Справа № 702/836/12
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа № 9104/175076/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С.М.,

суддів Гулида Р.М.,
Улицького В.З.,

за участю секретаря
Корнієнко О.А.

апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області від 27 вересня
2012року у справі №702/836/12 за позовом
ОСОБА_1 до Великоберезнянської
селищної ради, Виконавчого комітету
Великоберезнянської селищної ради,
ОСОБА_3, за участю третіх осіб: ОСОБА_4,
ОСОБА_5,про визнання незаконними та
скасування рішень ради і виконкому
ради,

в с т а н о в и в:

В травні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Великоберезнянської
селищної ради, Виконавчого комітету
Великоберезнянської селищної ради,
ОСОБА_3 про визнання незаконними та
скасування рішень ради і виконкому
ради,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1
проживають сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_1 та
інші. Під час проживання в зазначеному
будинку вони користувалися
прибудинковою територією, на якій є
комунікації до будинку, гараж та
нежитлова будівля, колишня музична
школа.

На підставі рішення
Великоберезнянської селищної ради № 401
від 31 березня 2008 року співвласникам
зазначеного багатоквартирного будинку
надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки розміром
0,15 га.

Під час підготовки документів, сім'ї
багатоквартирного будинку дізналися
про те, що земельна ділянка площею 0,07
га, яка розташована під нежитловою
будівлею, що знаходиться у спільному
дворі, приватизована ОСОБА_3

20 вересня 2005 року ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі-продажу придбала
вказану нежитлову будівлю за адресою:
АДРЕСА_2. Договір купівлі-продажу
нежитлової споруди був зареєстрований
23 червня 2009 року.

Рішеннями ради від 28 березня 2007 року №
204 та від 31 березня 2008 року ОСОБА_3
надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку, а
також передано безоплатно у власність
земельну ділянку площею 0,07 га для
добудови та обслуговування житлового
будинку. Саме цією датою (31 березня 2008
року) рада надала дозвіл співвласникам
зазначеного багатоквартирного будинку
на виготовлення проекту відведення
земельної ділянки (рішення № 401).

17 квітня 2008 року радою видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_3

Позивач вважає, що селищна рада
безпідставно прийняла вказане рішення
щодо відведення земельної ділянки та
її безоплатної передачі ОСОБА_3,
незаконно надала дозвіл на
переобладнання нежитлової будівлі в
житлову і тим самим порушила права
співвласників будинку на першочергову
приватизацію прилеглої до будинку
території.

Посилаючись на наведене, позивач
просить суд визнати протиправними та
скасувати: рішення
Великоберезнянської селищної ради від
28 березня 2007 року № 204 в частині надання
ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку та
від 31 березня 2008 року № 381 в частині
безоплатної передачі ОСОБА_3 у
власність земельної ділянки для
добудови та обслуговування житлового
будинку; рішення виконавчого комітету
Великоберезнянської селищної ради від
30 серпня 2007 року № 183 в частині надання
ОСОБА_3 дозволу на переобладнання
нежитлової будівлі в житлову.

Також позивачем було заявлено вимогу
про скасування зі вказаних підстав
виданого ОСОБА_3 державного акту на
право приватної власності на землю
серії ЯД № 547999 від 17 квітня 2008,
провадження в адміністративній справі
в цій частині закрито ухвалою
Великоберезнянського районного суду
від 7 вересня 2012 року, відомості про
оскарження даної ухвали в матеріалах
справи відсутні.

Постановою Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 27 вересня 2012 року в задоволенні
позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржив позивач та
вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Крім того має місце неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення вимог щодо
обґрунтованості та повноти судового
рішення, відповідності висновків суду
обставинам справи.

Зокрема вказує на те, що в рішенні суд
першої інстанції констатує те, що
жодних доказів щодо права власності
ОСОБА_1 на квартиру у вказаному вище
багатоквартирному житловому будинку, а
отже, і щодо володіння нею суміжною з
ОСОБА_3 земельною ділянкою не надано.
Разом з тим суд встановлює, що позивач
проживає, а треті особи на її стороні
(ОСОБА_4, ОСОБА_5.) є власниками квартир у
багатоквартирному будинку АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду Кульчицький Р.
Р. (представник відповідача
Великоберезнянської селищної ради та
виконкому) позов визнав частково,
зазначивши, що надання радою дозволу
ОСОБА_3 на переобладнання нежитлової
будівлі в житлову було передчасним,
оскільки будівля ще не була
зареєстрована.

При з'ясуванні обставин справи було
встановлено, що громадянка ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від
20 вересня 2005 року придбала нежитлову
будівлю за адресою АДРЕСА_2.
Незрозуміло яким чином, але Рішенням №
204 від 28 березня 2007 року, їй було надано
дозвіл на розробку проекту відведення
земельної ділянки для обслуговування
незавершеного житлового будинку по
АДРЕСА_2. На момент подання заяви
громадянкою ОСОБА_3 будівля переведена
в житлову не була, більше того, дозволу
на таке переобладнання також не було.
Дозвіл на переобладнання нежитлової
будівлі в житлову було надано лише 30
серпня 2007 року. Вказана нежитлова
будівля не була переведена в житлову і
на момент видачі ОСОБА_3 Державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯД № 547999 від 17 квітня 2008
року. Даний факт підтверджується
Свідоцтвом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданим КП
«Великоберезнянське РБТІ», у якому тип
об'єкта зазначений як нежитлова
будівля.

Отже, не зрозуміло, керуючись якими
доказами та міркуваннями, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
незаконність рішення № 183 від 30 серпня
2007 року, яким громадянці ОСОБА_3 надано
дозвіл на переобладнання нежитлової
будівлі в житлову, спростовується
витягом КП «ВРБТІ» № 23104247 від 23 червня
2009 року про реєстрацію права власності
на нерухоме майно. Навпаки, саме витяг
КП «ВРБТІ» за № 23104247 підтверджує, що
селищна рада діяла в порушення своїх
повноважень і до моменту державної
реєстрації громадянкою ОСОБА_3 права
власності на нерухоме майно не вправі
була приймати жодних рішень.

Згідно з наданою Великоберезнянською
селищною радою викопіровкою з
генерального плану селища вбачається,
що спірна територія, на якій
розташований житловий будинок
квартирного типу та належні до нього
нежитлові будівлі, має чітко визначені
межі й площу земельної ділянки.

Отже, дана територія є прибудинковою,
яка включає в себе: територію під
житловим будинком; проїзд та тротуари;
озеленені території; іншу територію,
пов'язану з утриманням та
експлуатацією будинку та пов'язаних з
ним об'єктів. Виділення частки
земельної ділянки з прибудинкової
території власникам квартир і
нежитлових приміщень будинку в натурі
та їх окреме відчуження не
допускається.

У межах спільного двору знаходиться не
лише багатоквартирний будинок, а й
приміщення дровітні, спільна
водоколонка та гараж, який зведений у
межах земельної ділянки громадянки
ОСОБА_3, дозвіл на встановлення якого
надано мешканці багатоквартирного І
будинку ОСОБА_6, матері ОСОБА_1, рішенням
виконкому В.Березнянської селищної
ради від 25 травня 1995 року.

Отже, вирішуючи питання надання
громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки,
селищна рада проігнорувала права та
інтереси жильців багатоквартирного
будинку, не проаналізувала наявну
містобудівну та землевпорядну
документацію, що, у свою чергу, призвело
до прийняття неправомірних рішень.

ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 20 вересня 2005 року
придбала нежитлову будівлю. Відповідно
до статті 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Право власності на нежитлову будівлю
за адресою смт. В. Березний, вул. Б.
Хмельницького, ОСОБА_3 зареєструвала 23
червня 2009 року, що підтверджується
Свідоцтвом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданим КП
«Великоберезнянське РБТІ».

ОСОБА_3 вправі була вимагати оформлення
права власності на земельну ділянку,
зайняту нерухомістю, лише з моменту
державної реєстрації переходу права
власності на нерухоме майно, тобто з 23
червня 2009 року.

У свою чергу В. Березнянська селищна
рада зобов'язана була діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (стаття 19 КУ). Селищна
рада не мала права розглядати заяву
громадянки ОСОБА_3 на розробку проекту
відведення земельної ділянки та не
мала повноважень приймати рішення про
надання дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки, а також
про передачу у власність земельну
ділянку для добудови та обслуговування
житлового будинку до моменту державної
реєстрації громадянкою ОСОБА_3 права
власності на нерухоме майно та
переводу нежитлового будинку в
житловий.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та постановити нове про
задоволення позовних вимог.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та дав
пояснення аналогічні викладеному в
такій.

Інші сторони та треті особи в судове
засідання не з'явилися про причини
своєї неявки суд не повідомили, хоча
належним чином були повідомленими про
дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач, виконавчий комітет
Великоберезнянської селищної ради,
подав клопотання про розгляд справи у
відсутності представника відповідача,
а прийняття рішення залишили на розсуд
суду апеляційної інстанції.

З врахуванням наведеного колегія
суддів вирішила розглядати справу у
відсутності осіб, які в судове
засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подана апеляційна
скарга належить до часткового
задоволення.

Під час розгляду апеляційної скарги
суд апеляційної інстанції звернув
увагу на те, що позивачем оскаржуються
рішення суб'єкта владних повноважень
за 2007-2008 роки.

Апелянт пояснила, що про порушення свої
прав дізналася в процесі підготовки
документів на відведення земельної
ділянки та відразу ж звернулася до
Великоберезнянського районного суду
Закарпатської області в порядку
цивільного судочинства щодо
оскарження рішень ради та виконавчого
комітету, а також державного акту на
право власності земельної ділянки.

Ухвалою Великоберезнянського
районного суду від 4 жовтня 2011 року
закрито справдження в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до
Великоберезнянської селищної ради,
виконкому цієї ради та ОСОБА_3 про
визнання незаконними та скасування
рішень ради та виконкому ради, а також
Державного акту на право власності
земельної ділянки. Зазначене рішення
першої інстанції залишено без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 27 січня 2012
року. 4жовтня 2012 року позивач звернувся
з адміністративним позовом в порядку
адміністративного судочинства.

З врахуванням наведеного колегія
суддів прийшла до висновку, що строк
звернення із вказаним позовом в
порядку адміністративного судочинства
пропущений з поважних підстав та
підлягає поновленню.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції встановив що позивач
проживає, а треті особи на її стороні є
власниками квартир у
багатоквартирному житловому будинку
АДРЕСА_1. Однак колегія суддів не
погоджується із таким висновком суду
першої інстанції, оскільки, з
представлених в судовому засіданні в
апеляційній апелнтом копій свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно зрозуміло, що позивач є
власником 1/3 приватної спільної
часткової власності квартири за
адресою АДРЕСА_1

Матеріалами справи доводиться, що
відповідач ОСОБА_3 є власником
нежитлової будівлі АДРЕСА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 20 вересня
2005 року. Одночасно з матеріалів справи
зрозуміло, що договір купівлі-продажу
нежитлової споруди був зареєстрований
23 червня 2009 року.

Рішеннями Великоберезнянської
селищної ради від 28 березня 2007 року, 30
серпня 2007 року, 31 березня 2008 року №
204,183,381 ОСОБА_3, відповідно, надано
дозвіл на розробку проекту
приватизації (відведення) земельної
ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_2 для
обслуговування незавершеного
будівництва житлового будинку та на
переобладнання вказаної вище
нежитлової будівлі у житлову; надано
безоплатно у власність зазначену вище
земельну ділянку для добудови і
обслуговування житлового будинку.

31 березня 2008 року рішенням
Великоберезнянської селищної ради № 401
співвласникам багатоквартирного
житлового будинку ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 надано дозвіл на розробку
проекту відведення /приватизації/
земельної ділянки, розміром 0,15 га для
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1

З кадастрової справи, оформленої на
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо земельної
ділянки в АДРЕСА_1 видно, що в 2010 році ПП
«Закарпатський геодезично-кадастровий
центр «Земля» виконано комплекс
топографо-геодезичних робіт на
замовлення вказаних фізичних осіб зі
встановлення зовнішніх меж та площ
землекористування.

Із зареєстрованого у відповідній Книзі
записів за № -049 державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯД № 547999, виданого 17
квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_3 зрозуміло,
що остання є власником земельної
ділянки площею 0,07 га по АДРЕСА_2

Не витримує критики висновок суду
першої інстанції про те, що доводи
представника селищної ради
Кульчицького Р. Р. щодо надання радою
дозволу ОСОБА_3 на переобладнання
нежитлової будівлі в житлову було
передчасним через те, що будівля на той
час, нібито, не була зареєстрована.
Такий висновок спростовується витягом
КП «ВРБТІ» № 23104247 від 23 червня 2009 року
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно.

Такий висновок спростовується тим, що
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 20 вересня 2005 року
придбала нежитлову будівлю за адресою:
АДРЕСА_2

Рішенням № 204 від 28 березня 2007 року, їй
було надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки для
обслуговування незавершеного
житлового будинку по АДРЕСА_2. Колегія
суддів звертає увагу на ту обставину,
що на момент подання заяви громадянкою
ОСОБА_3 будівля переведена в житлову не
була, більше того, дозволу на таке
переобладнання також не було. Дозвіл на
переобладнання нежитлової будівлі в
житлову було надано лише 30 серпня 2007
року. Вказана нежитлова будівля не була
переведена в житлову і на момент видачі
ОСОБА_3 Державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯД
№ 547999 від 17 квітня 2008 року. Даний факт
підтверджується Свідоцтвом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданим КП «Великоберезнянське
РБТІ», у якому тип об'єкта зазначений як
нежитлова будівля. Таким чином колегія
суддів поділяє доводи апелянта щодо
спростування такого висновку суду
першої інстанції.

Колегія суддів прийшла до переконання,
що витяг КП «ВРБТІ» за № 23104247
підтверджує те, що селищна рада діяла в
порушення своїх повноважень і до
моменту державної реєстрації
громадянкою ОСОБА_3 права власності на
нерухоме майно не вправі була приймати
жодних рішень.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що при приватизації
громадянами одно- або
багатоквартирного будинку державного
житлового фонду порядок користування
закріпленою за ним прибудинковою
територією згідно з пунктом 5 статті 10
Закону від 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» здійснюється в порядку та на
умовах, передбачених частиною третьою
статті 42 ЗК України, якою встановлено,
що порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Закон України «Про основи
містобудування» (в редакції чинній на
момент спірних правовідносин) вимагав
ведення містобудівного кадастру
населених пунктів, який повинен
містити систему даних про належність
територій до відповідних
функціональних зон, характеристику
будинків і споруд на землях усіх форм
власності, відомості про землі в якому
повинні базуватися на даних державного
земельного кадастру.

Відповідно до наданої В.Березнянською
селищною радою викопіровкою з
генерального плану селища спірна
територія, на якій розташований
житловий будинок квартирного типу та
належні до нього нежитлові будівлі, має
чітко визначені межі й площу земельної
ділянки.

Отже, дана територія є прибудинковою та
включає в себе: територію під житловим
будинком; проїзд та тротуари; озеленені
території; іншу територію, пов'язану з
утриманням та експлуатацією будинку та
пов'язаних з ним об'єктів. Виділення
частки земельної ділянки з
прибудинкової території власникам
квартир і нежитлових приміщень будинку
в натурі та їх окреме відчуження не
допускається.

Отже, вирішуючи питання надання
громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки,
селищна рада проігнорувала права та
інтереси жильців багатоквартирного
будинку, не проаналізувала наявну
містобудівну та землевпорядну
документацію, що, у свою чергу, призвело
до прийняття неправомірних рішень.

Колегія суддів погоджується із
апелянтом щодо того, що ОСОБА_3 вправі
була вимагати оформлення права
власності на земельну ділянку, зайняту
нерухомістю, лише з моменту державної
реєстрації переходу права власності на
нерухоме майно, тобто з 23 червня 2009
року.

У свою чергу В. Березнянська селищна
рада зобов'язана була діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (стаття 19 КУ). Селищна
рада не мала права розглядати заяву
громадянки ОСОБА_3 на розробку проекту
відведення земельної ділянки та не
мала повноважень приймати рішення про
надання дозволу на розробку проекту
відведення земельної ділянки, та про
передачу у власність земельної ділянки
для добудови та обслуговування
житлового будинку до моменту державної
реєстрації ОСОБА_3 права власності на
нерухоме майно та переводу нежитлового
будинку в житловий.

Згідно з статтею 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином колегія суддів вважає
доводи апелянта такими, що знайшли своє
підтвердження матеріалами справи та
складають підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Поряд з цим колегія суду встановила, що
в число відповідачів включено ОСОБА_3,
однак як зрозуміло з матеріалів справи
та пояснень апелянта, відповідач
ОСОБА_3 не є суб'єктом владних
повноважень, окрім того жодних
самостійних вимог до вказаного
відповідача позивачем не заявлено.

З огляду на вимоги позовної заяви та
обставини справи, колегія суддів
приходить до переконання, що спір між
позивачем та ОСОБА_3 не є публічно
правовим, а відтак не підлягає розгляду
в порядку адміністративного
судочинства. Тому провадження в справі,
в частині вимог до ОСОБА_3 підлягає
закриттю на підставі пункту 1 частини 1
статті 157 КАС України. Колегія суддів
роз'яснює позивачу, що вона вправі
звернутися до вказаного відповідача із
позовом в порядку цивільного
судочинства до місцевого загального
суду.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, через що постанова
суду підлягає скасуванню з прийняттям
нової постанови про задоволення позову
в частині визнання протиправними та
скасування рішень відповідача з
вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 99, 100, 157, 160, 195, 196, 198,
202, 205, 207, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Великоберезнянського
районного суду Закарпатської області
від 27 вересня 2012 року у справі №702/836/12
скасувати і прийняти нову.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Великоберезнянської селищної
ради №204 від 28 березня 2007 року в частині
надання ОСОБА_3 дозволу на розробку
проекту відведення земельної ділянки
для обслуговування житлового будинку.

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Великоберезнянської селищної ради №183
від 30 серпня 2007 року в частині надання
ОСОБА_3 дозволу на переобладнання
нежитлової будівлі в житлову.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Великоберезнянської селищної
ради №381 від 31 березня 2008 року в частині
безоплатної передачі ОСОБА_3 у
власність земельної ділянки для
добудови та обслуговування житлового
будинку.

Провадження в справі в частині
позовних вимог до ОСОБА_3 закрити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя:
Кузьмич С.М.

Судді:
Гулид Р.М.

Улицький В.З.

Повний текст рішення складений 14
лютого 2014 року.