Справа № 2а-2675/10/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р.
Справа № 10707/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Акціонерного товариства
відкритого типу «Рівневтормет» на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року по справі за позовом
Акціонерного товариства відкритого
типу «Рівневтормет» до державної
податкової інспекції в Рівненському
районі Рівненської області про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

АТВТ «Рівневтормет» звернулося до суду
з адміністративним позовом до
державної податкової інспекції в
Рівненському районі Рівненської
області про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень від
09.10.2009 року №/1 та від 09.10.2009 року
№/0 повністю та податкового
повідомлення-рішення від 21.09.2009 року
№/0 частково - в частині
визначення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 15196 грн. за основним
платежем та 7598грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вказані
податкові повідомлення-рішення
прийняті у зв'язку з висновками
відповідача про порушення
підприємством пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.8.1 п.7.8 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», що не відповідає фактичним
обставинам справи.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог. Суд виходив з того, що
позивачем завищено податковий кредит у
зв'язку з тим, що до його складу
включено ПДВ по податкових накладних,
які оформлені неналежним чином. Крім
того, даний факт не було спростовано
порушником.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким задоволити позовні
вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
покликання маються в основному на
обставини, подібно викладені як у
позовній заяві. Також, зазначає, що
податковим органом не обґрунтовано
застосування штрафних санкцій до
позивача, а в порушення «Примірного
порядку взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів», затвердженого наказом
ДПА України №266 від 18.04.2008 року,
камеральна перевірка проведена не до
16.06.2007 року, а лише 20.07.2007 року, тому АТВТ
«Рівневтормет» правомірно вважало, що
сума переплати з ПДВ 33576 грн. врахована
ДПІ у Рівненському районі.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року № 2453-VI), що є достатнім
для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що з 12.08.2009 року по
02.09.2009 року відповідачем проведено
планову виїзну перевірку АТВТ
«Рівневтормет» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2007 року по 30.06.2009 року
валютного та іншого законодавства, за
результатами якої складено акт від
09.09.2009 року №613/89/23-141/13969919, яким
встановлено порушення позивачем пп.7.2.1.
п.7.2., пп.7.8.1. п.7.8. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
року №168/97-ВР, в результаті чого ним
занижено податкові зобов'язання з ПДВ в
сумі 15430 грн., у т.ч. у січні 2007 року - на 53
грн., у лютому 2007 року - на 181 грн., у
квітні 2007 року - на 15196 грн., та завищено
суму бюджетного відшкодування у квітні
2007 року на 29428грн.

На підставі акта перевірки та за
результатами апеляційного оскарження
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 21.09.2009 року
№/0, від 09.10.2009 року №/1, якими
позивачу визначено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість: за основним платежем -
15430,00грн., за штрафними (фінансовими )
санкціями - 7715,00 грн.; від 09.10.2009року
№/0, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 29428,00 грн. та
нараховано штрафні (фінансові) санкції
у розмірі 14714,00грн.

Слід зазначити, що податкове
повідомлення-рішення від 21.09.2009 року
№/0 було оскаржене АТВТ
«Рівневтормет» в адміністративному
порядку до ДПІ у Рівненському районі,
однак за результатами розгляду
залишено без змін.

На виконання рішення про результати
розгляду первинної скарги, податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 09.10.2009 року
№/1 на ту ж суму податкового
зобов'язання, що й аналогічне рішення з
дробом « 0» з визначенням нового
граничного терміну узгодження та
сплати податкового зобов'язання і
податкове повідомлення-рішення від
09.10.2009 року №/0, яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ за квітень 2007 року
на 29428 грн. та у зв'язку з тим, що її
повністю відшкодовано на момент
перевірки, покладено зобов'язання по
сплаті такої суми податку та
застосовано штрафні санкції в розмірі
14714 грн.

Згідно з п.1 ст.10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
від 04.12.1990 року №509-ХП однією з функцій,
покладених на державні податкові
інспекції є здійснення контролю за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування та сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Варто наголосити, що положеннями п.1
ст.11 вищезазначеного Закону
встановлено право органу державної
податкової служби України здійснювати
документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових
декларацій, звітів та інших документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податків та зборів (обов'язкових
платежів) незалежно від способу їх
подачі), а також планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Відповідно до абз.2 підпункту «в» пп.4.2.2
п.4.2 ст.4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 року
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться контролюючим органом
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях, без
проведення будь-яких інших видів
перевірок платника податків.

Так, у розділі 3 «Примірного порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів», затвердженого наказом
ДПА України від 18.04.2008 року №266
встановлено, що всі податкові
декларації і розрахунки з податку на
додану вартість, що подаються
платником ПДВ до податкової інспекції,
підлягають обов'язковій камеральній
перевірці працівниками підрозділів
оподаткування юридичних, фізичних осіб
протягом 30 днів, наступних за останнім
днем граничного строку подання звітної
податкової декларації до органу ДПС
або днем фактичного подання
уточнюючого розрахунку. Метою
проведення камеральної перевірки
податкової звітності є виявлення та
упередження на першій стадії можливих
порушень податкового законодавства за
рахунок застосування окремих методів
контролю та аналізу діяльності
суб'єктів господарювання.

Отже, проаналізувавши вищевикладені
норми законодавства, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що податковим органом -
стороною відповідача по справі,
правомірно, в межах, наданих
законодавством повноважень проведено
перевірки сторони позивача.

Відповідно до пп.4.4. Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
30.05.1997 року №166, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.06.2005
року за №702/10982 (в редакції, чинній на
дату виникнення спірних
правовідносин), якщо платник
самостійно виявив помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації, то такий
платник зобов'язаний подати в порядку,
установленому для подання декларацій з
податку на додану вартість (без
урахування граничного терміну подання,
але з урахуванням строків давності,
встановлених статтею 15 Закону №2181),
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок. Одним
уточнюючим розрахунком може бути
виправлено помилки лише однієї раніше
поданої декларації. У разі виправлення
помилок у рядках поданої раніше
декларації, до яких повинні додаватися
додатки, до уточнюючого розрахунку чи
декларації, до якої включені уточнені
показники, повинні бути подані
відповідні додатки, що містять
інформацію щодо уточнених показників.
Уточнюючий розрахунок подається за
формами, визначеними в додатках 3, 4, 5 та
6 до цього Порядку.

Якщо платником виявлені податкові
накладні, отримані і оплачені у минулих
податкових періодах і помилково не
включені до податкового кредиту того
звітного періоду, в якому вони
отримані, то платник може подати
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок до податкової декларації з ПДВ
за той звітний період, у якому платник
податку мав право на включення сум ПДВ
по зазначених податкових накладних до
податкового кредиту. Платником
виявлено помилки, допущені в
податковій декларації за березень 2007
року.

Із матеріалів справи вбачається, що
значення рядка 8.5 уточнюючого
розрахунку переноситься зі знаком «+»
до рядка 23.4 податкової декларації з ПДВ
за звітний період, наступний за
періодом, у якому здійснено
виправлення самостійно виявленої
помилки і подано уточнюючий
розрахунок. Однак, позивачем не було
перенесено значення рядка 8.5
уточнюючого розрахунку (поданого 16.05.2007
року) до рядка 23.4 податкової декларації
з ПДВ за звітний період, наступний за
періодом, у якому здійснено
виправлення самостійно виявленої
помилки і подано уточнюючий
розрахунок.

Отже, податковим органом надано
достатні докази, які свідчать, що
оспорювані податкові
повідомлення-рішення від 21.09.2009 року
№/0, від 09.10.2009 року №/1 та від
09.10.2009 року №/0 є правомірними,
прийнятими у межах повноважень
державного органу та у спосіб,
встановлений законом.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного
товариства відкритого типу
«Рівневтормет» залишити без
задоволення, постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 09
листопада 2010 року по справі № 2а-2675/10/1770,
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга