Справа № 407/36/14-а
Суддя: Бабічева Л. П.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 407/36/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області
у складі: судді Бабічевої Л.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області про перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області про перерахунок
пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
послався на те, що він стоїть на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області та не
отримує пенсію по інвалідності
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
як інвалід 3 групи у відповідності до
ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

У відповідності з ч. 4 ст. 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в будь-якому разі
розмір пенсії по інвалідності, у
зв'язку з Чорнобильською Катастрофою
інвалідам 3-ої групи не може бути меншим
ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, відповідно до ст. 50
зазначеного Закону України, йому
щомісячно, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та
інваліду 3 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, повинна
виплачуватись додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Однак, відповідач порушуючи закон
України не виконав вказаних норм.
Розмір його пенсії не був вирахуваний у
відповідності до закону.

З приводу невиконання відповідачем
законів України він звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі з письмовою заявою щодо
перерахунку його пенсії відповідно до
ч. 4 ст. 54, ст.. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте, відповідач відмовив йому у
гарантованому ст.. 50, ч.4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
праві, посилаючись на те, що обчислення
пенсії проведено у відповідності з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

У ст.71 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йдеться про те, що дія
положень цього закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону. Зміни були внесені в Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік». Сам Закон України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
змінювався.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. було беззаперечно
визначено, що у Конституції України (
254к/96-ВР ) Україну проголошено
соціальною і правовою державою (стаття
1), в основу правового регулювання
бюджетних відносин закладено принцип
справедливого і неупередженого
розподілу суспільного багатства між
громадянами і територіальними
громадами (частина перша статті 95)
(254к/9б-ВР). Держава відповідальна перед
людиною за свою законодавчу
діяльність, зобов'язана утверджувати
та забезпечувати права і свободи
людини і громадянина. Закони та інші
нормативно-правові акти мають
прийматися на основі Конституції
України (254к/9б-ВР) і повинні
відповідати їй (частина друга статті 8)
(254к/96-ВР).

При прийнятті оспорюваного Закону (107-17)
всупереч зазначеним правовим позиціям
законодавець вийшов за межі правового
регулювання бюджетних відносин:
зупинив дію окремих положень законів
(стаття 67 розділу І) ( 107-17) і вніс до ряду
законодавчих актів зміни і доповнення
та визнав деякі з них нечинними (розділ
II) (107-12)

Конституція України (254к/96-ВР) у статті 92
визначила сфери, зокрема бюджетну, які
мають врегульовуватися виключно
законом. Закон про Держбюджет є
основним фінансовим документом
держави. Через своє спеціальне
призначення цей закон не повинен
регулювати відносини в інших сферах
суспільного життя.

Вважає, що відмова відповідача є
незаконною.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 92 Конституції
України, виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення.

Згідно з Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», державні соціальні
гарантії учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС та інвалідам
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
встановлені цим законом, не можуть бути
обмежені або скасовані іншими
нормативно-правовими актами.

Закон України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» визначає правові засади
формування та застосування державних
соціальних стандартів і нормативів,
спрямованих на реалізацію закріплених
Конституцією та Законами України
основних соціальних гарантій. Державні
соціальні гарантії, відповідно до ст. 1
цього Закону, це встановлені законами...
розміри інших видів соціальних виплат,
встановлені законами та іншими
нормативно-правовими актами, які
забезпечують рівень життя не нижчий
від прожиткового мінімуму».

Ст. 22 Конституції України передбачено,
що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 р. (п. 5.4.) було беззаперечно
визначено, що «Конституція України не
надає закону про Держбюджет вищої
юридичної сили стосовно інших
законів... законом про Держбюджет не
можна вносити зміни до інших законів,
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин це
створює суперечності у законодавстві,
і як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх не чинними,
мають використовуватися окремі
закони».

Відповідно до позиції Європейського
Суду у справах «Кечко проти України",
"Бурдов проти Росії», № 59498/00, принцип
юридичної визначеності означає, що
зацікавлені особи повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія зазначеного принципу
пов'язана з іншим принципом -
відповідальності держави, який полягає
у тому, що держава не може посилатися на
власне порушення зобов'язань для
запобігання відповідальності.

Таким чином, відмова відповідача у
здійсненні перерахунку та виплаті йому
державної та додаткової пенсії,
передбаченими статями 50, 54 Закону
України «Про статус та геніальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
є протиправною і такою, що суперечить
Конституції та законам України,
порушує права на соціальний захист.

Тобто на теперішній час редакція ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист, громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має наступний її дійсний
зміст: в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими:

по І групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; по II групі
інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

У своєму рішенні Конституційний суд
України, від 11.10.2005 р. (№ 8рп/2005),
роз'яснив, що Конституційним Судом
України, неодноразово розглядалися
проблеми, пов'язані з реалізацією права
на соціальний захист, неприпустимість
обмеження конституційного права
громадян на відповідний життєвий
рівень і сформулював правову позицію,
відповідно до якої Конституція і
Закони України виділяють деякі
категорії громадян України, які
вимагають додаткових гарантій
соціального захисту від держави. До них
відносяться громадяни, яким пенсія
визначається по спеціальним Законам. У
вирішеннях Конституційного Суду
України визначено, що пільги,
компенсації і гарантії - є видом
соціальної допомоги і невід'ємною
частиною конституційного права на
належний життєвий рівень, тому
звуження змісту і об'єму цього права
шляхом ухвалення нових Законів або
змін в Закони, що діють, згідно статті 22
Конституції України не допускається
(рішення Конституційного Суду України
від 9.07.2007 р. №6-рп/2007, від 22.05.2008 року
№10рп/2008).

Крім того, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист, громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
йому як інваліду 3 групи має
сплачуватися додаткова пенсія в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Зазначені вище положення відповідач
також не виконує.

Розмір його пенсії відповідно до ст.. 50,
54 Закону України «Про статус ї
соціальний захист, громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не може бути меншим ніж 6
мінімальних пенсій за віком + 50 %
мінімальної пенсії за віком.

На теперішній час згідно з Законом
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено розмір
мінімальної пенсії за віком з 01.12.2013
року - 949,00 грн..

Враховуючи вищевикладене станом на
теперішній час розмір його пенсії за
місяць має становити: 949,00 грн. (розмір
мінімальної пенсії за віком) х 6
(кількість мінімальних пенсій для
інвалідів 3 групи) + 949,00 грн. (розмір
мінімальної пенсії за віком) х 50 %
(додаткова пенсія за шкоду заподіяну
здоров'ю) = 6168,50 грн.

Таким чином позивачу, як інваліду 3
групи, постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи нижчий
розмір державної та додаткової пенсії
повинен розраховуватися, виходячи із
наведених розмірів.

Відповідно до ст.. 76 Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» від 08.02.1995 р. №
39/95-ВР право на подання позову про
відшкодування ядерної шкоди, заподіяну
здоров'ю особі не обмежується строком
давності.

Оскільки йому була призначена 3 група
інвалідності у зв'язку з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, пенсійні виплати
фактично є компенсацією за
відшкодування ядерної шкоди,
заподіяної життю і здоров'ю.

На підставі викладеного позивач
вважає, що Управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області повинно перерахувати розмір
його пенсії по інвалідності відповідно
до ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 р.

Тому позивач просить визнати дії
посадових осіб Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області, в частині відмови йому в
призначенні пенсії по інвалідності із
розрахунку 6 мінімальних пенсій за
віком розмір яких встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для осіб
які втратили працездатність, а також
додаткової пенсії в розмірі 50 % від
розміру мінімальної пенсії за віком -
неправомірними.

Зобов'язати посадових осіб Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області призначити йому пенсію по
інвалідності із розрахунку 6
мінімальних пенсій за віком розмір
яких встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність, а також
додаткової пенсії в розмірі 50 % від
розміру мінімальної пенсії за віком, за
шкоду заподіяну здоров'ю яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність як інваліду 3-ої групи
відповідно до ст.. 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та з урахуванням частини 3 статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.12.2013 року - (29.11.2013 рік -
дата відповіді Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі) по момент
фактичного перерахунку.

Стягнути з посадових осіб Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області на його користь пенсію по
інвалідності із розрахунку 6
мінімальних пенсій за віком розмір
яких встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність, а також
додаткової пенсії в розмірі 50 % від
розміру мінімальної пенсії за віком, за
шкоду заподіяну здоров'ю яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність як інваліду 3-ої групи
відповідно до ст.. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та з
урахуванням частини 3 статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 01.12.2013 року (29.11.2013 рік - дата відповіді
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області) по момент
фактичного перерахунку.

Представник відповідача - Управління
ПФУ в м.Антрацит та Антрацитівському
районі у судове засідання не з'явився, у
поданих суду письмових поясненнях,
просить розглянути справу за
відсутності представника, де зазначив,
що на даний час позивач отримує пенсію
по інвалідності (3 група), призначену за
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену
згідно зі ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», які були
призначені йому на підставі поданої
заяви про перерахунок пенсії від
18 листопада 2013 року, та
доданої до неї копії посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
1).

В зазначеній заяві позивач просив
перерахувати йому пенсію, встановивши
до неї надбавку, як постраждалого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії.

21.11.2013 року позивач звернувся до УПФУ із
заявою про перерахунок йому основної і
пенсії як інваліду 3 групи у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком.

Розглянувши заяву позивача, УПФУ 29.11.2013
року направило йому відповідь, у якій,
керуючись нормою п. 3 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» про те,
що перехід з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
та необхідних документів, повідомило
позивача про необхідність скласти таку
заяву та надати УПФУ відповідні
документи.

Заява про перехід з однієї пенсії на
іншу подається не в довільній формі, а у
формі, наведеній у додатку 4 до Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1. Таким чином,
управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі у своїй відповіді на заяву
позивача не відмовило йому в
нарахуванні пенсії як інваліду 3 групи
у зв'язку із захворюванням, яке
пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а надало
йому перелік документів, що повинні
бути надані УПФУ разом із заявою для
призначення такої пенсії, тобто
роз'яснило йому порядок здійснення
його права.

Виходячи з того, що позивач на даний
момент отримує пенсію як інвалід 3
групи за нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також з того, що заяви
щодо переходу на пенсію за нормами
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» разом із необхідними
документами від нього не надходило,
його вимоги щодо визнання дій
посадових осіб УПФУ в частині відмови в
призначенні пенсії як інваліду 3 групи
у зв'язку з захворюванням, яке
пов'язано з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, є
безпідставними, тому що наразі немає
передумов для порушення прав позивача
управлінням ПФУ.

Щодо розміру основної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю інваліду 3 групи у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на

Чорнобильській АЕС, то вони
встановлені ст. 54 Закону України «Про
статус і та соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому не можуть складати 6 мінімальних
пенсій за віком та 50% мінімальної
пенсії за віком, як вказує позивач. Тому
у разі надання позивачем заяви та
необхідних документів для переходу на
пенсію інваліда 3 групи у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, пенсія буде
обчислена за Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
«Про підвищення рівня

соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того, на момент встановлення
позивачеві причинного зв'язку
інвалідності з виконанням обов'язків
по ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не передбачала такого
розміру основної пенсії для інваліда 3
групи, на який вказує позивач, тобто 6
мінімальних пенсій за віком та такого
розміру додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як 50% мінімальної
пенсії за віком.

Ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії
у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. У всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів 3
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році не
можуть бути нижчими ніж 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

У п. 12 Постанови Кабінету Міністрів
України від 23.11.2011 року № 1210 «Про

підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської

катастрофи» вказано, що у разі коли
розмір пенсійної виплати (з
урахуванням надбавок,

підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат

до пенсії, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною) не

досягає в інвалідів - учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких

встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, 3 групи - 225
відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
виплачується

щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених

розмірів.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі.

Щодо доводів позивача про незаконність
зменшення обсягу виплат, передбачених
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» Постановами Кабінету
Міністрів України, виданими на
виконання Закону України «Про
державний бюджет», які позивач
обґрунтовує положеннями Рішень
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22.05.2008 року та № 6-рп/2007 від і 09.06.2007
року, відповідач зазначає
наступне: відповідно до правової
позиції Конституційного Суду України,
викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011
року № 20-рп/2011, передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження баланс інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю; 5 запобігання чи
усунення реальних загроз економічній
безпеці України, що згідно з частиною
першою статті 17 Конституції України є
найважливішою функцією держави.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року № З-рп/2012 % зазначено, що
Конституційний Суд України виходить з
того, що надання Верховною Радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Отже, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Також у вищезгаданому Рішенні
Конституційного Суду України
наголошується, що

нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими
регулюються бюджетні

відносини, зокрема питання соціального
захисту за рахунок коштів Державного
бюджету

України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до пункту 5
частини першої

статті 4 Бюджетного кодексу України.

Таким чином, спираючись на викладені
факти, норми законодавства України та
правові позиції Конституційного Суду
України, вважаємо, що позивач для
переходу на пенсію інваліда 3 групи у
зв'язку із захворюванням, яке пов'язане
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, повинен надати
управлінню Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі заяву про перехід на інший вид
пенсії та необхідні

документи, зазначені у листі УПФУ до
позивача від 29.11.2013 року. При цьому
позивач має

право на пенсію інваліда 3 групи у
зв'язку із захворюванням, яке пов'язане
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, визначену
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
тому вимоги позивача

щодо нарахування йому основної пенсії
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком не і

можуть бути задоволені.

Просить відмовити позивачу у
задоволенні позову ( а.с. 21-25).

У судове засідання позивач не з'явився,
у поданій позовній заяві заявив
клопотання про розгляд справи за його
відсутністю ( а.с. 7).

Оскільки до початку судового засідання
від сторін надійшли заяви про розгляд
справи без їхньої участі, то 07.02.2014 року
було постановлено ухвалу про розгляд
справи у порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72
КАС України, вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 29.01.2009 року
позивач ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії по інвалідності, як інваліду 3
групи загального захворювання, та
надав відповідачу копію довідки МСЕК
№084617, згідно якої йому була
встановлена з 26.11.2008 року третя група
інвалідності від загального
захворювання ( а.с. 29-30).

Згідно протоколу відповідача №56047 від
24.02.2009 року позивачу було призначено
пенсію по інвалідності (3 група -
загальне захворювання ) ( а.с. 31 ).

Отже, позивач з 2009 року знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м.Антрацит та
Антрацитівському районі, та отримує
пенсію по інвалідності, призначену за
нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування».

Згідно довідки МСЕК №403736 позивачу з
10.10.2013 року при повторному огляді було
встановлено третю групу інвалідності у
зв'язку з захворюванням пов'язаним з
виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС ( а.с. 13).

26.03.2013 року та 18.11.2013 року позивач
подавав до Управлінні Пенсійного фонду
України в м.Антрацит та
Антрацитівському районі заяви про
перерахунок пенсії по інвалідності (
а.с. 27, 32). На підставі розпорядження
відповідача позивачу було здійснено
відповідні перерахунки пенсії через
зміну надбавки ( а.с. 26, 33).

21.11.2013 року позивач звернувся до
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Антрацит та Антрацитівському районі
із заявою про перерахунок йому пенсії
як інваліду 3 групи у зв'язку із
захворюванням, яке пов'язане з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, згідно ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком ( а.с. 14).

На вказану заяву відповідачем 29.11.2013
року була надана позивачу відповідь, у
якій роз'яснено про те, що позивачу була
призначена пенсія по інвалідності 3
групи від загального захворювання за
нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» з 26.11.2008 року, а
перехід з одного виду пенсії на інший
здійснюється з дня подання заяви до
управління з усіма необхідними
документами, а саме: паспорту,
ідентифікаційного коду, трудової
книжки, довідки про заробітну плату
одержану у зоні відчуження ( а.с. 15). У
даному листі відповідач повідомив
позивача про необхідність надати таку
заяву про та відповідні документи для
переведення на інший вид пенсії.

Позивач у поданій позовній заяві
просить зобов'язати відповідача
призначити йому пенсію по інвалідності
із розрахунку 6 мінімальних пенсій за
віком та додаткову пенсію у розмірі 50%
від розміру мінімальної пенсії за
віком з 01.12.2013 року, враховуючи, що дата
відповіді УПФУ в м.Антрацит та
Антрацитівському районі - 29.11.2013 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги
посилається саме на вищевказану
відповідь УПФУ в м.Антрацит та
Антрацитівському районі від 29.11.2013
року.

Отже, позивач звернувся до відповідача
21.11.2013 року лише із заявою довільної
форми про перерахування його пенсії
згідно ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (
а.с. 14).

Відповідної заяви до УПФУ в м.Антрацит
та Антрацитівському районі про перехід
з однієї пенсії на іншу та необхідних
для цього документів позивач не
подавав.

Згідно ч. 3 ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з
дня подання заяви на підставі
документів про страховий стаж,
заробітну плату (дохід) та інших
документів.

Відповідно до п.3 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1, заява
про переведення з одного виду пенсії на
інший, про перерахунок пенсії
подається до органу, що призначає
пенсію, заявником за місцем проживання
(реєстрації).

Заява про перехід з однієї пенсії на
іншу подається у формі, зазначений у
додатку 4 до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1.

Виходячи з вищевказаних норм закону
позивач повинен був звернутись до
Управління ПФУ в.Антрацит та
Антрацитівському районі із
відповідною заявою про переведення з
одного виду пенсії на інший та
необхідними документами.

Переведення з одного виду пенсії на
інший згідно ст. 45 вказаного Закону
здійснюється з дня подання заяви.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач не звертався до відповідача із
відповідною заявою про переведення на
інший вид пенсії та необхідними
документами, тому з цього приводу
відповідач не приймав ніякого рішення.

Таким чином, в даному випадку на час
звернення позивача до суду його право
на призначення та виплату пенсії за
нормами ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Тому, враховуючі, що в межах КАС України
захисту підлягає порушене право, а в
даному випадку таке порушення судом не
встановлено, а тому суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог.

За таких обставин суд вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
позову за необґрунтованістю.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 45 ЗУ Закону України «Про

загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Порядком
подання

та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно

до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування",

затвердженого Постановою
Правління Пенсійного фонду України від

25.11.2005 року № 22-1, ст.ст.2, 8, 9, 11, 17, 18,
69-72, 94, 122, 158-163, 167,

186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О
В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області про перерахунок
пенсії - відмовити за
необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Антрацитівський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
постанови, а у разі прийняття постанови
у письмовому провадженні - з дня
отримання копії постанови - і в той же
строк.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження.

Суддя Антрацитівского

міськрайонного суду
Л. П. Бабічева