Справа № 257/11859/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чудопалова
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
справа №257/11859/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Міронової Г.М.,
розглянув в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Київського районного суду м. Донецька
від 01 листопада 2013 року по
адміністративній справі № 257/11859/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області, в якому
просив зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за рахунок
коштів Державного бюджету України за
період з 08.05.2011 року до 22.07.2011 року, а
також за період з 23.07.2011 року по 21.11.2011
року в розмірі, встановленому
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Позов обґрунтовано тим, що судовим
рішенням у справі № 2а-11242/11/0523 чоловіку
позивача ОСОБА_3 було присуджено
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
08.05.2011 року до 22.07.2011 року, а також за
період з 23.07.2011 року по 21.11.2011 року в
розмірі, встановленому Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України. Оскільки
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, тому позивач,
як єдина його спадкоємиця, відповідно
до приписів ст. 1227 Цивільного кодексу
України має право на отримання цих сум
пенсії згідно судового рішення.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 01 листопада 2013 року у
задоволені позову ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області про зобов'язання
вчинити певні дії, відмовлено.

Позивач не погодився з вказаною
постановою суду першої інстанції і
подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції не з'ясував чи
були нараховані ОСОБА_3 суми підвищення
до пенсії за судовим рішенням у справі
№ 2а-11242/11/0523. Зазначає, що відповідно до
приписів ст. 1227 Цивільного кодексу
України має право на отримання сум
пенсії згідно судового рішення у
справі № 2а-11242/11/0523, оскільки позивач є
спадкоємицею ОСОБА_3

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, здійснюючи
апеляційний перегляд справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що постановою Київського
районного суду м. Донецька від 21
листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 липня 2012
року у справі № 2а-11242/11/0523, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області зобов'язано
здійснити ОСОБА_3 нарахування та
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком за
період з 08.05.2011 року до 22.07.2011 року, а
також за період з 23.07.2011 року по 21.11.2011
року в розмірі, встановленому
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Судом апеляційної інстанції також
встановлено, що згідно свідоцтва про
смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зі свідоцтва про право на спадщину за
законом від 18.07.2013 року вбачається, що
спадкоємцем майна ОСОБА_3 визначена
його дружина - ОСОБА_2. Зі свідоцтва
також вбачається, що суми пенсії за
судовим рішенням у справі № 2а-11242/11/0523
до складу спадщини не увійшли.

Згідно довідки відповідача від 12.02.2014
року № 990/05, доплата різниці в пенсії за
судовим рішенням у справі № 2а-11242/11/052
за період з 08.05.2011 року по 22.07.2011 року
склала 375,08 грн. Зазначена сума пенсії
була нарахована ОСОБА_3, однак не
виплачена за життя у зв'язку з
відсутністю фінансування з Державного
бюджету України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволені позовних вимог, виходив з
того, що право на отримання доплат до
пенсії від померлої особи не може бути
передано іншій особі, оскільки право на
отримання пенсії не передається в
порядку спадкування.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність адміністративного
позову з оглядну на наступне.

Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу
України, суми заробітної плати, пенсії,
стипендії, аліментів, допомог у зв'язку
з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Частинами 1 та 2 статті 52 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлено, що
сума пенсії, що належала пенсіонерові і
залишилася недоотриманою у зв'язку з
його смертю, виплачується - по місяць
смерті включно членам його сім'ї, які
проживали разом з пенсіонером на день
його смерті, у тому числі
непрацездатним членам сім'ї,
зазначеним у частині другій статті 36
цього Закону, які знаходилися на його
утриманні, незалежно від того,
проживали вони разом з померлим
пенсіонером чи не проживали. Члени
сім'ї, зазначені в частині першій цієї
статті, повинні звернутися за виплатою
суми пенсії померлого пенсіонера
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Згідно ч. 3 цієї статті, у разі
відсутності членів сім'ї, зазначених у
частині першій цієї статті, або у разі
незвернення ними за виплатою вказаної
суми в установлений частиною другою
цієї статті строк сума пенсії, що
належала пенсіонерові і залишилася
недоотриманою у зв'язку з його смертю,
входить до складу спадщини.

Положення наведених норм свідчать про
те, що законодавством встановлена
певна процедура виплати не отриманої
пенсії чи інших соціальних виплат
померлого пенсіонера його спадкоємцям
та членам сім'ї, відповідно до якої,
особа має звернутися до пенсійного
орану протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини за виплатою суми
пенсії померлого пенсіонера, або після
спливу 6 місяців після відкриття
спадщини отримати ці суми у складі
спадщини в порядку спадкування.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, позивач в порядку ст. 52
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за виплотою суми пенсії,
яка була нарахована ОСОБА_3 за судовим
рішенням у справі № 2а-11242/11/0523, до
відповідача не звертався, а відповідач
не відмовляв у виплаті цих сум
позивачу.

Колегія суддів вважає, що за таких
обставин у позивача відсутній об'єкт
судового захисту, оскільки його права у
спірних правовідносинах відповідачем
не порушувались.

Крім того, сформульовані позивачем
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача здійснити їй нарахування
та виплату підвищення до пенсії, як
дитині війни, що належали до виплати її
чоловіку, не є належним способом
захисту порушеного права, оскільки в
розумінні п. 4 ч. 1 ст. 1219 Цивільного
кодексу України, не входять до складу
спадщини права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема права на аліменти,
пенсію, допомогу або інші виплати,
встановлені законом. Тому правових
підстав для нарахування та виплати
позивачу сум пенсії та допомоги, право
на які належало при житті її чоловіку,
не ґрунтуються на законі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та відмовив у позові з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що в свою чергу, є
підставою для залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 01 листопада 2013 року по
адміністративній справі № 257/11859/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області про зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

Г.М.
Міронова