Справа № 2027/2а-15023/11
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Справа №
2027/2а-15023/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 09.08.2011р.
по справі № 2027/2а-15023/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

03.08.2011 року позивач - ОСОБА_1 -
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова, в якому
просила поновити строк звернення до
суду, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з
розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком та провести відповідні
виплати з 01.01.2011 року і довічно.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 09.08.2011 року позов
задоволено.

Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату пенсії
з підвищенням її на 30% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру,
встановленого ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування" з 01.01.2011 року і в
подальшому у разі прийняття урядом
рішень щодо збільшення мінімальної
пенсії за віком, провадити відповідні
перерахунки пенсії з забезпеченням її
виплати державної та додаткової пенсії
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має статус "дитина
війни", що підтверджується копією
посвідчення. (а.с. 4)

Не погодившись з розміром отриманого
підвищення до пенсії, позивач
звернулась із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права, надавши перевагу ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" над постановою Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 р. за
№ 530 "Про деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян", як
нормативно-правовому акту, що має вищу
юридичну силу. Також судом визначено
розмір мінімальної пенсії за віком,
виходячи із приписів ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки іншими законами такий розмір
не врегульовано.

При ухваленні рішення судом було
допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулася до суду з позовом
03.08.2011 року із вимогами щодо захисту
порушених прав, що мали місце з 01.01.2011
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій України" від 07.07.2010 року
зазначений строк звернення з позовом
до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити її права, колегія судців
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 04.02.2011
року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції щодо
вирішення позовних вимог за період з
01.01.2011 року по 03.02.2011року підлягає
скасуванню та в силу приписів статті 100
КАС України залишенню в цій частині без
розгляду.

Переглянувши ж рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог за період з 04.02.2011, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" установлює правовий
статус дітей війни і визначає основи їх
соціального захисту та гарантує їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної
підтримки.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
викладено у такій редакції: дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Зазначена надбавка врегульована ст. 14
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", а саме - 10% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
тобто є неконституційними.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян, зокрема громадян,
які отримують підвищення до пенсії,
відповідно до Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Так, п. 8 зазначеної постанови
передбачено, що дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань")
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення проводиться
у таких розмірах: з 22 травня - 48,1 гривні,
з 1 липня - 48,2 та з 1 жовтня - 49,8 гривні.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" дію статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" не було зупинено.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами під
час вирішення цього спору судом першої
інстанції правомірно застосовані
норми Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", а не Постанови КМУ
№ 530 від 28 05 2008 року.

Разом з тим, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", який набрав чинності 19
червня 2011 року.

Зазначеним Законом Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягали
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

При цьому, положення ч.3 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування
зазначеної величини (мінімального
розміру пенсії за віком) для розрахунку
інших пов'язаних із нею пенсій чи
доплат, оскільки ч.1 цієї статті
передбачено лише один мінімальний
розмір пенсії за віком.

Пенсійний фонд України діє відповідно
до Положення „Про Пенсійний фонд
України" і здійснює свої повноваження
на підставі п.15 зазначеного Положення
через створені в установленому порядку
його територіальні управління.
Відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів. Відповідно, обов'язок по
нарахуванню та виплаті доплати до
пенсії позивача, передбаченої ст. 6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни" покладено саме на
відповідача, як на районне управління
Пенсійного фонду України за місцем
проживання позивача.

Виходячи із системного аналізу
зазначених правових актів колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач має право
на отримання пенсії у розмірах,
визначених ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 04.02.2011 року по 22.07.2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягали
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

За таких обставин, постанова суду в цій
частині має бути скасована в порядку
ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, з прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволенні позовних вимоги починаючи
з 23.07.2011 року.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст.
198, ст. ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 09.08.2011р. по справі №
2027/2а-15023/11 скасувати в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за
період з 01.01.2011 року по 03.02.2011 року,
адміністративний позов в цій частині
залишити без розгляду.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 09.08.2011 року по справі №
2027/2а-15023/11скасувати в частині
задоволення позовних вимог про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком, з розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати починаючи з 23.07.2011
року.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
зазначених позовних вимог.

В іншій частині постанову
Кролевецького районного суду Сумської
області від 09.08.2011 року по справі
№2027/2а-15023/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.