Справа № К/9991/14459/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/14459/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач),
Кобилянського М.Г., Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Громадської організації
«Всеукраїнська спілка працівників
торгівлі та послуг «Трудова
співдружність» до посадової особи
прокуратури м. Києва Мармиша В.І., третя
особа: Генеральна прокуратура України,
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
2 грудня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2011
року, позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, позивач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Суд касаційної інстанції вважає, що
дану скаргу необхідно залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З таким висновком колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з огляду на наступне.

Судами встановлено, що у липні 2010 року
позивач звернувся з листом до
начальника відділу нагляду за
додержанням природоохоронного
законодавства Генеральної прокуратури
України Куликовського М., у якому
просив забезпечити обґрунтоване, повне
і всебічне інформування щодо
результатів перевірки з посиланням на
ненадання інформації про результати
перевірки за скаргою від 5 березня 2010 і
заходи прокурорського реагування за
наслідками такої перевірки.

Крім цього, у листі позивач звертався
за наданням інформації з наступних
питань: які саме порушення були
встановлені в ході перевірки
діяльності КП «Київське інвестиційне
агентство» за 2008-2010 роки; прізвища
посадових осіб КП «Київське
інвестиційне агентство» щодо яких були
порушені справи про адміністративну,
дисциплінарну чи кримінальну
відповідальність; прізвища посадових
осіб КП «Київське інвестиційне
агентство», яких було притягнуто до
адміністративної, дисциплінарної чи
кримінальної відповідальності; а також
проінформувати про те, як позивач може
ознайомитися з матеріалами перевірки,
яка здійснювалася за його скаргою
(телеграмою) від 5 березня 2010 року.

Генеральна прокуратура України листом
№07/4-16958-06 від 11 серпня 2010 року
проінформувала позивача про
направлення його звернення № 333 від 28
липня 2010 року для проведення перевірки
до прокуратури м. Києва і зобов'язання
останньої повідомити автора звернення
у встановлений законом строк про
результати перевірки та вжиті заходи
прокурорського реагування.

Листом № 07/1-7174-06 від 19 серпня 2010 року за
підписом заступника начальника
управління прокуратури м. Києва
Мармиша В.І. позивачу роз'яснено, що
згідно частини першої статті 7 Закону
України «Про прокуратуру» однією із
гарантій незалежності прокуратури у
здійсненні повноважень визначено те,
що втручання органів державної влади і
органів місцевого самоврядування,
посадових осіб, засобів масової
інформації, громадських, політичних
організацій (рухів) та їх представників
у діяльність прокуратури з нагляду за
додержанням законів або по
розслідуванню діянь, що містять ознаки
злочину, забороняється. Крім того,
повідомлено позивача про те, що
оскільки в його зверненні не було
зазначено осіб, відносно яких мали
місце можливі неправомірні дії
посадових осіб КП "КІА", провести
перевірку законності таких дій не є
можливим; прокуратурою міста Києва за
зверненнями позивача проводились
перевірки, за результатами яких йому
надавались аргументовані відповіді.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 40 Конституції України
передбачено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обгрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
регулює питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів. Цей
Закон забезпечує громадянам України
можливість для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення.

У відповідності до ст. 1 Закону
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ст. 3 Закону громадяни можуть
звернутися до зазначених вище органів
у письмовій або усній формі з
пропозиціями (зауваженнями), заявами
(клопотаннями) або скаргами. Заява
(клопотання) - звернення громадян із
проханням про сприяння реалізації
закріплених Конституцією та чинним
законодавством їх прав та інтересів
або повідомлення про порушення чинного
законодавства чи недоліки в діяльності
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, народних
депутатів України, депутатів місцевих
рад, посадових осіб, а також
висловлення думки щодо поліпшення їх
діяльності. Клопотання-письмове
звернення з проханням про визнання за
особою відповідного статусу, прав чи
свобод тощо.

Згідно із статтею 5 Закону звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

При цьому, згідно із ч. 3 ст. 7 Закону,
якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
посадові особи зобов'язані розглянути
пропозиції (зауваження) та повідомити
громадянина про результати розгляду.

Частинами 1 та 4 ст. 15 Закону
передбачено, що органи державної влади,
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Статтею 18 Закону визначено, що
громадянин при розгляді заяви чи
скарги має право одержати письмову
відповідь про результати розгляду
заяви чи скарги.

Підпунктом 1 та 6 частини першої статті
19 Закону встановлено, що орган
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги і письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Про прокуратуру"(в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Закону)
прокурорський нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, військовими частинами,
політичними партіями, громадськими
організаціями, масовими рухами,
підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно ст. 7 Закону втручання органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, посадових осіб,
засобів масової інформації,
громадсько-політичних організацій
(рухів) та їх представників у
діяльність прокуратури по нагляду за
додержанням законів або по
розслідуванню діянь, що містять ознаки
злочину, забороняється.

Відповідно до ст. 12 Закону прокурор
розглядає заяви і скарги про порушення
прав громадян та юридичних осіб, крім
скарг, розгляд яких віднесено до
компетенції суду. Прокурор здійснює
нагляд за додержанням вимог
законодавства щодо порядку розгляду
скарг всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами.

Частиною 2 ст. 19 Закону передбачено, що
перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

У відповідності до ст. 20 Закону при
виявленні порушень закону прокурор або
його заступник у межах своєї
компетенції мають право: порушувати у
встановленому законом порядку
кримінальну справу, дисциплінарне
провадження або провадження про
адміністративне правопорушення,
передавати матеріали на розгляд
громадських організацій.

Враховуючи те, що при розгляді
звернення від 28 липня 2010 року права та
інтереси позивача порушено не було, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, які з дотриманням чинного
законодавства України та вимог Закону
України «Про звернення громадян»,
прийняли правильне рішення про
відсутність правових підстав для
задоволення даного позову.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Колегія суддів вважає, що підстав для
скасування чи зміни оскаржених судових
рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Громадської
організації «Всеукраїнська спілка
працівників торгівлі та послуг
«Трудова співдружність» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 грудня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

І.Я. Олендер