Справа № 820/12014/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.Справа № 820/12014/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Красилі І.І.

представника відповідача Демченка Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.12.2013р.
по справі № 820/12014/13-а

за позовом ОСОБА_1

до прокуратури Харківської області
, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського Андрія
Станіславовича , Ізюмської
міжрайонної прокуратури

про визнання дій та бездіяльності
незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
прокуратури Харківської області,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського Андрія Станіславовича,
Ізюмської міжрайонної прокуратури, в
якому ( з урахуванням ухвали суду від
09.12.2013 року про виділення в окреме
провадження частини позовних вимог та
ухвали про закриття провадження у
справі в частині позовних вимог від
09.12.2013), просив суд: 1) визнати
неправомірною бездіяльності
відповідача, Ізюмської міжрайонної
прокуратури, відповідача, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
відповідача, Прокуратури Харківської
області, стосовно не виконання нагляду
за додержанням вимог законодавства
щодо порядку розгляду Ізюмською
міською радою Харківської області та
Ізюмським міським головою ОСОБА_4, заяв
гр. ОСОБА_1 від 23.05.2013 року та від 05.09.2013
року; 2) визнати неправомірною
бездіяльність відповідача, Ізюмської
міжрайонної прокуратури, відповідача,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., щодо не розгляду
звернень гр. ОСОБА_1 від 28.07.2013 року, про
порушення Ізюмським міським головою
ОСОБА_4, конституційних прав гр. ОСОБА_1
на гарантії встановлені ст. 118 КЗпП
України; на звернення до того суб'єкта
владних повноважень, до повноважень
якого віднесені питання порушені в
зверненні гр. ОСОБА_1, а також ненадання
міським головою відповіді на звернення
гр. ОСОБА_1; 3) визнати неправомірною
бездіяльність відповідача, Ізюмської
міжрайонної прокуратури, відповідача,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., щодо не розгляду
звернення гр. ОСОБА_1 від 09.09.2013 року,
ігнорування (не виконання) рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 21 серпня 2013 року; не усунення
наслідків, безпідставного видання
припису Ізюмського міжрайонного
прокурора №1742вих08 від 11.09.2008 року "Про
усунення порушень вимог Закону
України "Про державну службу";
ненадання відповіді на звернення гр.
ОСОБА_1; 4) визнати неправомірною
бездіяльність відповідача, Ізюмської
міжрайонної прокуратури, відповідача,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., щодо не розгляду
звернення гр. ОСОБА_1 від 26.10.2013 року;
сприяння вчиненню корупційного
правопорушення; не вжиття заходів
захисту від неправомірних посягань
Ізюмського міського голови ОСОБА_4 на
права гр. ОСОБА_1 гарантовані
Конституцією та іншими законами
України; не надання відповіді на
звернення гр. ОСОБА_1; 5) визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача, Прокуратури Харківської
області, що до не розгляду звернень гр.
ОСОБА_1 від 17.08.2013 року та від 22.10.2013
року, стосовно порушення
конституційних прав гр. ОСОБА_1 та
бездіяльності Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
не надання відповідей за результатами
розгляду звернень гр. ОСОБА_1; 6) визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., відповідача,
Ізюмської міжрайонної прокуратури, як
складової частини Прокуратури
Харківської області, щодо не вжиття
заходів прокурорського реагування,
стосовно впровадження в місті Ізюмі, за
ініціативи Ізюмського міського голови
ОСОБА_4, як відповідача по
адміністративних справах, з метою
впливу на діяльність суду, "Програми
забезпечення судово-правової реформи і
діяльності Ізюмського міськрайонного
суду на 2010-2013 роки", в частині надання
допомоги в організації діяльності
суду, санаторно-курортному лікуванні
суддів та членів їх сімей, та на інші
цілі, за рахунок місцевого бюджету та
спонсорської допомоги; 7) зобов'язати
відповідача, Прокуратуру Харківської
області, з метою усунення порушень
вимог Законів України, провести
службове розслідування та притягти
винних, у ненаданні гр. ОСОБА_1
відповідей на звернення до Прокуратури
Харківської області та Ізюмської
міжрайонної прокуратури; 8) зобов'язати
відповідача, Прокуратуру Харківської
області надати, протягом п'яти робочих
днів із дня набрання чинності рішенням
суду, відповіді за результатами
розгляду звернень гр. ОСОБА_1 від 17.08.2013
року та від 22.10.2013 року; 9) зобов'язати
відповідача, Прокуратуру Харківської
області, в тому числі відповідача,
Ізюмську міжрайонну прокуратуру,
відповідача, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського Л.С., з метою
відновлення порушеного
конституційного права гр. ОСОБА_1,
враховуючи рішення Апеляційного суду
Харківської області від 21.09.2013 року,
внести до Ізюмської міської ради
подання, щодо розгляду питання про
скасування рішення Ізюмської
міської ради №2551 від 12.09.2013 року "Про
звільнення першого заступника
Ізюмського міського голови з питань
управління житлово-комунального
господарства ОСОБА_1", прийняте на
вимогу Ізюмського міжрайонного
прокурора (припис 31742вих08 від 11.09.2013
року), яке є безпідставним, в зв'язку з
повною реабілітацією гр. ОСОБА_1
постановою Апеляційного суду
Харківської області від 16 грудня 2009
року (факт безпідставності
підтверджений вдруге рішенням
Апеляційного суду Харківської області
від 21.08.2013 року); 10) зобов'язати
відповідача, Прокуратуру Харківської
області, вирішити питання про
притягнення до відповідальності
посадових осіб Ізюмської міжрайонної
прокуратури за вчинення корупційних
правопорушень, в частині не надання гр.
ОСОБА_1 "інформації, яка підлягає
наданню відповідно до закону"; 11)
зобов'язати відповідача, Ізюмську
міжрайонну прокуратуру, відповідача,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., надати, протягом п'яти
робочих днів із дня набрання чинності
рішенням суду, відповіді, на звернення
гр. ОСОБА_1 від 28.07.2013 року, від 09.09.2013
року, від 26.10.2013 року; 12) зобов'язати
відповідача, Прокуратуру Харківської
області, в тому числі відповідача,
Ізюмську міжрайонну прокуратуру,
відповідача, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., з метою
відновлення порушеного
конституційного права гр. ОСОБА_1,
внести до Ізюмської міської ради
подання (для розгляду на сесії міської
ради) стосовно систематичного
порушення конституційних прав гр.
ОСОБА_1 Ізюмською міською радою,
Ізюмським міським головою ОСОБА_4, в
частині не розгляду звернень гр.
ОСОБА_1, ігнорування судових рішень,
невиконання вимог Конституції та
Законів України.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.12.2013р.
закрито провадження в
адміністративній справі за вимогами
гр. ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської
області, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського Андрія
Станіславовича, Ізюмської міжрайонної
прокуратури про визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача, Ізюмської міжрайонної
прокуратури, відповідача, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
щодо не розгляду звернення гр. ОСОБА_1
від 28.07.2013 року, про визнання
неправомірною бездіяльність
відповідача, Ізюмської міжрайонної
прокуратури, відповідача, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
щодо не розгляду звернення гр. ОСОБА_1
від 26.10.2013 року стосовно корупційного
діяння, про визнання неправомірною
бездіяльності відповідача,
Прокуратури Харківської області, що до
не розгляду звернень гр. ОСОБА_1 від
17.08.2013 року стосовно відомостей Єдиного
державного реєстру досудових
розслідувань та питань кримінального
провадження та від 22.10.2013 року стосовно
запобігання вбивству, проведення
досудового слідства по кримінальним
провадженням, корупційного діяння, про
зобов'язання відповідача, Прокуратуру
Харківської області надати, протягом
п'яти робочих днів із дня набрання
чинності рішенням суду, відповіді за
результатами розгляду звернень гр.
ОСОБА_1 від 17.08.2013 року стосовно
відомостей Єдиного державного реєстру
досудових розслідувань та питань
кримінального провадження та від 22.10.2013
року стосовно запобігання вбивству,
проведення досудового слідства по
кримінальним провадженням,
корупційного діяння, про зобов'язання
відповідача, Прокуратури Харківської
області, вирішити питання про
притягнення до відповідальності
посадових осіб Ізюмської міжрайонної
прокуратури за вчинення корупційних
правопорушень, в частині не надання гр.
ОСОБА_1 "інформації, яка підлягає
наданню відповідно до закону", про
зобов'язання відповідачів, Ізюмської
міжрайонної прокуратури та Ізюмського
міжрайонного прокурора надати,
протягом п'яти робочих днів із дня
набрання чинності рішенням суду,
відповіді, на звернення гр. ОСОБА_1 від
28.07.2013 року стосовно притягнення осіб
до кримінальної відповідальності, від
26.10.2013 року стосовно корупційного
діяння.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.12.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Прокуратури Харківської області,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського Андрія Станіславовича,
Ізюмської міжрайонної прокуратури про
визнання дій та бездіяльності
незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії - залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.12.2013 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з підстав та обґрунтувань
викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та представників відповідачів,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що
постановою Балаклійського районного
суду Харківської області від 18.08.2008р., а
також постановою Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 15.04.2008р. позивач притягався
до адміністративної відповідальності
за вчинення корупційного діяння.

Постановою Апеляційного суду
Харківської області від 16.12.2009р.
постанова Балаклійського районного
суду Харківської області від 18.08.2008р.
була скасована, а провадження у справі
про адміністративне правопорушення
було закрито у зв'язку з відсутністю
складу правопорушення. Відносно
постанови Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 15.04.2008р. в
матеріалах справи відсутні фактичні
дані, які б засвідчували втрату
чинності означеним судовим актом.

Рішенням Ізюмської міської ради 44
сесії 5 скликання від 12.09.2008р. №2551 "Про
звільнення першого заступника
міського голови з питань управління
житлово-комунального господарства"
служба позивача в органах місцевого
самоврядування була припинена.
Постановою Борівського районного суду
від 18.12.2012р. було скасовано рішення
Ізюмської міської ради 44 сесії 5
скликання від 12.09.2008р. №2551 "Про
звільнення першого заступника
міського голови з питань управління
житлово-комунального господарства", а
гр. ОСОБА_1 було поновлено на посаді
першого заступника міського голови з
питань управління
житлово-комунального господарства з
31.06.2008р. Втім, постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.04.2013р. по справі №2005/2а-1595/12
згадана постанова райсуду скасована, а
в позові гр. ОСОБА_1 про поновлення на
роботі та скасування рішення
відмовлено.

У зв'язку з переліченими подіями
позивачем, гр. ОСОБА_1 подано низку
звернень до Ізюмської міжрайонної
прокуратури Харківської області та
прокуратури Харківської області.

Так, у зверненні від 28.07.2013р. на адресу
прокуратури району заявник порушував
питання, пов'язані з притягненням осіб
до кримінальної відповідальності.
Супровідним листом від 05.08.2013р. за
вих..№03-18р прокуратурою району дане
звернення спрямовано до Ізюмського МВ
ГУМВСУ в Харківській області.

У зверненні від 17.08.2013р. на адресу
прокуратури Харківської області
заявник порушував питання: 1) про
внесення відповідних відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за його заявою від 28.07.2013
року, про вчинення стосовно нього
кримінального правопорушення
Ізюмським міським головою ОСОБА_4 в
частині скасування його
конституційного права на звернення до
органу місцевого самоврядування, який
наділений повноваженнями вирішувати у
зверненні питання, вимагання хабара у
розмірі 30,00 тис. доларів, не надання
відповіді на звернення, як дії, що
вчинені з метою його переслідування за
зупинення розкрадання комунального
майна в особливо великих розмірах,
призначити слідчого та розпочати
досудове розслідування у
відповідності до КПК України; 2) про
внесення на адресу Ізюмської міської
ради подання стосовно зобов'язання
Ізюмського міського голову ОСОБА_4, у
відповідності до вимог Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
та регламенту Ізюмської міської ради з
питання розгляду його звернення, щодо
врегулювання судового спору шляхом
укладання мирової угоди та включити
дане питання до порядку денного
наступної сесії Ізюмської міської
ради; зобов'язати Ізюмську міську раду ,
у відповідності до вимог Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та регламенту Ізюмської
міської ради, розглянути проект
рішення з розгляду його звернення, щодо
врегулювання судового спору шляхом
укладення мирової угоди та прийняти
рішення за результатами розгляду.

У зверненні від 09.09.2013р. на адресу
прокуратури району заявник порушував
питання вжиття заходів прокурорського
реагування щодо зобов'язання
Ізюмського міського голови ОСОБА_4
забезпечити, у встановленому законом
порядку, розгляд Ізюмською міською
радою його звернень з питання
укладання мирової угоди, щодо
врегулювання питання необґрунтованого
та незаконного його звільнення з
виборної посади на вимогу Ізюмської
міжрайонної прокуратури за рішенням
Ізюмської міської ради № 2551 від 12.09.2008
року та ненадання йому попередньої
роботи у зв'язку зі звільненням з
виборної посади; вжити заходів
прокурорського реагування, щодо
зобов'язання Ізюмського міського
голови ОСОБА_4 надати йому попередню
роботу у зв'язку зі звільненням з
виборної посади.

У зверненні від 22.10.2013р. на адресу
прокуратури Харківської області
заявник порушував питання щодо: 1)
зобов'язання Ізюмського міжрайонного
прокурора ЖмутськогоА.С. вжити заходів
щодо припинення його переслідування та
організації його вбивства;
забезпечення йому можливості
повернення в рідне місто, не побоюючись
вбивства злочинним угрупуванням;
терміново вжити заходів
прокурорського реагування за його
зверненнями від 28.07.2013 року, 08.09.2013 року,
09.09.2013 року та надати відповіді на ці
звернення; терміново вжити заходів,
щодо проведення досудових
розслідувань за кримінальними
провадженнями № 0000094 від 28.11.2012 р.,
№ 0000279 від 10.01.2013 року, № 0000278
від 02.02.2013 року, № 000001 від 07.12.2012
року, № 0000027 від 28.08.2013 року, №
0001581 від 03.09.2013 року щодо вчинення
відносно нього кримінальних
правопорушень, з метою переслідування
його за зупинення розкрадання
комунального майна організованого
керуючим справами виконавчого
комітету Ізюмської міської ради
ОСОБА_6, пі час його перебування на
посаді директора ІКВ ВКП. Встановити
строки завершення досудових
розслідувань та притягти винних в
умисному не проведенні досудових
розслідувань, за зазначеними
кримінальними провадженнями, до
відповідальності; 2) вирішити питання
про притягнення Ізюмського міського
голови ОСОБА_4 до відповідальності за
вчинення корупційного правопорушення
стосовно нього, щодо розгляду та
ненадання, у встановлені
законодавством терміни, відповіді на
його заяву від 05.09.2013 року, з питання
працевлаштування.

У зверненні від 26.10.2013р. на адресу
прокуратури району заявник порушував
питання про: 1) вирішення питання про
притягнення Ізюмського міського
голови ОСОБА_4 до відповідальності за
вчинення стосовно нього корупційного
правопорушення, щодо використання
свого службового положення з метою
отримання неправомірної вигоди, у
зв'язку з підготовкою проекту рішення
Ізюмської міської ради за результатами
розгляду його звернення від 01.10.2013 року
та прийняття відповідного рішення,
шляхом не забезпечення підготовки у
встановленому порядку проекту рішення
Ізюмської міської ради за результатами
розгляду його звернення, не
забезпечення узгодження цього проекту,
передачі проекту рішення на розгляд
постійним депутатським комісіям, не
включення питання про розгляд його
звернення до проекту порядку денного
пленарного засідання Ізюмської
міської ради; 2) вжиття заходів
прокурорського реагування щодо
зобов'язання Ізюмського міського
голови ОСОБА_4 забезпечити підготовку
проекту рішення міської ради за
результатами розгляду його звернення,
його узгодження у встановленому
порядку, попереднього розгляду
постійними депутатськими комісіями,
включити питання щодо розгляду його
звернення від 01.10.2013 року до проекту
порядку денного сесії міської ради, при
цьому забезпечити можливість його
участі, як в розгляду проекту рішення
постійними депутатськими комісіями,
так і під час розгляду даного питання
під час пленарного засідання міської
ради; 3) в разі невиконання Ізюмським
міським головою ОСОБА_4 подання
Ізюмського міжрайонного прокурора, з
даного питання, враховуючи, що
Ізюмським міським головою ОСОБА_4, у
відповідності до "Програми
забезпечення судово-правової реформи і
діяльності Ізюмського міськрайонного
суду на 2010-2013 роки" звернутися до суду з
позовом до Ізюмського міського Голови
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, які
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства, суд
першої інстанції виходив з того, що
порушені позивачем питання були
належно розглянуті відповідачами у
справі, про результати вирішення
питань позивач сповіщений письмово
листами від 03.09.2013 р., від 07.10.2013 р., від
19.11.2013 р., від 28.11.2013 р., від 11.12.2013 р., від
12.12.2013 р.

Разом з тим, суд зазначив, що прокурор є
незалежним суб'єктом права, самостійно
визначає підстави та приводи для
реалізації законодавчо наданих
повноважень контролю, самостійно
обирає спосіб реалізації власної
управлінської функції, а відтак, не
може бути примушений до прийняття
певного бажаного для конкретної особи
рішення.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що, оскільки
порушень порядку та строків розгляду
відповідачами звернень позивача
судовим розглядом не встановлено,
позовні вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для відмови у
задоволенні позовних вимог, виходячи з
наступного.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваних дій (бездіяльності)
відповідачів на відповідність вимогам
ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
зазначає наступне.

Статтею 40 Конституції України
передбачено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання
прийнятих на себе зобов'язань, виходячи
з положень принципу верховенства
права, закріпленого як статтею 8
Конституції України, так і статтею 8 КАС
України.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про прокуратуру", прокурорський
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно частини 1 статті 3 Закону України
"Про прокуратуру", повноваження
прокурорів, організація, засади та
порядок діяльності прокуратури
визначається Конституцією України, цим
Законом, іншими законодавчими актами.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про
прокуратуру" встановлено, що прокурор
розглядає заяви і скарги про порушення
прав громадян та юридичних осіб, крім
скарг, розгляд яких віднесено до
компетенції суду.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулює Закон України "Про звернення
громадян" № 393/96-ВР від 02.10.1996р. Цей
Закон забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення.

Як вбачається зі статті 1 Закону
України "Про звернення громадян",
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про
звернення громадян", під зверненнями
громадян слід розуміти викладені в
письмовій або усній формі пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги. Заява (клопотання) - звернення
громадян із проханням про сприяння
реалізації закріплених Конституцією
та чинним законодавством їх прав та
інтересів або повідомлення про
порушення чинного законодавства чи
недоліки в діяльності підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, народних депутатів
України, депутатів місцевих рад,
посадових осіб, а також висловлення
думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно ст. 12 Закону України "Про
звернення громадян", дія цього Закону
не поширюється на порядок розгляду
заяв і скарг громадян, встановлений
кримінально-процесуальним,
цивільно-процесуальним, трудовим
законодавством, законодавством про
захист економічної конкуренції,
законами України "Про судоустрій і
статус суддів" та "Про доступ до судових
рішень", Кодексом адміністративного
судочинства України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань). Відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.
Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Згідно з статті 19 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення.

Статтею 20 Закону України "Про звернення
громадян" встановлено, що звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів. На
обґрунтовану письмову вимогу
громадянина термін розгляду може бути
скорочено від встановленого цією
статтею терміну. Звернення громадян,
які мають встановлені законодавством
пільги, розглядаються у першочерговому
порядку.

Порядок розгляду і вирішення звернень
громадян, службових та інших осіб,
запитів і звернень народних депутатів
України, депутатів місцевих рад, а
також прийому громадян, службових та
інших осіб у Генеральній прокуратурі
України, прокуратурах Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, військових прокуратурах
регіонів та Військово-Морських Сил
України, міських, районних, міжрайонних
і прирівняних до них прокуратурах
встановлюється "Інструкцією про
порядок розгляду і вирішення звернень
та особистого прийому в органах
прокуратури України" затвердженою
Наказом Генеральної Прокуратури
України "Про організацію роботи з
розгляду і вирішення звернень та
особистого прийому в органах
прокуратури України" від 21.06.2011р. №9гн.

Згідно п. 3.2. Інструкції, за кожним
зверненням в прокуратурах усіх рівнів
може бути виконана одна з таких дій:
прийнято до розгляду; передано на
вирішення до підпорядкованої
прокуратури; направлено до іншого
відомства; приєднано до скарги, що
раніше надійшла, або до матеріалів
кримінальної справи.

У відповідності до п. 3.3 Інструкції,
звернення громадян, службових та інших
осіб у 5-денний строк направляються за
належністю з одночасним повідомленням
про це заявників оперативними
працівниками управління розгляду
звернень та прийому громадян
Генеральної прокуратури України,
галузевих відділів обласних і
прирівняних до них прокуратур,
міськими, районними, міжрайонними
прокурорами та їх заступниками.

Відповідно до пункту 5.1 зазначеної
Інструкції, звернення громадян,
службових та інших осіб вирішуються
протягом 30 днів від дня надходження в
прокуратуру, а ті, що не потребують
додаткового вивчення і перевірки, - не
пізніше 15 днів, якщо інший строк не
встановлено законодавством.

Пунктом 5.7 Інструкції, строк розгляду
звернення обчислюється з дня
реєстрації звернення в прокуратурі.
Закінченням строку розгляду та
вирішення звернень вважається дата
направлення письмової відповіді.

Звернення громадян, запити, звернення
народних депутатів України, депутатів
місцевих рад вважаються вирішеними та
знімаються з контролю, якщо поставлені
в них питання перевірено, вжито
необхідних заходів, дано вичерпні
відповіді згідно з чинним
законодавством і направлено письмову
відповідь, що закріплено пунктом 6.1
вищезазначеної Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, за
наслідками розгляду звернень позивача
відповідачами було надано відповіді
від 03.09.2013 р., від 07.10.2013 р., від 19.11.2013 р.,
від 28.11.2013 р., від 11.12.2013 р., від 12.12.2013 р., з
посиланням на норми законодавства щодо
порушень, які наведені у зверненні
позивача, та роз'яснено порядок їх
оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що звернення позивача
були розглянуті відповідачем у
встановлений законом термін та надано
відповідь, що відповідає вимогам
законодавства України щодо розгляду
звернень громадян, а тому позовні
вимоги щодо визнання протиправною
бездіяльності відповідачів щодо не
розгляду таких звернень є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Разом з цим слід зазначити, що
правовідносини з приводу
функціонування інституту прокуратури
унормовані приписами Закону України
"Про прокуратуру".

Так, ч.3 ст.20 Закону України "Про
прокуратуру" передбачено, що при
виявленні порушень закону прокурор у
межах своєї компетенції має право: 1)
вносити подання; 2) у встановленому
законом порядку ініціювати
притягнення особи до дисциплінарної,
адміністративної відповідальності,
складати протокол про адміністративне
правопорушення та починати досудове
розслідування; 3) звертатися до суду в
передбачених законом випадках.

Аналізуючи зміст наведеної норми
вбачається, що прокурор є незалежним
суб'єктом права, самостійно визначає
підстави та приводи для реалізації
законодавчо наданих повноважень
контролю, самостійно обирає спосіб
реалізації власної управлінської
функції, а відтак, не може бути
примушений до прийняття певного
бажаного для конкретної особи рішення.

Колегія суддів зазначає, що завданням
адміністративного судочинства,
відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової
норми, адміністративний суд не
наділений повноваженнями втручатися у
дискреційні функції суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
критеріями визначеними статтею 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, наділений дискреційними
повноваженнями, тобто повноваженнями з
певним ступенем свободи
адміністративного органу при
прийнятті рішення, коли у межах, які
визначені законом, адміністративний
орган має можливість самостійно (на
власний розсуд) вибрати один з кількох
варіантів рішення. При цьому, суди не
мають право втручатися в дискреційні
функції органів владних повноважень.

Оскільки вимоги позивача про
спонукання прокурора області до
проведення службового розслідування
відносно прокурорів Ізюмської
міжрайонної прокуратури та Ізюмського
міжрайонного прокурора; зобов'язання
відповідачів внести до Ізюмської
міської ради подання; є формою
втручання в дискреційні повноваження
суб'єкта владних повноважень, що
виходить за межі завдань
адміністративного судочинства,
колегія суддів також вважає вірним
висновок суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позову в цій
частині.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
13.12.2013 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.12.2013р. по
справі № 820/12014/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 25.02.2014 р.