Справа № 254/8543/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Данилів С.В.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
справа №254/8543/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Бишова М.В.,

суддів:
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

при секретарі
Корадо А.С.

з участю позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 10 січня 2013 року у
справі №254/8543/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
визнання дій незаконними та
зобов`язання вчинити перерахунок
пенсії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що він отримував пенсію за
віком з 24 липня 2001 року, однак
продовжував працювати до 27 вересня 2011
року. 28 березня 2013 року він звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії, однак відповідач листом від 28
серпня 2013 року відмовив у проведенні
перерахунку пенсії на підставі того, що
для обчислення пенсії врахувати
заробітну плату тільки за 60 місяців з 01
січня 1992 року по 31 грудня 1996 року без
даних персоніфікованого обліку не
можливо.

Позивач вважає вказану відмову в
проведенні перерахунку пенсії
незаконною, просив суд визнати
неправомірними дії Управління
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька та
зобов'язати відповідача здійснити йому
перерахунок пенсії, а саме врахувати
для обчислення пенсії заробітну плату
тільки за 60 місяців з 01 січня 1992 року по
31 грудня 1996 року.

Постановою Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 10 січня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку, просив
апеляційний суд скасувати це рішення і
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, не відповідність
висновків суду обставинам справи.
Позивач вважає, що він має право на
перерахунок пенсії з врахуванням його
заробітної плати за період з 01.01.1992р. по
31.12.1996р. Окрім того, з тексту
апеляційної скарги випливає, що
позивач не згодний із застосуванням
відповідачем при перерахунку його
пенсії за стажем показника середньої
заробітної плати за 2007 рік та вважає за
необхідне при перерахунку пенсії
застосувати показник середньої
заробітної плати за календарний рік, що
передує року звернення.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просив
суд задовольнити її у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення,
що дає суду право розглянути справу у
відсутність представника відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
матеріалами справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Позивач є працюючим пенсіонером,
знаходиться на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька та
отримує пенсію за віком відповідно до
ст.40 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування».

28 березня 2013 року позивач звернувся до
відповідача щодо врахування
заробітної плати за період з 01.01.1992р. по
31.12.1996р. для обчислення пенсії.

Відповідач листом від 28.03.2013р.
№103/М-02-01-04 роз'яснив позивачу, що
врахування заробітної плати за 60
календарним місяців з 01.01.1992р. по
31.12.1996р. без даних персоніфікованого
обліку не передбачено законодавством.

Також, у вказаному листі відповідача
№103/М-02-01-04 від 28.03.2013 року вказане, що
пенсія ОСОБА_2 призначена та
виплачується відповідно до чинного
законодавства.

Зокрема, як найбільш вигідний варіант,
пенсія ОСОБА_2 обчислена за нормами
Закону України № 1058-ІУ від 09 липня 2003
року «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та її розмір
станом на 01 червня 2013 року становить
4127,90 грн, з яких: 3539,46 грн основний
розмір пенсії (4164,07х0,85000); 348,66 грн -
доплата за 39 років понаднормативного
стажу (849,00 грн х 39%, де 894,00 грн-
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
з 01 січня 2013 року Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»);
139,78 грн - сумарне підвищення згідно п.2
ст. 42 Закону України від 09 липня 2003 року
№1058-ІУ з 01 березня 2010 року та з 01березня
2012 року; 100 грн - доплата, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№327 від 23 квітня 2012 року.

Відповідно до п.1 абз.1 ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (із
змінами), для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року. За
бажанням пенсіонера та за умови
підтвердження довідки про заробітну
плату первинними документами у період
до 1 січня 2016 року або в разі, якщо
страховий стаж починаючи з 1 липня 2000
року становить менше 60 місяців, для
обчислення пенсії також враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року незалежно від
перерв.

Згідно із п. 1 абз.5 ст. ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (із
змінами), заробітна плата (дохід) за
період страхового стажу до 1 липня 2000
року враховується для обчислення
пенсії на підставі документів про
нараховану заробітну плату (дохід),
наданих у порядку, встановленому
законодавством, а за період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за
даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку.

Частиною 4 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Правила частини 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» при
перерахунку пенсії у даному випадку
застосовуються виключно з визначення
періоду страхового стажу, за який може
бути обчислена заробітна плата (дохід).

В матеріалах справи відсутні первинні
документи щодо підтвердження розміру
заробітної плати позивача за період 01
січня 1992 року по 31 грудня 1996 року.

При розгляді справи встановлено, що
розрахунок пенсії позивача проводився
із заробітку з 01 січня 1992 року по 31
грудня 1996 року та з 01 липня 2000 року по 31
грудня 2007 року відповідно до вимог
діючого Пенсійного законодавства
України та на підставі особистих заяв
позивача та поданих ним документів, а
тому підстав для задоволення позовних
вимог щодо визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання вчинити
перерахунок пенсії з врахуванням
заробітної плати тільки за 60 місяців з
01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року не
має.

Стосовно не згоди позивача з
показником середньої заробітної плати
за 2007 рік, який застосовувався
відповідачем для розрахунку пенсії,
колегія суддів зазначає наступне.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» регулюються відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058, частина 4
якої передбачає, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через 2 роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року №107-6 і визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону №1058
доводить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина перша статті 40 передбачає, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року
№1788-12 (надалі Закон 1788) та Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058 від 9 липня
2003 року.

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності
закріпленого в статті 9 КАС України,
приписи постанови №530 від 28 травня 2008
року «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян» не
можуть застосовуватись до спірних
відносин, відтак правові підстави для
перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні так і середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки за іншій , ніж 2007
рік, відсутні. Останній із наведених
показників застосовується виключно
для призначення пенсії, застосування
його для перерахунку є безпідставним.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні вимог позивача.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 10 січня 2013 року у
справі №254/8543/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 10 січня 2013 року у
справі №254/8543/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складання ухвали
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена
26 лютого 2014 року.

Колегія суддів
М.В. Бишов

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва