платником податків своїх
обов'язків, визначених цим Кодексом,
майно платника податків, який має
податковий борг, передається у
податкову заставу.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За вимогами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

П. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України
визначено, що у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Приписом п. 38.1. ст. 38 Податкового
кодексу України визначено, що
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

П.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України передбачено, що податкове
зобов'язання - це сума коштів, яку
платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14
зазначеного Кодексу податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Таким чином, станом на момент розгляду
справи у відповідача існує податковий
борг по сплаті єдиного податку в сумі
1825 грн. 41 коп.

П. 41.5. ст. 41 Податкового кодексу України
передбачено, що органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Згідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

З огляду на зазначене, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 67 Конституції України, Податковим
кодексом України,

ст.ст. 7 -12, 69-72, 94, 122-163, 254, 263, 264 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у доход місцевого
бюджету м. Макіївки податкову
заборгованість з єдиного податку в
сумі 1825,41 грн.

Зазначена постанова може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, встановлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка їх подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Скарга подається на ім'я Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд.

Суддя
Наумова К.Г.