Справа № 806/7654/13-а
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.
м.Житомир справа №
806/7654/13-a

категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Гуріна Д.М.,

секретар судового засідання - Галайба
І.Б.,

за участю: представника позивача -
Рожкової В.О.,

представників відповідача: Алексеєвої
Ю.А., Гарбовської І.О., Гумінського М.В.,
Кришти В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Житомирській області до
Приватного акціонерного товариства
"Коростенський завод залізобетонних
шпал" про зобов'язання вчинити певні
дії

встановив:

22 листопада 2013 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулась Державна фінансова
інспекція в Житомирській області (далі
- ДФІ у Житомирській області) із позовом
до Приватного акціонерного товариства
"Коростенський завод залізобетонних
шпал" (далі - ПАТ "Коростенський ЗБШ") про
зобов'язання вчинити певні дії.

У позовній заяві ДФІ в Житомирській
області вказала, що працівниками
інспекції проведено позапланову
ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ПАТ "Коростенський ЗБШ" за період з 1
травня 2010 року до 1 березня 2013 року,
результати якої відображені в акті
ревізії №06-06-09/044 від 20 травня 2013 року.
Просить зобов'язати ПАТ "Коростенський
ЗБШ" поновити в обліку активи (анкери
АЗ-2К). В іншому випадку стягнути з осіб,
винних у списанні анкерів закладних
АЗ-2К на суму 42792 грн 09 коп. шкоду у
порядку та розмірі встановленому
статтями 130, 133, 136 Кодексу законів про
працю України.

Ухвалами судді Житомирського
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року відкрито провадження
у даній справі та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю та просила адміністративний
позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечували та
просили у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представників відповідача,
з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову з наступних підстав.

ПАТ "Коростенський ЗБШ" є новим
найменуванням Відкритого акціонерного
товариства "Коростенський завод
залізобетонних шпал", заснованого
відповідно до наказу Міністерства
транспорту України від 27 липня 2001 року
№174 шляхом перетворення державного
підприємства "Коростенський завод
залізобетонних шпал" ПАТ
"Коростенський ЗБШ" у відкрите
акціонерне товариство ПАТ
"Коростенський ЗБШ" відповідно до указу
Президента України від 15 червня 1993 року
№210/93 "Про корпоратизацію підприємств".
(а.с.8).

Засновником та єдиним акціонером
Товариства є держава в особі
Міністерства інфраструктури України.
(а.с.9).

Відповідно до ухвал Печерського
районного суду м.Києва від 4 квітня 2013
року та 29 квітня 2013 року (а.с.117-118, 126-127),
постанови Головного слідчого
управління Міністерства внутрішніх
справ України від 4 квітня 2013 року
(а.с.119-125) та на підставі направлень від
11 квітня 2013 року №414 та від 8 травня 2013
року №482 ДФІ в Житомирській області
проведено позапланову ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності ПАТ "Коростенський ЗБШ" за
період з 1 травня 2010 року до 1 березня 2013
року. За результатами ревізії
складений акт ревізії №06-06-09/044 від 20
травня 2013 року. (а.с.7-35).

В акті ревізії №06-06-09/044 від 20 травня 2013
року встановлено ряд порушень зокрема,
ПАТ "Коростенський ЗБШ" в порушення
вимог підпунктів 1, 5 статті 9 Закону
України від 16 липня 1999 року №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон
України №996-ХІV), підпунктів 1.2, 2.1, 2.4, 2.16
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 (далі -
Положення №88) протягом періоду з 1
вересня 2010 року до 1 лютого 2011 року
списано на витрати ПАТ "Коростенський
ЗБШ" анкери закладні А3-2К в кількості 640
штук на суму 35971 грн 74 коп. (без податку
на додану вартість), згідно
бухгалтерських проводок Д-т 91 К-т 201, при
відсутності первинних підтверджуючих
документів щодо випуску бракованих
залізобетонних шпал типу СБЗ-5.2.
Враховуючи, що ПАТ "Коростенський ЗБШ"
отримано дохід від здачі металобрухту,
який був оприбуткований від списання 640
анкерів АЗ-2К, на суму 374 грн 00 коп., ПАТ
"Коростенський ЗБШ" завдало
матеріальної шкоди на суму 42792 грн 09
коп. з податком на додану вартість.
(а.с.28-30).

Не погодившись із викладеними в акті
ревізії висновками, акт був підписаний
із запереченнями. ПАТ "Коростенський
ЗБШ" було направлено до ДФІ в
Житомирській області письмові
заперечення.

10 червня 2013 року ДФІ в Житомирській
області підготувало та затвердило
висновки на заперечення до акту
перевірки. (а.с.36-41).

ДФІ в Житомирській області з метою
усунення виявлених та зафіксованих в
акті ревізії порушень, прийнято вимогу
від 11 червня 2013 року №06-06-17/4312 про
усунення порушень, виявлених ревізією
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ПАТ "Коростенський ЗБШ". (а.с.42-43).

У пункті 2 вимоги про усунення порушень
від 11 червня 2013 року №06-07-17/4312 ДФІ в
Житомирській області вимагає від ПАТ
"Коростенський ЗБШ" поновити в обліку
активи (анкери АЗ-2К). В іншому випадку
стягнути з осіб, винних у списанні
анкерів закладних АЗ-2К на суму 42792 грн 09
коп., шкоду у порядку та розмірі
встановленому статтями 130, 133, 136 Кодексу
законів про працю України. (а.с.43).

Представник позивача у позовній заяві
та у судовому засіданні пояснила, що
ревізією окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ПАТ "Коростенський ЗБШ" виявлено, що при
виготовленні шпал СБЗ-5.2
використовуються анкери закладні А3-2К.
Станом на 1 вересня 2010 року по
бухгалтерському обліку анкери
закладні АЗ-2К в залишках не рахувались.
Залишок анкерів утворився у період з
жовтня 2010 року до січня 2011 року, станом
на 1 лютого 2011 року - 640 штук, які списано
по обліку на витрати ПАТ "Коростенський
ЗБШ" в березні 2011 року. Крім того
представником позивача пояснено, що за
період з 1 травня 2010 року до 1 березня 2013
року постачання анкерів АЗ-2 та АК-2К від
ДП "Укрзалізничпостач" з дефектами на
недоліками не виявлено. Однак під час
ревізії підприємством був наданий акт
від 31 березня 2011 року №29, у якому
зазначено, що за тривалий період
виготовлення шпал типу СБЗ-О, СБЗ-5.2, Ш2С1
було накопичення анкеру АЗ-2 у
кількості 2499 штук, АЗ-2К у кількості 640
штук, які не відповідають вимогам та не
можуть бути використанні у
виробництві. Тому вказана кількість
анкерів здана на ЦМС як металобрухт в
кількості 3,1 тонн. На підставі
вказаного акту анкера АЗ-2 у кількості
2499 штук на суму 97872 грн 48 коп. (без
податку на додану вартість) та АЗ-2К у
кількості 640 штук на суму 35971 грн 94 коп.
без податку на додану вартість, списано
на витрати ПАТ "Коростенський ЗБШ" та
відображено по бухгалтерському обліку
та проведено списання анкерів АЗ-2 та
АЗ-2К та оприбутковано на центральний
склад як металобрухт в кількості 3,1
тонн. Крім того представником позивача
було пояснено, що за даними
бухгалтерського обліку брак у
виробництві шпал СБЗ-5,2 відсутній про
що складено реєстри на підставі
первинних документів з 1 травня 2010 року
до 1 квітня 2013 року. Також в ході ревізії
не було виявлено підтверджуючих
документів про виготовлення
бракованих шпал типу СБЗ-5,2.
Представник позивача пояснила, що під
час перевірки відповідачем не
пред'явленого жодного розпорядчого
документа керівника щодо списання
анкерів закладних АЗ-2К в кількості 640
штук та дозволу власника на їх
списання. Крім того працівниками ДФІ в
акті ревізії поставлено під сумнів
списання за період з 1 травня 2010 року до
1 березня 2011 року анкерів, оскільки
постачання анкерів АЗ-2 та АЗ-2К від ДП
"Укразалізничпостач" з дефектами та
недоліками не виявлено, а брак у
виробництві відсутній. (а.с.28-29).

Представники відповідача проти
заявлених позовних вимог заперечували
з підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов та просили відмовити у
задоволенні позову. У судовому
засіданні пояснили, що загальним
принципом здійснення господарювання є
свобода підприємницької діяльності у
межах визначених законом, тобто
підприємство у разі його
підпорядкування має узгоджувати свої
дії, зокрема відповідач мав
погоджувати свої дії з Міністерством
інфраструктури України чи
Міністерством транспорту України,
однак тільки певні дії. Крім того
суб'єкт господарювання на власний
розсуд володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном.
Обмеження щодо розпорядження майном
вказано в пункті 4.9 Статуту
підприємства. Стосовно цього
представниками відповідача у судовому
засіданні пояснено, що існує лише один
порядок, який обмежує списання
необоротних активів, тобто основних
засобів підприємства, згідно цього
порядку вимагається погодження на
списання основних засобів з балансу
підприємства, безпосередньо з
Міністерством транспорту України чи
Міністерством інфраструктури України,
однак як зазначено представниками
відповідача такої заборони чи
застереження щодо списання оборотних
активів не існує. Тобто анкера, про які
йде мова у позовній заяві, підпадають
під визначення запасів, які
обліковуються в бухгалтерському
обліку і звітності за найменшою з двох
оцінок: первісною вартість або чистою
вартістю реалізації. Стосовно доводів
позивача щодо не пред'явлення жодного
розпорядчого документа керівника щодо
списання анкерів закладних АЗ-2К в
кількості 640 штук та дозволу власника
на їх списання представники
відповідача пояснили, що у разі якщо
комісія створена наказом по
підприємству, вважає за необхідне
списати оборотні активи, на які не має
обмежень по списанню від вищестоящої
організації, то відповідно таке
рішення не суперечить діючому
законодавству, отже акт про списання
анкерів від 31 березня 2011 року №29 є на
думку відповідача тим документом, який
відповідає вимогам про документальне
забезпечення записів бухгалтерського
обліку і вимогам які, як зазначено у
адміністративному позові, порушені
відповідачем. Окрім того претензій до
акту №29 про списання працівниками ДФІ
в Житомирській області не було. Крім
того дії ПАТ "Коростенський ЗБШ" щодо
списання даних оборотних активів були
викликані не тільки вимогами їх
відображення у бухгалтерському обліку
та звітності а й виробничою
необхідністю, оскільки певна кількість
таких анкерів була використана для
виробництва шпал, а решта не була
задіяна у виробництві і по нинішній
час, з тих підстав, що шпали даної
номенклатури при виробництві яких
використовувався анкер А3-2К не
випускаються. (а.с.74-76).

Згідно з пунктом 10 статті 10 Закону
України від 26 січня 1993 року №2939-ХІІ
органу державного фінансового
контролю надається право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Судом встановлено, що згідно технічних
умов ПАТ "Коростенський ЗБШ"
виготовляло шпали залізобетонні
попередньо напружені типу СБЗ-5.1 і
СБЗ-5.2 для рейок типу Р65 для кривих
ділянок колії з регулюванням ширини
колії відповідно 1522...1528 і 1522...1534 мм.
(а.с.104-109).

При виготовленні цих шпал за період з
жовтня 2010 року до січня 2011 року було
пошкоджено анкери АЗ-2 у кількості 2499
штук та АЗ-2К у кількості 640 штук. Тому
вищевказана партія анкеру у кількості
3,1 тонн здана на ЦМС як металобрухт, що
підтверджується актом від 31 березня 2011
року. (а.с.55).

На думку позивача ПАТ "Коростенський
ЗБШ", при відсутності первинних
підтверджуючих документів щодо
випуску бракованих залізобетонних
шпал типу СБЗ-5.2 та без пред'явлення
жодного розпорядчого документа
керівника щодо дозволу власника на
списання, порушило порядок списання
основних засобів, на підставі чого
отримано дохід від здачі металобрухту,
який був оприбуткований від списання 640
анкерів А3-2К на суму 374 грн 00 коп., чим
ПАТ "Коростенський ЗБШ" завдано
матеріальної шкоди на суму 42792 грн 09
коп. з податком на додану вартість, у
зв'язку з чим ДФІ в Житомирській
області виставлено до ПАТ
"Коростенський ЗБШ" вимоги на усунення
вказаного порушення.

Суд не погоджується з такими доводами
позивача з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься наданий
представниками відповідача наказ від 25
лютого 2011 року №64 "Про призначення
комісії по списанню основних засобів,
інвентарю та інструментів". (а.с.103).

На підставі акту від 31 березня 2011 року
№29 анкера АЗ-2 в кількості 2499 штук на
суму 97872 грн 48 коп. без податку на додану
вартість та анкера АЗ-2К в кількості 640
штук на суму 35971 грн 94 коп. без податку
на додану вартість списано на витрати
ПАТ "Коростенський ЗБШ" з підзвіту
начальника складу та відображено по
бухгалтерському обліку, згідно картки
рахунку 201 "Сировина та матеріали" за
березень 2011 року проводками ДТ рахунку
91 "Загальновиробничі витрати" та Кт
рахунку 201 "Сировина та матеріали".
(а.с.44-52).

Фактично, металобрухт від списаних
анкерів оприбутковано на головний
склад у кількості 3,1 тонн, згідно картки
рахунку 209 "Інші матеріали" за 31 березня
2011 року. (а.с.53-54).

Крім того до акту представниками
відповідача надано службові записки
про здачу цих анкерів на склад
працівниками ПАТ "Коростенський ЗБШ".
(а.с.115-116).

Відповідно до пункту 5 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку №9
"Запаси", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 20
жовтня 1999 року №246 (далі - Положення №246)
запаси визнаються активом, якщо існує
імовірність того, що
підприємство/установа отримає в
майбутньому економічні вигоди,
пов'язані з їх використанням, та їх
вартість може бути достовірно
визначена.

Згідно пункту 24 Положення №246 запаси
відображаються в бухгалтерському
обліку і

звітності за найменшою з двох оцінок:
первісною вартістю або чистою вартістю
реалізації.

Тобто на дату складання балансу ПАТ
"Коростенський ЗБШ" зобов'язано було
відобразити запаси (у тому числі анкера
АЗ-2К) за найменшою вартістю - первинною
або чистою вартістю реалізації.

Пунктом 25 Положення №246 передбачено, що
запаси відображаються за чистою
вартістю реалізації, якщо на дату
балансу їх ціна знизилась або вони
зіпсовані, застаріли, або іншим чином
втратили первісно очікувану
економічну вигоду.

Положенням про порядок уцінки і
реалізації продукції, що залежалась, з
групи товарів широкого вжитку,
продукції виробничо-технічного
призначення та надлишкових
товарно-матеріальних цінностей,
затвердженого наказом Міністерства
економіки України та Міністерства
фінансів України від 10 вересня 1996 року
№120/190 (далі - Положення №120/190) з метою
визначення чистої вартості реалізації
передбачено проведення уцінки запасів.

Відповідно до пункту 1 Положення №120/190
За цим Положенням проводиться уцінка
товарів широкого вжитку і продукції
виробничо-технічного призначення, що
залежалися (не мають збуту більше трьох
місяців) і не користуються попитом у
споживачів, а також таких товарів та
продукції, які частково втратили свою
первісну якість (далі - товари,
продукція), та надлишкових
товарно-матеріальних цінностей
(матеріалів, комплектуючих виробів,
інших матеріальних цінностей, що
більше трьох місяців не можуть бути
використані на виробництво продукції,
оскільки таку продукцію виробляти
недоцільно за відсутності попиту на
неї як на внутрішньому, так і на
зовнішньому ринках).

В даному випадку визначення експертної
оцінки запасів може відбуватись без
залучення професійних експертів, тому
для цілей переоцінки (бухгалтерського
обліку) можуть слугувати висновки
комісії, затвердженої керівником
підприємства, у тому числі для
виявлення продукції, що підлягає
переоцінці, а також з метою визначення
її вартості.

На підставі чого ПАТ "Коростенський
ЗБШ" і було складено акт від 31 березня
2011 року №29 щодо списання анкерів АЗ-2К
та їх оприбуткування по вартості
металобрухту.

Відповідно до пункту 27 Положення №246
сума, на яку первісна вартість запасів
перевищує чисту вартість їх
реалізації, та вартість повністю
втрачених (зіпсованих або тих, що не
вистачає) запасів списуються на
витрати звітного періоду. Суми нестач і
втрат від псування цінностей до
прийняття рішення про конкретних
винуватців відображаються на
позабалансових рахунках. Після
встановлення осіб, які мають
відшкодувати втрати, належна до
відшкодування сума зараховується до
складу дебіторської заборгованості
(або інших активів) і доходу звітного
періоду.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про те, що дії відповідача
щодо уцінки анкерів АЗ-2К до рівня
чистої вартості реалізації (до ціни
металобрухту) відповідають вимогам
законодавства та підтверджуються
відповідними первинними документами.

Механізм списання об'єктів державної
власності здійснюється у спосіб
визначений Порядком списання об'єктів
державної власності, що затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 листопада 2007 року №1314 (далі -
Порядок №1314).

Відповідно до пункту 1 Порядку №1314 цей
Порядок визначає механізм списання
об'єктів державної власності, якими є
об'єкти незавершеного будівництва
(незавершені капітальні інвестиції в
необоротні матеріальні активи),
матеріальні активи, що відповідно до
законодавства визнаються основними
фондами (засобами), іншими необоротними
матеріальними активами (далі - майно).

Таким чином аналізуючи положення
пункту 1 вказаного порядку суд
приходить до висновку про те, що
вказаний Порядок поширюється виключно
на не оборотні активи, тобто на основні
засоби, анкера є оборотними активами
підприємства (витратним матеріалом) до
основних засобів не належать та
обліковуються на рахунку оборотних
активів.

Відповідно до пункту 15 Положення №1314
списання майна, що не ввійшло до
статутного капіталу господарських
товариств у процесі приватизації
(корпоратизації), але перебуває на їх
балансі (в тому числі у процедурах
банкрутства), здійснюється з
ініціативи господарського товариства
чи суб'єкта управління. Списання такого
майна здійснюється за рішенням
відповідного суб'єкта управління та з
урахуванням наявних договірних
зобов'язань щодо такого майна.

Частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Оскільки Порядок списання об'єктів
державної власності №1314 поширюється
на основні засоби та не поширюється на
списання оборотних активів, якими є
анкери, то ПАТ "Коростенський ЗБШ"
довело, що правомірно здійснило
списання на витрати анкерів АЗ-2К та
відповідно до вимог про документальне
забезпечення записів бухгалтерського
обліку відобразило ці дії у своїй
фінансовій звітності.

Позивачем у свою чергу не доведено
неправомірність списання відповідачем
активів (анкерів АЗ-2К) та завдання
матеріальної шкоди підприємству на
суму 42792 грн 09 коп. з податком на додану
вартість, а тому суд відмовляє у
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 11
лютого 2014 р.