Справа № 821/4782/13-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. 11 год.23 хв.Справа №
821/4782/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мальчевської О.В.,

за участю представників:

позивача - Стрельцової Т.В.,

відповідача - Пєріна А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новокаховський
електромашинобудівний завод" до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Новокаховський
електромашинобудівний завод" (далі -
позивач, ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод")
звернулось до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач,
Новокаховська ОДПІ), у якому просить
визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
16.12.2013 року № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у загальній сумі 89451,00 грн., в
тому числі за основним платежем у сумі
59634,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 29817,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що не погоджується з
висновком податкового органу щодо
нереального здійснення господарської
операції з ПрАТ "Страхова компанія
"Прогрес-Фонд" по наданню послуг
страхування вантажу у зв'язку з
незабезпеченням вищевказаним
контрагентом захисту прийнятих
ризиків, оскільки вказана господарська
операція підтверджується відповідними
первинними документами, а при
формуванні валових витрат по вказаній
господарській операції позивачем
дотримано усіх вимог Податкового
кодексу України.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні в усній формі заперечував
щодо позовних вимог, оскільки вважає,
що позаплановою виїзною перевіркою ТОВ
"Новокаховський електромашинобудівний
завод" було встановлено неправомірне
віднесення до їх складу валових витрат
сплаченої суми страхових послуг ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд" у
зв'язку з доведеністю факту
незабезпечення вказаним контрагентом
реального захисту прийнятих ризиків по
контрагентах та здійсненням ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд"
діяльності з метою проведення
транзитних фінансових операцій зі
страховими компаніями, які задіяні у
схемах мінімізації податкових
зобов'язань. За наведених обставин
представник відповідача зауважив про
правомірне прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення та
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши думку представників сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтується позов та заперечення,
дослідивши норми законодавства, які
регулюють дані правовідносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Новокаховський електромашинобудівний
завод" зареєстроване як юридична особа
06.12.2004 року Виконавчим комітетом
Новокаховської міської ради
Херсонської області згідно свідоцтва
про державну реєстрацію юридичної
особи.

Згідно довідки з ЄДРПОУ АБ №702854 ТОВ
"Новокаховський електромашинобудівний
завод" здійснює види діяльності за
КВЕД-2010: 27.11 виробництво
електродвигунів, генераторів і
трансформаторів, 46.69 оптова торгівля
іншими машинами й устаткуванням, 52.29
інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту, 68.20 надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна, 36.00 забір очищення та
постачання води, 20.11 виробництво
промислових газів.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 11.11.2013 р. по 22.11.2013 р. проведено
позапланову виїзну перевірку ТОВ
"Новокаховський електромеханічний
завод" щодо документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків ПрАТ "Страхова
компанія "Прогрес-фонд", їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.07.2010 р. по 31.12.2012 р., за
результатами якої складено акт від
29.11.2013 р. №1445/220-33246433 (далі - акт
перевірки).

Висновками даного акту є встановлені
порушення, а саме: звіркою ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд"
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки з ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод",
встановлено порушення пп.138.10.3 п.138.10
ст.138, пп.140.1.6 п.140.1 ст.140 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на суму
59634,00 грн., у тому числі за: 4 квартал 2011
року у сумі 15066,00 грн., за 1 квартал 2012
року у сумі 44568,00 грн.

На підставі вказаних висновків
податковим органом було прийнято
податкове повідомлення - рішення від
16.12.2013 року № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у загальній сумі 89451,00 грн., в
тому числі за основним платежем у сумі
59634,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 29817,00 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, суд виходить з
встановлених в ході розгляду справи
фактичних обставин та їх узгодженості
з діючими положеннями податкового
законодавства.

Правила формування валових витрат
платниками податку на прибуток
підприємств з 01.04.2011 року врегульовані
положеннями Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. за № 2755-VІ ( далі -
Податковий кодекс України).

Виходячи зі змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з абз. "е" пп.138.10.3 п.138.10 ст.138
Податкового кодексу України до складу
інших витрат включаються витрати на
збут, які включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг: витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Приписами пп.140.1.6 п.140.1 ст.140 Податкового
кодексу України передбачено, що при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення, зокрема, будь-які витрати
із -

- страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку;

- фінансових, кредитних та інших
ризиків платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави, за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу валових витрат, зокрема це
наявність господарської операції,
наслідком якої є поставка товарів
(робіт, послуг), понесення витрат, у
зв'язку з господарською діяльністю
платника, факт понесення витрат має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Відповідно до ч.1 ст.138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Як зазначається в акті перевірки (стор.
19-21) та підтверджується матеріалами
справи, між ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод" (за
договором - страхувальник) та ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-Фонд" (за
договором - страховик) укладено
Генеральний договір добровільного
страхування вантажів № 1003/41-309 від
03.10.2011 року та додаткову угоду №1 від
03.10.2011 року до Генерального договору
добровільного страхування вантажів,
згідно умов яких передбачено:

- предметом Договору страхування є
майнові інтереси, що не суперечать
чинному законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням вантажами, що
перевозяться автомобільним
транспортом (п. 1.1. Договору);

- даний Договір страхування укладений
на умові: "З відповідальністю за всі
ризики". Підлягають відшкодуванню:
збитки від пошкодження чи повної
загибелі всього або частини
застрахованого вантажу, що сталися з
будь-якої причини, крім випадків,
передбачених в п.5.1 цього Договору;
збитки, втрати і внески по загальній
аварії, встановлені у відповідності з
діючим законодавством України, що
викликані необхідністю загибелі
вантажу з будь-якої причини, крім
випадків, що виключають
відповідальність Страховика; всі
необхідні та доцільно зроблені витрати
по рятуванню вантажу, а також по
зменшенню збитку та визначенню його
розміру, якщо збиток відшкодовується
згідно умов страхування (п. 2.1 Договору);

- відповідальність страховика
починається з моменту, коли вантаж
прийнятий до перевезення в пункті,
зазначеному в Реєстрі перевезень. По
цьому договору страхування страховик
несе відповідальність протягом всього
перевезення (п. 3.2 Договору);

- місце дії цього договору страхування
обумовлюється маршрутом перевезення
на території України та території
Російської Федерації (п. 3.3 Договору в
редакції додаткової угоди до договору);

- страхова сума - грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до Договору
страхування зобов'язаний зробити
виплату при настанні страхового
випадку. Страхова сума визначається
окремо по кожному перевезенню та
вказується в Реєстрі перевезень, але не
більше вартості вантажу, підтвердженої
документально (п. 4.1 Договору);

- страховий тариф складає 3 % від
страхової суми, вказаної в Реєстрі
перевезень (п.4.6 Договору);

- страховий платіж - плата за
страхування, яку страхувальник
зобов'язаний внести на поточний
рахунок страховика згідно з Договором
страхування. Страховий платіж
розраховується, виходячи з розміру
страхової суми та страхового тарифу (п.
4.7 Договору).

На виконання умов вказаного договору,
відповідно до наданих до матеріалів
справи та описаних в акті перевірки
реєстрів перевезень, актів виконаних
робіт та інших документів, ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд" були
прийняті на страхування вантажі ТОВ
"Новокаховський електромашинобудівний
завод", а ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод" сплачені
страхові платежі, а саме:

- згідно реєстру перевезень за жовтень
2011 року загальна вартість вантажу
згідно ВМД та, відповідно, страхова
сума склали 589378,59 грн., згідно акту
виконаних робіт № 1 від 31.10.2011 р. у
період з 03.10.2011 року по 31.10.2011 року з
вантажами страхових випадків не було,
страховий платіж згідно страхового
тарифу у розмірі 3% склав 17681,36 грн.;

- згідно реєстру перевезень за листопад
2011 року загальна вартість вантажу
згідно ВМД та, відповідно, страхова
сума склали 788466,83 грн., згідно акту
виконаних робіт №2 від 30.11.2011 р. у період
з 01.11.2011 року по 30.11.2011 року з вантажами
страхових випадків не було, страховий
платіж згідно страхового тарифу у
розмірі 3% склав 23654,00 грн.;

- згідно реєстру перевезень за грудень
2011 року загальна вартість вантажу
згідно ВМД та, відповідно, страхова
сума склали 805604,52 грн., згідно акту
виконаних робіт №3 від 31.12.2011 р. у період
з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року з вантажами
страхових випадків не було, страховий
платіж згідно страхового тарифу у
розмірі 3% склав 24168,14 грн.;

- згідно реєстру перевезень за січень
2012 року загальна вартість вантажу
згідно ВМД та, відповідно, страхова
сума склали 2094227,78 грн., згідно акту
виконаних робіт №4 від 31.01.2012 р. у період
з 01.01.2012 року по 31.01.2012 року з вантажами
страхових випадків не було, страховий
платіж згідно страхового тарифу у
розмірі 3% склав 62826,83 грн.;

- згідно реєстру перевезень за лютий 2012
року загальна вартість вантажу згідно
ВМД та, відповідно, страхова сума
склали 2655921,19 грн., згідно акту
виконаних робіт №5 від 29.02.2012 р. у період
з 01.02.2012 року по 29.02.2012 року з вантажами
страхових випадків не було, страховий
платіж згідно страхового тарифу у
розмірі 3% склав 79677,64 грн.;

- згідно реєстру перевезень за березень
2012 року загальна вартість вантажу
згідно ВМД та, відповідно, страхова
сума склали 2490804,55 грн., згідно акту
виконаних робіт №6 від 31.03.2012 р. у період
з 01.03.2012 року по 31.03.2012 року з вантажами
страхових випадків не було, страховий
платіж згідно страхового тарифу у
розмірі 3% склав 74724,14 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
розрахунки за вказаним договором були
здійснені у безготівковій формі згідно
платіжних доручень від 26.01.2012 р. №89 на
суму 195187,13 грн., від 26.01.2012 р. №7481 на суму
20500,00 грн., від 21.05.2012 року №125 на суму
33000,00 грн., від 31.05.2012 року №8233 на суму
30000,00 грн., від 31.05.2012 року №8236 на суму
4044,98 грн.

Судом встановлено, що фінансові ризики
ТОВ "Новокаховський електромеханічний
завод", які становлять предмет договору
страхування, прямо пов'язані із
провадженням позивачем господарської
діяльності.

Зокрема, на підставі наявних в
матеріалах справи документах судом
встановлено, що відповідно до п. 3.2
Генерального договору добровільного
страхування вантажів відповідальність
страховика починається з моменту, коли
вантаж прийнятий до перевезення в
пункті, зазначеному в реєстрі
перевезень, по цьому договору
страховик несе відповідальність
протягом всього перевезення. При цьому,
факт перевезення вантажу -
електродвигунів підтверджується
актами здачі прийняття - робіт (надання
послуг) підписаними між позивачем та
контрагентами - ТОВ "Ворлд Стрім", ФОП
ОСОБА_3 щодо надання
транспортно-експедиційних послуг від
місця навантаження (м. Н.Каховка,
Херсонська область, Україна) до кордону
України та від кордону України до місця
розвантаження (д.Толстопальцево,
Російська Федерація), актами виконаних
робіт по наданню транспортних послуг
та транспортному обслуговуванню
контрагентами С(Ф)Х "Новошведське-2", ФОП
ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ТОВ
"Автотранспортне підприємство "Мобіле"
щодо перевезення вантажу -
електродвигунів по маршруту м.
Н.Каховка (Україна) - д. Толстопальцево
(Росія), а також копіями вантажно -
митних декларацій.

Таким чином, з моменту відвантаження
товару відповідно до умов договору у
страховика - ПрАТ "Страхова компанія
"Прогрес-фонд" виникала
відповідальність за вантаж, а у
страхувальника - ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод" -
обов'язок щодо сплати страхового
платежу.

Як вбачається з акту перевірки,
нереальність виконання умов
Генерального договору добровільного
страхування вантажів податковий орган
пов'язує з наступними порушеннями умов
договору, а саме:

- несвоєчасна сплата страхувальником
страхових платежів на поточний рахунок
страховика, що свідчить про не настання
дії страхового захисту при настанні
страхового випадку та формальний
підхід до страхування вантажів
платника;

- до реєстрів перевезень страховиком
включено страхову вартість готової
продукції, реалізованої за митну
територію України, тоді як умовами п. 3.3
договору передбачено місце дії
договору в межах України;

- відсутні докази обґрунтованості
ставки страхового тарифу у розмірі 3%.

Щодо вищевказаних доводів податкового
органу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Визначення страхування, як форми
захисту осіб від настання певних подій,
обумовлених договором страхування, не
включає такої ознаки, як обов'язкове і
неминуче настання відповідної події.
Така подія може настати, а може не
настати, а суть страхування полягає в
тому, що застрахована особа
(страхувальник) за плату страховику,
отримує захист від наслідків можливого
настання відповідної події. Тобто з
моменту набрання чинності договором
страхування (сплати страхового
платежу) і протягом всього строку дії
договору страхування, послуга
страхування є наданою, адже протягом
всього терміну дії такого договору
застрахований інтерес страхувальника
є захищеним.

При цьому суд зазначає, що несвоєчасне
виконання страхувальником
зобов'язання щодо сплати страхового
платежу, зумовлює настання для нього
відповідальності, передбаченої
розділом 7 Генерального договору
добровільного страхування вантажу, і
ніяким чином не вказує на ненадання
відповідних страхових послуг ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд".

Щодо розміру страхового тарифу 3%, то
суд зазначає, що в акті перевірки (стор.
21-22) податковим органом зазначається,
що розмір страхових тарифів за
добровільними видами страхування,
обчислений страховиком актуарно
(математично), є складовою частиною
правил страхування, які розробляються
страховиком для кожного виду
страхування окремо та реєструються в
Нацкомфінпослуг, при цьому Правил
Страховика - ПрАТ "Страхова компанія
"Прогрес-фонд" добровільного
страхування вантажів та багажу
(вантажобагажу) від 12.05.2009 р.,
зареєстрований Державною комісією з
регулювання ринків фінпослуг України
25.06.2009 року за реєстраційним №0990425 до
перевірки не надано.

Таким чином, податковим органом
зроблено висновок про
необґрунтованість вказаного розміру
страхового тарифу без дослідження
відповідних підтверджуючих
документів, крім цього податковим
органом не наведено доказів щодо
застосування ПрАТ "Страхова компанія
"Прогрес-фонд" вказаного тарифу у
розмірі більшому за аналогічні тарифи
в інших страхових компаніях, тобто поза
межами звичайної ціни страхового
тарифу відповідного виду страхування,
що діє на момент укладення такого
страхового договору відповідно до
вимог пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового
кодексу України.

Твердження податкового органу про те,
що дія цього договору поширюється лише
на перевезення, які здійснюються по
території України, а позивачем до
Реєстру перевезень включено страхову
вартість готової продукції,
реалізовану за митну територію України
- на експорт (Російська Федерація),
спростовується п.1 додаткової угоди №1
від 03.10.2011 р. до Генерального договору
добровільного страхування вантажів
№1003/45-309 від 03.10.2011 р., яким внесено зміни
до п.3.3 та викладено його в наступній
редакції: "місце дії цього Договору
страхування обумовлюється маршрутом
на території України та на території
Російської Федерації".

Суд також не погоджується з висновком
ДПІ про нереальність угоди, укладеної
між позивачем та ПрАТ "Страхова
компанія "Прогрес-фонд", який
ґрунтується на інформації, викладеної
в акті перевірки вказаного
контрагента. Суд вважає, що вказаний
висновок зроблено з перевищенням
компетенції органів державної
податкової служби, оскільки Податковий
кодекс України не наділяє податковий
орган повноваженнями щодо визнання
правочинів нікчемними або такими, що не
відповідають вимогам законодавства, та
повноваженнями на оцінку
відповідності будь-якого правочину
вимогам статей 203, 215, 228 Цивільного
кодексу України.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
(стор. 8-18), то відповідно до інформації,
викладеній в акті перевірки ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд" ,
зазначено, зокрема, ПрАТ "Страхова
компанія "Прогрес-фонд" укладає
договори страхування, згідно яких
виступає страховиком, з метою
проведення транзитних фінансових
операцій з страховим компаніям, які
задіяні у схемах, мінімізації
податкових зобов'язань та не
забезпечують реальний захист
прийнятих ризиків, зокрема, укладені
договори страхування спрямовані на
надання податкової вигоди для третіх
осіб з метою штучного формування
валових витрат. Вищенаведені факти
свідчать про те, що правочини між ПрАТ
"Страхова компаній "Прогрес-фонд" та
контрагентами здійснені без мети
настання реальних наслідки
страхування. Отже, зазначені правочини
відповідно до п.п.1, 2 ст.215, п.п.5 ст.203
Цивільного кодексу України є
нікчемними, і в силу ст.216 Цивільного
кодексу України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю. Таким чином, податковим
органом зроблено висновок, що ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд"
фактично не мало можливості
здійснювати захист майнових інтересів
фізичних осіб та юридичних осіб -
страхувальників, а договори з назвою
страхові фактично не могли бути
виконані, тобто оформлені з порушенням
вимог чинного законодавства.

Отже, з посиланням на вказаний акт
перевірки відповідач вважає, що
первинні документи, надані до
перевірки позивачем щодо
взаємовідносин з ПрАТ "Страхова
компанія "Прогрес-фонд" не мають
юридичної сили та доказовості,
оскільки складені з метою надання
вигоди покупцеві, а не фіксування
фактично здійснені господарські
операції.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Із матеріалів справи вбачається, що в
якості доказів про нереальність угод
між позивачем та його контрагентами,
ДПІ вказує на не встановлення факту
реального здійснення господарської
діяльності щодо надання відповідних
послуг.

Надаючи правову оцінку вказаним
доводам ДПІ, з урахуванням
вищевказаної норми КАС України, суд
зазначає про наступне.

Щодо інформації про ознаки фіктивної
діяльності контрагента позивача,
викладеної в акті перевірки ПрАТ
"Страхова компанія "Прогрес-фонд", то
суд вважає її не є достатніми доказами,
оскільки виходячи з положень ст. 124
Конституції України та ст. 70 КАС
України доказами факту вчинення
платником податків нікчемного
правочину або факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (оскільки
діяння платника податків по
протиправному заволодінню майном
іншої особи або ухиленню від сплати
податків, тобто вчинення нікчемного
правочину, є об'єктивною стороною
злочинів, передбачених статтею 191 КК
України та статтею 212 КК України), або
рішення суду у справі про стягнення
одержаного за нікчемним правочином
(оскільки наслідком вчинення платником
податків нікчемного правочину
відповідно до статей 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним
(оскільки відповідно до частини 3
статті 228 Цивільного кодексу України
вчинення платником податків правочину,
котрий суперечить інтересам держави і
суспільства, є підставою для звернення
до суду з вимогою про визнання такого
правочину недійсним).

Суд зазначає, що в силу закону,
отримання податковим органом акту
перевірки, в якому викладені висновки
про вчинення контрагентом платника
податків нікчемного правочину або
відображення в звітності показників
господарських операцій, які фактично
не відбулись, не звільняє такий
податковий орган від виконання
обов'язку по самостійному встановленню
та доведенню факту вчинення платником
податків порушення закону, акт
перевірки контрагента не має
преюдиційного значення та не є
документом, що достовірно та
безсумнівно підтверджують обставини
фактичної дійсності.

Разом з тим, під час розгляду справи,
відповідачем не подано до суду жодних
доказів порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Враховуючи індивідуальний характер
юридичної відповідальності особи,
встановлений статтею 61 Конституції
України, законодавством передбачено,
що у разі порушення контрагентом
платника податків чинного
законодавства, відповідальність та
негативні наслідки настають саме щодо
цієї особи, та можуть бути застосовані
до іншої особи.

Доводи про незаконність формування
показників податкової звітності
позивача, нереальність (нікчемність)
договорів з посиланням на сумнівність
відносин його безпосереднього
контрагента з третіми особами по
ланцюгу постачання послуг є
недопустимим, оскільки оцінку в межах
податкової перевірки платника має бути
надано лише відносинам безпосередніх
сторін угоди, в якій такий платник
податків є учасником.

Враховуючи вищевикладене суд зазначає,
що матеріалами справи підтверджено
реальність здійснення господарської
операції між позивачем та контрагентом
ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-фонд",
а тому у податкового органу не було
законних підстав для зменшення суми
валових витрат та збільшення грошового
зобов'язання по податку на прибуток
згідно оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Оскільки у податкового органу не було
законних підстав для визначення в
оскаржуваному податковому
повідомленні - рішенні зобов'язань по
податку на прибуток підприємств, а тому
не має підстав і для застосування до
позивача штрафних санкції відповідно
до ст. 123 Податкового кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
прийнятого податкового повідомлення -
рішення, а тому суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ТОВ "Новокаховський
електромашинобудівний завод".

Керуючись ст.ст. 70-71, 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
16.12.2013 року № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток за основним платежем у сумі
59634,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 29817,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 25 лютого 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.1