Справа № 801/10595/13-а
Суддя: Пакет Т.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2014 року Справа №801/10595/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді - Пакет Т.В.,

при секретарі судового засідання -
Мельниковій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Керченського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим
Решетнікова Ігоря Володимировича,
третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору Товариство з
обмеженою відповідальністю «Розкішний
відпочинок» про визнання протиправним
рішення.

Обставини справи: позивач ОСОБА_1
звернулася суду з позовом до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Керченського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
Решетнікова Ігоря Володимировича про
визнання протиправним рішення
відповідача про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень №5663266
від 06 вересня 2013 року в частині підстав
відмови, що наведені в розділі першому
(параграфи 1-3), другому (параграфи 4-7) та
третьому (параграфи 8-14) його
мотивувальної частини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуване рішення відповідача про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень прийнято без дотримання
принципів обґрунтованості,
неупередженості, добросовісності,
розсудливості та є протиправним в
частині наведених підстав відмови та
порушує права позивача.

У судове засідання позивач та її
представник не з'явилися, про час, дату
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином, представник позивача
ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд
справи у їх відсутності.

У судове засідання відповідач не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надіслав до суду письмові
заперечення проти позову, в яких просив
відмовити у задоволенні позову та
справу розглянути у його відсутності.

У судове засідання представник
третьої особи не з'явився, про час, дату
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином надав до суду заяву, в
якій визнав позовні вимоги та не
заперечував щодо розгляду справи у
його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2008 року між ТОВ «Розкішний
відпочинок» (Забудовник) та ОСОБА_1
(Інвестор) було укладено інвестиційний
договір будівництва об'єкта
нерухомості, відповідно до умов якого
за умови виконання Інвестором узятих
за цим Договором зобов'язань останній
отримує у приватну власність в цілому
окремий блок у Комплексі, а саме -
будинок господарсько-технічного блока
с басейном загальною площею будівлі 453,0
кв.м., який розташований на земельній
ділянці площею 0,5368 га, кадастровий
номер :01:013:0718, цільове призначення
- обслуговування культурно-оздоровчого
комплексу за адресою АДРЕСА_1 (виходячи
із його вартості 2837000 (два міліонна
вісімсот тридцять сім тисяч) гривень
(а.с.17-19).

Згідно п.2.4.1.2 вказаного Договору частка
інвестиції у розмірі, що дорівнює 820000
(вісімсот двадцять тисяч) гривень
зараховується у рахунок платежів за
договором купівлі-продажу земельної
ділянки, за адресою АДРЕСА_1, площею 0,5368
га, кадастровий номер :01:013:0718,
цільове призначення - обслуговування
культурно-оздоровчого комплексу, який
в подальшому повинен бути укладений
між сторонами із дотриманням форми та
умов, передбачених діючим
законодавством для визначеного виду
правочинів.

На підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 10 січня 2011 року за реєстром
№73 ОСОБА_1 придбала земельну ділянку
площею 0,5368 га, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, кадастровий номер :01:013:0718
(а.с.13,14-16).

26 грудня 2012 року ТОВ «Розкішний
відпочинок» передав ОСОБА_1 закінчений
будівництвом окремий блок
Культурно-оздоровчого комплексу по
АДРЕСА_1, у складі будинку
господарсько-технічного блока з
басейном загальною площею будівлі 453,0
кв.м., який розташований на земельній
ділянці площею 0,5368 га, кадастровий
номер :01:013:0718, цільове призначення
- обслуговування культурно-оздоровчого
комплексу за адресою АДРЕСА_1, що
підтверджується актом
прийому-передачі закінченого
будівництвом об'єкта нерухомості за
інвестиційним договором від 26.08.2008 року
(а.с.20 зворотна сторона).

20 серпня 2013 року ОСОБА_3 в особі ОСОБА_1
звернувся до Реєстраційної служби
Керченського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим з
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень (щодо права власності) на
новозбудоване нерухоме майно, яке
розташоване у АДРЕСА_1 (а.с.34).

Рішенням державного реєстратора
Реєстраційної служби Керченського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим
Решетнікова І.В. №5663266 від 06 вересня 2013
року відмовлено у державній реєстрації
права власності на нежитлове
приміщення, що розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а.с.35).

Підставою для вказаної відмови стала
невідповідність поданих документів
вимогам і неможливість встановлення
відповідності заявлених прав
документам, що їх посвідчують. А саме:

- У довідці наданої Забудовником
№09/08-1 від 08.08.2013 року про внесення
інвестицій в будівництво об'єкта
нерухомості за Інвестиційним
договором від 26.08.2008 р., зазначено, що
Інвестор повністю внесла
інвестиційний внесок у складі будинку
вартістю 2837600 гривень, та земельної
ділянки вартістю 820000 гривень.

- Такий внесок суперечить п.1.3., п.
2.4.1.2 та п. 2.5 Інвестиційного договору,
згідно яких встановлено, що Інвестиція
це грошові кошти у розмірі 3657600 гривень,
затверджено графік інвестування та
передбачено внесення частки
інвестицій у розмірі 820000 гривень за
придбання земельної ділянки.

- Внесення інвестицій в іншій
спосіб, а також об'єктом, що не існував
на момент укладення угоди,
Інвестиційним договором від 26.08.2008 року
не передбачено (розділ перший
(параграфи 1-3).

- Згідно Договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 10.01.2011 року №73,
ОСОБА_1 купила земельну ділянку
кадастровий номер :01:013:0718 за
адресою АДРЕСА_1. У пункті 1 договору
сторони повідомили, що на земельній
ділянці не розташовано ніяких будівель
і споруд, також у п. 8 договору
представник продавця свідчить, що
самовільного будівництва на земельній
ділянці не має.

- Ці дані суперечать іншим
документам і дійсності, так у
технічному паспорті, який складено ПП
«Проектна фірма «Керчпроект» від 04.04.2013
року, зазначено, що
господарсько-технічний блок літ «А»;
навіс літ. «Б»; навіс літ. «В»; навіс літ.
«Г»; сторожка літ. «Д» збудовані у 2010
році.

- Також про початок будівництва за
цією адресою ще у листопаді 2009 року
свідчить декларація про готовність
об'єкта до експлуатації №КР 1 від
21.07.2011 року.

- Тобто на момент продажу
земельної ділянки у 2011 році на ній вже
знаходились будівлі та споруди 2010 року
(розділ другий (параграфи 4-7).

- Пункт 1.1.2 Інвестиційного
договору від 26.08.2008 року передбачає, що
у першу чергу будівництва входить -
будинок господарсько-технічного блока
і басейна загальною площею будівлі 453
кв.м., пункт 2.4.1.1 договору передбачає
отримання вищенаведених будівель і
споруд у приватну власність Інвестором
за умови виконання умов договору.

- Але декларацією про готовність
об'єкта до експлуатації №КР 1 від
21.07.2011 року в експлуатацію також
введено сторожку літ. «Д» площею 15,1
кв.м.

- Також у договорі п.1.1.2, п. 2.4.1.1
містять дані, що загальна площа будинку
господарсько-технічного блока 453 кв.м.,
а у пункті 2.7 договору вказана загальна
площа об'єкта інвестування 466,9 кв.м. з
них господарсько-технічний блок 448,5
кв.м., сторожка 18,4 кв.м.

- Площа забудови вказана 449,8 кв.м.
це з басейном та сторожкою, що взагалі
менше загальної площі.

- Аналогічні невідповідності
містить технічний паспорт, декларація
про готовність об'єкта до експлуатації,
актом прийому передачі.

- Технічний паспорт свідчить про
наявність гаражу площею 29,3 кв.м., у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації в пункті місця для
постійного та тимчасового зберігання
автотранспортних засобів їх
характеристика - немає ніяких
відомостей.

- Ці невідповідності не надають
змоги встановити об'єкти та їх площі
введені в експлуатацію (розділ третій
(параграфи 8-14).

- Надана декларація вводить об'єкт
будівництва в експлуатацію шляхом
реконструкції, за визначенням
наведеним у ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво», реконструкція це
перебудова введених в експлуатацію в
установленому порядку об'єктів
будівництва.

- У державному реєстрі прав
власності містяться дані про декілька
об'єктів нерухомого майна за адресою
АДРЕСА_1, право власності на які
зареєстровано за забудовником,
відсутність даних про право власності
на реконструйований об'єкт у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації не дає змоги встановити
який саме з цих об'єктів
реконструйовано (розділ четвертий
(параграфи 15-16).

Позивач не погоджуючись з вказаним
рішенням відповідача, вважає його
протиправним в частині підстав
відмови, що наведені в розділах першому
(параграфи 1-3), другому (параграфи 4-7) та
третьому (параграфи 8-14) його
мотивувальної частини, у зв'язку з чим
звернулася до суду.

Перевіряючи законність рішення
відповідача в оскаржуваній частині
судом встановлено наступне.

Ст.19 Конституції України визначає, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст. 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", врегульовано
правовідносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, в редакції, яка діє з 01.01.2013
року, а також встановлені підстави та
орган, що вчиняє дії з реєстрації
речових прав.

У ст.2 цього Закону визначено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
(далі Державний реєстр прав) - єдина
державна інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав;
нерухоме майно - земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно зі ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, право власності на нерухоме
майно; право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; інші речові права
відповідно до закону; податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Відповідно до ст. 6 Закону систему
органів державної реєстрації прав
становлять Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

У ст. 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначені
повноваження органу державної
реєстрації прав, до яких відноситься
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав; надання
інформації про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечення обліку
безхазяйного нерухомого майна;
здійснення інших повноважень,
передбачених цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Статтею 17 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" передбачено, що
текст документів, що подаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, повинен бути написаний
розбірливо. Прізвище, ім'я, по батькові
фізичних осіб та їх місце проживання, а
також найменування юридичних осіб та
їх місцезнаходження повинні бути
написані повністю. Не приймаються для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень документи з підчищеннями або
дописками, закресленими словами та
іншими не обумовленими в них
виправленнями, заповнені олівцем, а
також з пошкодженнями, які не дають
змоги однозначно тлумачити їх зміст.
Документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Відмовляючи у державній реєстрації
права власності із наведенням певних
мотивів відповідач не зазначає у чому
саме надані документи не узгоджуються
із встановленими законом вимогами.

Крім того, відповідач не посилається на
будь-яку невідповідність поданих
документів вимогам інших
нормативно-правових актів, що
унеможливлює з'ясувати зміст такої
невідповідності.

Таким чином, відповідач, приймаючи
оскаржуване рішення посилався лише на
загальний зміст правової норми без
вичерпного обґрунтування прийнятого
рішення.

Також, зазначивши у якості мотивів
відмови у державній реєстрації права
власності невідповідність відомостей
щодо розміру внесених інвестицій
умовам інвестиційного договору,
суперечність умов набуття права
власності на земельну ділянку
фактичним обставинам будівництва,
невідповідність відомостей технічного
паспорту, декларації про готовність об
'єкта до експлуатації та акту
прийому-передачі в частині визначення
площі новозбудованого об'єкта
відповідач діяв не у спосіб та порядку
встановленому законом та наданих йому
повноважень.

Зауваження стосовно невідповідності
відомостей щодо розміру внесених
інвестицій умовам інвестиційного
договору стосуються спроби
відповідача тлумачити інвестиційний
договір виключно в контексті обов'язку
інвестора належним чином виконати
прийняті на себе грошові зобов'язання,
без урахування загального змісту
договору.

Дійсно, п. 1.3 вищевказаного
інвестиційного договору передбачено,
що загальний розмір інвестицій
позивача дорівнює 3 657 000 гривням.

Виконання обов'язку щодо внесення
інвестицій здійснюється поетапно,
згідно графіку інвестування,
визначеному п. 2.5 договору.

Згідно довідки № 09/08-1 від 08.08.2013 року
забудовник підтвердив, що обов'язки
позивача стосовно знесення Інвестицій
у розмірі, визначеному п. 1.3 договору
виконані у повному обсязі (а.с.21).

Відповідач не враховує, що загальна
сума інвестицій позивача є більшою ніж
визначена п. 2.4.1.1. та п.2.4.1.2.
інвестиційного договору, оскільки
предметом цього договору є будівництво
комплексу в цілому, що передбачає
додаткові витрати, більші ніж
узгоджена сторонами вартість етапів
будівництва.

Згідно статті 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. При цьому
сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір).

Згідно статті 637 ЦК України тлумачення
умов договору здійснюється відповідно
до статті 213 цього Кодексу, приписи якої
свідчить, що закон надає право
тлумачити зміст правочину його
сторонам, або на їх вимогу суду, що є
проявом реалізації приватноправового
характеру цивільних правовідносин.

Відповідач не є стороною
інвестиційного договору будівництва
об'єкта нерухомості, якій 26.08.2008 року
був укладений між позивачем та третьою
особою.

Отже, відповідач шляхом втручання в
правомочності, які належать лише
сторонам договору намагається
здійснити тлумачення його умов на
власний розсуд, пов'язуючи наслідки
вчинення таких дій із прийняттям
рішення, що взагалі не є компетенцією
суб'єкта владних повноважень -
державного реєстратора.

Також, зауваження стосовно
суперечності умов набуття права
власності на земельну ділянку
фактичним обставинам будівництва
взагалі здійснено поза межами
визначеної законом компетенції
відповідача.

На розсуд відповідача саме умови, за
яких було набуто право власності на
земельну ділянку не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав на будинок, який збудований на цій
ділянці.

Однак наведене взагалі не узгоджується
із матеріально-правовими підставами
реєстрації прав на новозбудовані
об'єкти.

Так, згідно 181 ЦК України до нерухомих
речей (нерухоме майно) належать
земельні ділянки, а також об'єкти,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких є неможливим без їх
знецінення та зміни їх призначення.
Отже, у розумінні вимог цивільного
законодавства, земельна ділянка та
будівлі і споруди, що розташовані на
ній, є різними об'єктами правовідносин.

Відособленість земельних ділянок, як
об'єктів правовідносин, від будівель та
споруд, що на них розташовані знайшла
визначення в т.ч. у законодавстві щодо
процедури проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно. Так зі змісту пунктів 4,25,33
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, якій
затверджено постановою КМУ № 703 від «22»
червня 2011 року, можливо дійти висновку,
що право власності на будівлю, споруду,
їхню частину може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на земельну ділянку,
якщо власники даної земельної ділянки
та розташованих на ній будівель, споруд
не поєднуються в одній особі.

Виключення з цього правилу міститься
лише у п. 44 наведеного Порядку, згідно
якого державна реєстрація прав щодо
новозбудованого або реконструйованого
нерухомого майна проводиться за
наявності державної реєстрації
речового права на земельну ділянку, на
якій розташоване таке майно, за
заінтересованою особою.

Також п. 12 зазначеного Порядку
визначено, що під час розгляду заяви
про державну реєстрацію і документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Право, стосовно якого подано заяву про
державну реєстрацію, стосується
виконання умов інвестиційного
договору будівництва об'єкта
нерухомості від 26.08.2008 року, а не умов
договору купівлі-продажу земельної
ділянки.

Отже, наявність у позивача права
власності на землю, яке відповідно до
вимог статті 328 ЦК України вважається
набутим правомірно, не може бути
перешкодою в реєстрації права
власності на будівлю, або споруду.

Також, зауваження стосовно
невідповідності відомостей технічного
паспорту, декларації про готовність
об'єкта до експлуатації та акту
прийому-передачі в частині визначення
площі - побудованого об'єкта здійснено
відповідачем поза межами наданої
компетенції та без урахування змісту
наведених відомостей.

Так, форма та зміст декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
затверджені постановою КМУ №461 від 13
квітня 2011 року

Згідно зазначеної постанови розділ 12,13
декларації містить відомості щодо
техніко-економічних заказників об'єкта
з урахуванням результатів технічної
інвентаризації, а розділ 14 - основні
показники за проектом.

У розумінні п. 11 ст. 1 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» № 3038-УІ від 17.02.2011 року
проектна документація - затверджені
текстові та графічні матеріали, якими
визначаються містобудівні,
об'ємно-планувальні, архітектурні,
конструктивні, технічні, технологічні
вирішення, а також кошториси об'єктів
будівництва.

Відповідно до п.1.2 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, яка затверджена наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України N 127 від 24 травня 2001 року метою
проведення технічної інвентаризації
збудованих (реконструйованих) будівель
та споруд є визначення їх фактичної
площі та об'єму (щодо проектних),
обстеження та оцінки технічного стану
наявних об'єктів та установлення
вартості об'єктів.

Отже відомості, що зазначені в
матеріалах технічної інвентаризації
на відміну від проектної документації
визначають фактичні
об'ємно-планувальні показники об'єктів.

Відповідно до п. 29 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, якій затверджено постановою
КМУ № 703 від 22 червня 2011 року №703 саме
відомостями, що визначені в технічному
паспорті на новозбудований чи
реконструйований об'єкт нерухомого
майна повинен керуватися державний
реєстратор при визначенні фактичних
об'ємно-планувальних показників
об'єкту, тоді як декларація про
готовність об'єкта до експлуатації,
відповідно до п. 46 цього Порядку,
посвідчує лише факт прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта.

Таким чином рішення відповідача про
відмову у державної реєстрації прав та
їх обтяжень № 5563266 від 06.09.2013 року
прийнято без дотримання принципів
обґрунтованості, неупередженості,
добросовісності, розсудливості, а тому
є протиправним в частині наведених
підстав відмови та порушує права,
законні інтереси позивача, як особи, що
має право на реєстрацію права
власності на об'єкт нерухомості.

На підставі вищевикладеного суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та їх задоволення.

Разом з тим враховуючи положення ст. 11
КАС України суд вважає, що з метою
повного захисту прав позивача позовні
вимоги підлягають задоволенню шляхом
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень №5663266 від 06 вересня 2013 року в
частині підстав відмови, що наведені в
розділах першому (параграфи 1-3), другому
(параграфи 4-7) та третьому (параграфи 8-14)
його мотивувальної частини.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69-71, 94, 158, 159, 161-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Керченського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
Решетнікова Ігоря Володимировича про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №5663266 від 06 вересня 2013 року
в частині підстав відмови, що наведені
в розділах першому (параграфи 1-3),
другому (параграфи 4-7) та третьому
(параграфи 8-14) його мотивувальної
частини.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 68 (шістдесят вісім) грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Т.В.Пакет