Справа № 872/6108/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. справа № 804/547/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка
І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області до Відділу
державної виконавчої служби
Васильківського районного управління
юстиції у Дніпропетровської області
про визнання неправомірною
бездіяльності відповідача та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2013 року у задоволенні позовних
вимог Управління Пенсійного фонду
України у Васильківському районі
Дніпропетровської області відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскарженої постанови, не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
Управління Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області 07.06.2012р.
направило до Відділу державної
виконавчої служби Васильківського
районного управління юстиції
Дніпропетровської області для
примусового виконання виконавчий лист
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24.04.2012р. №
2а/0470/2323/12 про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
УПФУ недоїмки зі сплати єдиного внеску
у розмірі 2364 грн., що підтверджується
копією відповідного виконавчого
листа (а.с.8).

11.06.2012р. державним виконавцем була
прийнята постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП № 33148866
згідно до якої відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а/0470/2323/12 виданого 24.04.2012р.
Дніпропетровським окружним
адміністративним судом про стягнення з
ОСОБА_1 на користь УПФУ боргу 2364,47 грн.
При цьому, боржнику встановлений строк
для добровільного виконання рішення до
17.06.2012р. та накладено арешт на все майно,
що належить ОСОБА_1 в межах суми
звернення стягнення: 2364,47 грн. (а.с.25).

11.06.2012р. зазначена постанова була
надіслана ОСОБА_1, ПФУ у
Васильківському районі, Інспекції
державного технічного нагляду,
Покровському ВРЕР УДАІ ГУМВС,
Синельниківському МБТІ, що
підтверджується копією відповідного
супровідного листа №03-28/3304 (а.с.25)

17.08.2012р. державним виконавцем на
підставі ст.5,11 Закону України «Про
виконавче провадження» були
направлені запити до
Східно-Дніпровської ОДПІ
Дніпропетровської області № 03-28/4490 про
встановлення місця роботи боржника та
відкритих рахунків, до
Синельниківського МБТІ № 03-28/4489 щодо
отримання інформації про наявність
зареєстрованого майна на праві
власності за боржником, до Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області № 03-28/4491,
Васильківського РЦЗ № 03-28/4492 (а.с.26-27).

14.08.2012р., 20.08.2012р., 25.08.2012р. на вищевказані
запити державного виконавця були
надані відповіді про те, що за ОСОБА_1
транспортні засоби відсутні, остання
не перебуває на обліку у центрі
зайнятості, крім того, повідомлено про
те, що до БД Покровського ВРЕР
"Контрольні ТЗ" із записами "відчуження
заборонено" введена постанова та
виконавче провадження, зокрема, і № ВП
33148866 (боржник ОСОБА_1) -(а.с.28-30).

Також, 20.08.2012р. державним виконавцем
було складено акт за участю
представника стягувача Мальованої Н.С.
про те, що при виїзді виконавця за
адресою боржника останній був
відсутній. Боржнику залишено виклик на
21.08.2012р. 10.09.2012р. на адресу боржника було
надіслано попередження № 03/28/5097 про те,
що 12.09.2012р. будуть проводитись
виконавчі дії, а саме: опис майна, яке
належить боржнику та опечатування
торгівельного місця та вимога
державного виконавця про проведення
виконавчих дій також і 29.11.2012р. датована
22.11.2012р. за № 03-28/6838 (а.с.31-33).

Проведення вищенаведених виконавчих
дій державним виконавцем також
підтверджено і копією протоколу
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження від 18.12.2012р.
складеного представником позивача
Мальованою Н.С. (а.с.6-7).

Відповідно до ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень.

Бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - це пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на реалізацію прав, свобод,
інтересів фізичної чи юридичної особи.

Суд першої інстанції зробив вірний
висновок стосовно того, що державний
виконавець, як посадова особа суб'єкта
владних повноважень, вчинив усі,
передбачені дії, визначені Законом
України "Про виконавче провадження"
щодо вжиття заходів по примусовому
виконанню рішення суду, а саме: відкрив
виконавче провадження, надав строк
боржнику для добровільного його
виконання, наклав арешт на майно
боржника у межах суми стягнення,
направив відповідні запити до
відповідних державних установ щодо
виявлення місця роботи боржника,
виявлення майна боржника, здійснив
вихід за місцем його проживання та
вчинив інші дії на виконання судового
рішення, що не може бути визнано судом
як бездіяльність відповідача.

Крім того, як видно з матеріалів справи,
вчинені відповідачем вищенаведені дії
призвели до часткового виконання
боржником рішення суду та останнім
перераховано в рахунок погашення боргу
150 грн., що підтверджується наявною в
матеріалах справи випискою банку від
18.12.2012р. (а.с.9).

Згідно статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч.3 ст. 11
вищенаведеного Закону, державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема, з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні
для проведення виконавчих дій
пояснення, довідки та іншу інформацію,
у тому числі конфіденційну; накладати
арешт на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; накладати
стягнення у вигляді штрафу на
фізичних, юридичних та посадових осіб у
випадках, передбачених законом.

Тобто, з аналізу вищенаведених норм
Закону України "Про виконавче
провадження" вбачається що вказаний
Закон розмежовує обов'язки та права
державного виконавця під час
примусового виконання рішень суду та
накладення штрафу на боржника є не
обов'язком державного виконавця, а його
правом, у зв'язку з чим посилання
позивача на обов'язок державного
виконавця щодо накладення на боржника
штрафу за неявку без поважної причини є
безпідставним з огляду на
вищевикладене.

Частина 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України встановлює, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Позивачем не надано жодних доказів та
не наведено жодних підстав щодо
бездіяльності відповідача у ході
виконання виконавчого листа
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24.04.2012р. №
2а/0470/2323/12, тоді як, документами наданими
відповідачем підтверджується
вчинення державним виконавцем всіх
заходів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження"
направлених на примусове виконання
вказаного виконавчого документу.

Також, відсутність бездіяльності
відповідача у ході примусового
виконання вищевказаного виконавчого
листа підтверджується також і копією
протоколу ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження від 18.12.2012р.
складеним представником позивача
Мальованою Н.С., який містить перелік
дій, які були вчинені державним
виконавцем на виконання вказаного
виконавчого листа (а.с.6-7).

Отже, суд першої інстанції зробив
вірний висновок про те, що
бездіяльності відповідача у ході
примусового виконання рішення суду за
виконавчим листом від 24.04.2012р. у справі
№2а/0470/2323/12 судом у ході судового
розгляду справи не встановлено,
спростовується наявними в матеріалах
справи вище дослідженими документами,
навпаки, з наданих суду документів, як
позивачем, так і відповідачем видно, що
відповідач діяв на підставі, у межах
наданих йому повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією України та
Законом України "Про виконавче
провадження", його дії у ході виконання
виконавчого провадження щодо
стягнення з позивача коштів за
виконавчим документом є правомірними
та законними, а тому позовні вимоги
позивача щодо бездіяльності
відповідача є необґрунтованими,
недоведеними належними та допустимими
доказами у зв'язку з чим не підлягають
задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Переглядаючи справу в межах доводів
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що постанова окружного суду
відповідає вимогам закону, підстави
для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко