Справа № 805/552/14
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 р.
Справа №805/552/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:45 год.

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого -
судді Галатіної О.О.

при секретарі
Болдирєві Б.О.

за участю:

представника позивача -
Арсентьєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання за
адресою: м. Донецьк, вул. 50-ї
Гвардійської дивізії, 17
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до Відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом Відділу
Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
певні дії, мотивуючи вимоги тим, що на
виконанні в відділі державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
знаходиться: вимога № Ф-511 у видана
Управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області 05.04.2013 року про стягнення
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
заборгованості на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області в розмірі 170, 00грн.

Позивач просить суд визнати
неправомірною бездіяльність
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції при виконанні виконавчого
документу, а саме вимоги про сплату
боргу № Ф - 511 у від 05.04.2013 року, у сумі 170,
00 грн., прийнятої Управлінням
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області відносно фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, та зобов'язати
державного виконавця вчинити дії по
виконанню зазначеного документу
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідачем
порушені вимоги статей 6, 11, 30, 57, Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999р. № 606 - XIV (далі Закон № 606).
Враховуючи викладене, просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі. Просив суд їх
задовольнити.

Вказує, що ним було проведено
ознайомлення з матеріалами виконавчих
проваджень про стягнення з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, суми
заборгованості у розмірі 170, 00 грн., та
за результатами ознайомлення
встановлено, що, запити щодо
встановлення майнового стану до ДПІ та
МРЕВ надіслано не було, до БТІ,
Держкомзему та боржнику запити
державним виконавцем не направлялися;
виклик боржника не здійснювався, також
не здійснено виїзд за місцем мешкання
та за місцем здійснення
підприємницької діяльності, вилучення
готівкових коштів за місцем здійснення
підприємницької діяльності; не
винесено постанову про привід через
органи внутрішніх справ; не направлено
до суду подання щодо тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином. Про причини неявки суд
не повідомив. Суд визнав за можливе
розглянути справу за відсутністю
представника відповідача за наявними у
справі доказами.

Згідно ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Тобто, з урахуванням приписів
вищезазначеної норми відповідачем у
даній адміністративній справі є саме
Відділ державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції у Донецькій області.

У відповідності до вимог ст. 2 Закону №
606, примусове виконання рішень
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Заслухавши в судовому засіданні
представника позивача, дослідивши та
оцінивши надані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд встановив
наступне.

Головним державним виконавцем Відділу
Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції Жигун В.П. 11.06.2013 року, було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 38410634 щодо
примусового виконання вимоги про
стягнення боргу № Ф - 511 у у розмірі 170,
00грн., відносно ОСОБА_2.

Позивач, 30.12.2013 року, на підставі п. 1
статті 12 Закону № 606 ознайомився з
матеріалами виконавчого провадження
про що свідчить протокол ознайомлення
зі станом виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту зазначеного
протоколу відповідачем станом на 30.12.2013
року, в порушення норм Закону № 606 не
було здійснено жодного заходу з
примусового виконання зазначеного
вище виконавчого документу. У зв'язку з
чим Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
звернулось до суду із даним позовом від
13.01.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
боржнику був встановлений 7-ми денний
термін для добровільного виконання
постанови.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом № 606 «Про
виконавче провадження» та Інструкцією
з організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказ
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (далі - Інструкція).

Законом № 606 визначено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону № 606
державною виконавчою службою
підлягають виконанню такі виконавчі
документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами,
та накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду;

2) ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних та
кримінальних справах у випадках,
передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень цих комісій;

6) постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

7) рішення органів державної влади,
прийняті з питань володіння і
користування культовими будівлями та
майном;

8) постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу;

9) рішення інших органів державної
влади у випадках, якщо за законом їх
виконання покладено на державну
виконавчу службу;

10) рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Відповідно до ст. ст. 6, 11 Закону № 606, п.
2.1. розділу ІІ Інструкції державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії
направлені примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час відкладення
провадження виконавчих дій або
зупинення виконавчого провадження на
період проведення експертизи чи оцінки
майна, виготовлення технічної
документації на майно, реалізації
майна боржника, час перебування
виконавчого документа на виконанні в
адміністрації підприємства, установи
чи організації, фізичної особи,
фізичної особи - підприємця, які
здійснюють відрахування із заробітної
плати (заробітку), пенсії та інших
доходів боржника. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

Відповідно до ст. ст. 5, 7 Закону № 606, п.
2.1.2 Інструкції про проведення
виконавчих дій від 15.12.1999 року № 74/5,
основними обов'язками державного
виконавця при примусовому виконанні
виконавчих документів є:
неупередженість, своєчасність, повнота
вчинення виконавчих дій; законність і
недопущення порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.
Вказані обов'язки випливають зі ст. 19
Конституції, на підставі якої органи
державної влади повинні діяти виключно
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 1 статті 27 Закону № 606 у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
зазначеного закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно з статтею 32 зазначеного Закону
заходами примусового виконання рішень
є:

- звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб;

- звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

- вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

- інші заходи, передбачені
рішенням.

Як передбачено статтею 52 Закону № 606
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Згідно з п. 5
статті 52 Закону № 606 у разі відсутності
у боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно.

Статтею 57 зазначеного закону арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом проведення опису майна боржника
і накладення на нього арешту. Пунктом 5
зазначеної статті визначено, що про
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника.

Судом було встановлено, що
відповідачем з моменту відкриття
виконавчого провадження, а саме з 11.06.2013
року не були направлені відповідні
запити до податкових органів, БТІ, МРЕВ,
ДПІ, ВЗР, ДРРПНМ для отримання
інформації про наявність наявності
рухомого або нерухомого майна, тобто не
було зроблено жодної дії по виконанню
вимоги.

Крім того, як було встановлено в
судовому засідання, та підтверджено
матеріалами справи відповідачем
порушені строки здійснення
виконавчого провадження.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, суд вважає, що з боку
Відділу державної виконавчої служби у
Волноваському районному управлінні
юстиції при примусовому виконанні
виконавчого документу, а саме вимоги
про стягнення боргу № Ф-511у від 05.04.2013
року, у сумі 170, 00 грн., прийнятої
Управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі відносно
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в
частині не вжиття передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
заходів з примусового виконання
виконавчого документу була допущена
бездіяльність, яка є неправомірною.

Статтею 11 Закону № 606 передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням. Однак,
відповідачем ці заходи не були вжиті.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено та не
спростовані доводи позивача.

На підставі вищевикладеного позов
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі до Відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції про визнання бездіяльності
Відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції неправомірною в частині
примусового виконання вимоги про
сплату боргу № Ф-511 у від 05.04.2013 року, у
сумі 170, 00грн., та зобов'язання вчинити
певні дії, а саме провести виконавчі
дії в порядку, передбаченому Законом
України «Про виконавче провадження» -
підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
до Відділу Державної виконавчої служби
Волноваського управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати бездіяльність Відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції при виконанні виконавчого
документу, а саме: вимоги про стягнення
боргу № Ф - 511 у від 05.04.2013 року, у розмірі
170, 00грн., винесеної Управлінням
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі відносно ОСОБА_2
неправомірною.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції провести
виконавчі дії в порядку передбаченому
Законом України «Про виконавче
провадження» у повному обсязі.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 22
січня 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 27 січня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Галатіна О.О.