Справа № 826/20370/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Вєкуа Н.Г. при
секретарі судового засідання Іванині
М.В., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Фізичної особи -
до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
Головного управління
Міндоходів у м. Києві
про скасування податкового
повідомлення-рішення
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві (далі - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 грудня 2013 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що є суб'єктом
підприємницької діяльності та
платником єдиного податку. До видів
господарської діяльності, якими
займається позивач, відповідно до
Свідоцтва платника єдиного податку,
відноситься здавання в оренду власного
Відносно цього позивач зазначає, що є
власником нерухомого майна, яке
здається в оренду. Згідно з положеннями
ст. 270, п. п. 297.1.4. ПК України, як зазначає
позивач, платники єдиного податку
звільняються від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності із земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності. Виходячи з
того, що нерухоме майно, яке
знаходиться на земельних ділянках
здається в оренду іншим особам, що є
здійсненням підприємницької
діяльності з метою отримання прибутку,
позивач вважає, що він звільняється від
сплати земельного податку за землі під
об'єктами нерухомого майна.
За таких обставин позивач вважає, що
спірне рішення не враховує фактичних
обставин в контексті спірних відносин,
не ґрунтується на положеннях
податкового законодавства, а відтак
підлягає скасуванню.
Відповідач у своїх письмових
поясненнях заперечував проти
задоволення позовних вимог та
зазначив, що спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято в
порядку та у відповідності із чинним
законодавством, а відтак підстав для
його скасування немає.
В судове засідання 03.02.2014 відповідач не
з'явився, повідомлений належним чином
про час, дату і місце судового розгляду
справи згідно із приписами статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України, докази чого містяться в
матеріалах справи, натомість подав
через канцелярію суду клопотання про
приєднання до справи письмових
запереченнь на позовну заяву.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про розгляд справи
Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
виходить з наступного.
Позивач (ідентифікаційний код - НОМЕР_2,
якості суб'єкта підприємницької
діяльності про що останній видано
свідоцтво про державну реєстрацію
НОМЕР_3 від 15.01.2009 року.
Позивачеві видано свідоцтво платника
єдиного податку НОМЕР_4 із строком дії
починаючи з 01.01.2012 року. Вид
господарської діяльності - 70.20.0.
здавання в оренду власного нерухомого
майна. Ставка єдиного податку - 5% до
З матеріалів справи вбачається, що
позивач, відповідно до свідоцтва про
право власності від 22.12.2008, виданого
Головним управлінням комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА), є
власником нежилих приміщень з АДРЕСА_2
загальною площею 93,40 кв.м., що складає
40/100 частин від групи нежилих приміщень
№ 288- 289 площею 233, 40 кв. м - магазин
продовольчих товарів по АДРЕСА_2
З матеріалів справи та заперечень
представника відповідача вбачається,
що підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
про сплату земельного податку у
розмірі 1227,31 грн. були дані
вищевказаного Свідоцтва про право
власності від 22.12.2008.
Підставою для розрахунку пропорційної
частки земельної ділянки була
інформація надана листом КП
„Житлосервіс „Оболонь" Оболонського
району м.Києва у м.Києві від 29.08.12 №823.
Відповідно ДПІ у Оболонському м.Києва
ДПС було розраховано пропорційну
частину земельної ділянки, яка
підлягає оподаткуванню.
При цьому, базову вартість 1 кв.м. землі
по АДРЕСА_2 розраховано за аналогом
зареєстрованої в земельному кадастрі
земельної ділянки по АДРЕСА_2, так як
частина земельної ділянки по АДРЕСА_2
не внесена до Державного земельного
За результатом адміністративного
оскарження, рішенням Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 07серпнч 2013 року № 1147/К/26-15-10-04-04 №
5840/7/ спірне податкове повідомлення -
рішення залишено без змін, а скарга
позивача - без задоволення.

Відповідно до п/п. 14.1.147. ПК України,
плата за землю, це загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності, правовідносини
щодо нарахування та сплати якої
врегульовано розділом XIII Податкового
кодексу України.

Платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі (ст. 269 ПК
України).

Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, та земельні частки
(паї), які перебувають у власності (ст. 270
ПК України).

Згідно з п. 271.1. ПК України базою
оподаткування є: нормативна грошова
оцінка земельних ділянок з урахуванням
коефіцієнта індексації, визначеного
відповідно до порядку, встановленого
цим розділом; площа земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено.

Згідно із пунктом 286.1 статті 286
Податкового кодексу підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
Статтею 289 ПК встановлено, що для
визначення розміру податку
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок. Центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, здійснює управління у сфері
оцінки земель та земельних ділянок.

Таким чином, податковим органом при
розрахунку позивачу суми земельного
податку не було виконано вимоги ст.275 ПК
України, якою визначено ставки податку
за земельні ділянки, нормативну
грошову оцінку яких не проведено, при
цьому відповідачем не заперечується
факт того, що спірна земельна ділянка
по вул. АДРЕСА_2, на якій знаходиться
багатоповерхова будівля, в якій
позивач є власником нежилих приміщень,
не внесена до Державного земельного
кадастру та того, що нормативно-грошова
оцінка даної земельної ділянки не
проведена.

За таких обставин, дії відповідача щодо
здійснення розрахунку земельного
податку за користування земельною
ділянкою, нормативно-грошова оцінка
якої не проведена, з використанням
даних нормативно-грошової оцінки іншої
земельної ділянки (за аналогією), є
неправомірними, т.ч. чинним
законодавством України не передбачено
такого порядку дій податкового органу
за вказаних обставин. Статтею ж 275 ПК
України визначено ставки податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких не проведено.

Відповідно до п. 4 п. 297.1. ПК України,
який набрав чинності з 01.01.2012 р.,
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності, зокрема,
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Статтею 42 Господарського кодексу
України визначено, що підприємництво
- це самостійна, ініціативна,
систематична, на власний ризик
господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

У свою чергу, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ч. 1 ст. 3 ГК України).

Відповідно до п/п. 14.1.36. ПК України
господарська діяльність, це діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відтак, операції з оренди є за своєю
суттю операціями з надання послуг, яка
в даному випадку спрямована на
отримання прибутку.

Таким чином, операції з надання та
вчинення дій щодо надання в оренду
нежитлового приміщення, підпадають під
визначення підприємницької
діяльності, а платник єдиного податку -
орендодавець, з урахуванням наведеного
вище взаємозв'язку права власності на
нерухоме майно із обов'язком із сплати
земельного податку, - звільняється від
сплати земельного податку.

Як встановлено під час розгляду справи,
позивач здійснює господарську
діяльність, як і зазначено у свідоцтві
платника єдиного податку, шляхом
здавання в оренду власного нерухомого
майна з метою отримання прибутку та
вчиняє дії щодо надання його в оренду,
тобто діє в рамках здійснення
підприємницької діяльності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивач звільнений від
сплати земельного податку, а відтак
законних підстав для прийняття
оскаржуваного рішення та визначення
позивачу відповідного зобов'язання у
відповідача не було.

При цьому, суд вважає окремо наголосити
на тому, що під час розгляду справи з
боку ДПІ в порядку виконання
визначеного ч. 2 ст. 71 КАС України
обов'язку взагалі не надано витягу з
технічної документації відносно
позивача та, відповідно, належних та
допустимих доказів на підтвердження
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, суд приходить до
висновку, що спірне рішення не враховує
фактичних обставин в контексті спірних
відносин, не ґрунтується на положеннях
податкового законодавства, у зв'язку з
чим позов підлягає задоволенню з
урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України шляхом визнання протиправним
та скасування спірного рішення, що, у
свою чергу, зумовлює відшкодування
позивачу сплаченого ним судового
збору.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби № від 30.04.2013
року.

Судові витрати в сумі 172 (сто сімдесят
дв) грн. 06 коп. присудити на користь
ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету
України.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби на користь ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Вєкуа Н.Г.