Справа № 818/8727/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.Справа № 818/8727/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ДПІ у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
17.12.2013р. по справі № 818/8727/13-а

за позовом ТОВ "Сумиславбуд"

до ДПІ у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Сумиславбуд" звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовною заявою до ДПІ у м. Сумах
ГУ Міндоходів у Сумській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 20
вересня 2013 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість за
основним платежем 59952,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 14988,00 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 року
адміністративний позов ТОВ
"Сумиславбуд" задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області від 20 вересня 2013 року
№ . Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ТОВ "Сумиславбуд"
судовий збір у розмірі 172 грн. 05 коп.

ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській
області, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подала
апеляційну скаргу, вважає, що суд при
винесенні цього судового рішення
порушив норми матеріального і
процесуального права та просить суд
апеляційної інстанції постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 17.12.2013р. скасувати, прийняти
нове судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи у їх
сукупності, постанову суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню , виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведений факт
порушення позивачем вимог п.185.1 ст. 185.1,
п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що в період з 22.08.2013р. по
29.08.2013р. фахівцями ДПІ у м. Сумах
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку TOB
«Сумиславбуд» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
фінансово-господарськими операціями з
TOB «Віпбудпром» та TOB «Монолітбуд
сервіс» за період з 1 листопада 2012 року
по 30 червня 2012 року , за результатами
якої складений акт від 05.09.2013р.
№734/2204/35906877/62.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п.185.1 ст. 185.1, п.198.1, п.198.3,
п.198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-VI, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 59952 грн., у тому числі за листопад
2012р. на суму 59952 грн.; п. п. 14.1.36. пп. 14.1.27 п.
14.1 ст. 14 , п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.185.1 ст.
185, п. 188.1 ст.188, п. 187.1 ст. 187 , ст.192
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI зі змінами та доповненнями в
результаті чого не підтверджується
факт реального здійснення фінансово -
господарських операцій TOB «Віпбудпром»
( ) щодо надання послуг TOB
„Сумиславбуд" за грудень 2012р. з
подальшою реалізацією товару в адресу
підприємств - покупців.

На підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення - рішення від 20 вересня 2013
року № , яким ТОВ "Сумиславбуд"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
за основним платежем 59952,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 14988,00 грн.

Підставою для донарахування податку на
додану вартість стало зменшення за
результатами перевірки податкових
зобов'язань за грудень 2012 року та
податкового кредиту за листопад і
грудень 2012 року TOB «Сумиславбуд» на
суми податку на додану вартість за
операціями відповідно по придбанню
послуг, що були надані субпідрядником
TOB «Віпбудпром», оскільки відсутні
об'єкти оподаткування та не
підтверджується реальність здійснення
цих операцій, а документи
бухгалтерського та податкового обліку
складались без мети реального настання
правових наслідків з метою заниження
об'єкта оподаткування. Актом перевірки
від 6 червня 2013 року №1788/22-90/37471305 про
неможливість проведення зустрічної
звірки TOB «Віпбудпром» з контрагентами,
з якими платником податків
задекларовані взаємовідносини за
період з 1 липня 2012 року по 31 січня 2013
року не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
постачальниками та покупцями, їх вид,
обсяг, якість та розрахунки, а саме,
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
податків TOB «Віпбудпром» операцій по
ланцюгу постачання. В акті перевірки TOB
«Віпбудпром» зазначено, що товариство
відсутнє за юридичною адресою,
відсутні транспортні засоби, відсутні
складські приміщення, виробничі
потужності, трудові ресурси для
здійснення будь-яких робіт, перевіркою
зроблено висновок про проведення цим
підприємством транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема у випадках коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат і податкового кредиту, які не
мають реального товарного характеру.
Враховуючи висновки зустрічної
перевірки TOB «Віпбудпром» не
підтверджується факт реального
здійснення операцій з надання цим
підприємством субпідрядних послуг на
адресу TOB «Сумиславбуд» та те, що суми
податкового кредиту, сформовані за
рахунок TOB «Віпбудпром» були пов'язані
з господарською діяльністю TOB
«Сумиславбуд». Отримані податкові
накладні за операціями по наданню
послуг субпідряду TOB «Віпбудпром» не
дають права TOB «Сумиславбуд» на
податковий кредит, оскільки дані
податкові накладні не засвідчують факт
отримання зазначених послуг.
Оприбуткування по бухгалтерському
обліку субпідрядних послуг не було
спрямоване на реальне їх отримання,
тому у TOB «Сумиславбуд» не виникає
право на податковий кредит по податку
на додану вартість.

Розділ V Податкового кодексу України
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкт оподаткування, дату
виникнення податкових зобов'язань,
порядок визначення бази оподаткування,
розміри ставок податку, порядок
визначення суми податку та строки
проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на
митну територію України в митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком
до експорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг),
які перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком
до імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія
Кодексу - це також математична
(об'єктивна) категорія; різниця між
зменшуваним (податкове зобов'язання) та
від'ємником (податковим кредитом).
Від'ємне (позитивне) значення є
результатом математичної дії
-"віднімання", и в силу дії об'єктивних
законів не може бути змінено будь-чиєю
волею.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996 від 16.07.1999
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що податкова
накладна як звітний податковий
документ, що є підставою для включення
покупцем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Згідно ліцензії Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України Серія АД № 035348 ТОВ "Віпбудпром"
надана на провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури строком дії з 06
червня 2012 року по 06 червня 2015 року.

Колегією суддів встановлено та з
матеріалів справи вбачається, що між
Управлінням реконструкції та
капітального будівництва Сумської
міської ради та ТОВ «Топаз» укладено
договір №5/12 про закупівлю робіт за
державні кошти від 04 квітня 2012 року,
предметом якого є реконструкція
спортивного корпусу комунального
закладу дитячо-юнацька школа
олімпійського резерву м. Суми та
додаткову угоди № 1 від 07.06.2012р. до
договору будівельного підряду №5/12 від
04.04.2012р., на виконання яких складно
договірну ціну та локальний кошторис №
2-1-1.

Для виконання зазначеного договору ТОВ
«Топаз» уклало договір з TOB
«Сумиславбуд» № 210612 від 21.06.2012р.,
предметом якого є реконструкція
спортивного корпусу комунального
закладу спеціалізована дигячо-юнацька
школа олімпійського резерву м. Суми .

У зв'язку з великим обсягом замовлень
та обмеженим часом для виконання для
виконання зобовязань перед "Топаз та
для виконання вказаного договору, 01
жовтня 2012 року укладено договір
субпідряду № 011012 між ТОВ "Сумиславбуд"
та ТОВ "Віпбудпром", відповідно до якого
слід виконати роботи по реконструкції
спортивного корпусу комунального
закладу спеціалізована дитячо-юнацька
школа олімпійського резерву м. Суми.

В підтвердження виконання зазначеного
договору TOB «Віпбудпром» надано
податкову накладну від 29 листопада 2012
року №22 на суму 196896,50 грн., у тому числі
податок на додану вартість 32816,08 грн.

Вказані роботи фактично виконані ТОВ
"Віпбудпром", що підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт, актом приймання
виконаних будівельних робіт, реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних за листопад 2012р.

За вказані послуги TOB «Сумиславбуд»
проведено розрахунки з TOB «Віпбудпром»
в безготівковій формі згідно з
платіжними дорученнями.

Виконані роботи ТОВ "Віпбудпром" перед
позивачем , які замовлені ТОВ «Топаз»
на підставі договору № 210612
підтверджуються податковою накладною
від 29.11.2012р. № 68, довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за
листопад, актом приймання виконаних
будівельних робіт за листопад 2012р. ,
платіжним дорученням № 241 від 04.06.2013р.,
що також підтверджує використання
позивачем отриманих робіт в
господарській діяльності

З матеріалів справи вбачається, що між
ОСГО Федерація Футболу Сумщини та TOB
«Сумиславбуд» уклеєно договір підряду
від 27 червня 2012 року № 270612 та додаткова
угода № 020712 від 02.07.2012р. , предметом яких
є реконструкція спортивного корпусу
комунального закладу спеціалізована
дитячо-юнацька школа олімпійського
резерву міста Суми, з надбудовою
ІІ-поверху.

Для виконання вказаного договору ТОВ
"Сумиславбуд" укладено з ТОВ
"Віпбудпром" договір субпідряду № 111012
від 11 жовтня 2012 року , відповідно до
якого слід виконати роботи по
реконструкції адміністративного блоку
з надбудовою 2-го поверху КЗ СДЮШОР
міста Суми по вул. Привокзальній, 4а.

В підтвердження виконання зазначеного
договору TOB «Віпбудпром» надано
податкову накладну від 30 листопада 2012
року №43 на суму 162817,06 грн., у тому числі
податок на додану вартість 27136,18 грн.

Виконання вказаного договору ТОВ
"Віпбудпром" підтверджується довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт, актом приймання виконаних
будівельних робіт , реєстром виданих та
отриманих податкових накладних за
листопад 2012р.

За вказані послуги TOB «Сумиславбуд»
проведено розрахунки з TOB «Віпбудпром»
в безготівковій формі згідно з
платіжними дорученнями.

В підтвердження виконання договору №
270612 позивачем надано податкову
накладну від 05.07.2012р. № 44, довідку про
вартість виконаних будівельних робіт
за листопад 2012р., акт приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2012р., платіжне доручення № 103.

Судом апеляційної інстанції
встановлено , що збільшення суми
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
59952,0 грн. здійснено податковим органом
по вказаним господарським операціям
між позивачем та TOB «Віпбудпром».

Донарахування сум грошового
зобов'язання з ПДВ по операціям
позивача з TOB «Віпбудпром» на підставі
договору субпідряду № 301112 від 30.1 1.2012р.,
як помилково вказано судом першої
інстанції в рішенні, не відбувалося.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку , що господарські
операції позивача з TOB «Віпбудпром»
підтверджуються первинними
документами, мали реальний характер,
пов'язані з господарською діяльністю
позивача, а відтак позивачем
правомірно віднесено суми податку,
сплаченого у зв'язку з придбанням
послуг у TOB «Віпбудпром» до
податкового кредиту.

ТОВ "Віпбудпром" на момент здійснення
господарських операцій зареєстровано
в Єдиному державному реєстрі, мало
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає , що податкові
накладні оформлені належним чином,
крім того з актів перевірок вбачається,
що порушень при їх оформленні
перевіряючими у ході проведення
перевірки не встановлено.

Тобто, колегія суддів зазначає, що
позивач виконав усі необхідні умови,
передбачені Податковим кодексом
України, які надають йому правові
підстави для нарахування податкового
кредиту , в його діях не має порушень
вимог Податкового кодексу України,
відповідно позивачем правомірно
сформовано податковий кредит.

Посилання відповідача неможливість
здійснення господарських операцій у
зв»язку з відсутністю у контрагенту
позивача ТОВ "Віпбудпром"основних
фондів, трудових ресурсів,
автотранспорту тощо, суд не бере до
уваги, оскільки Податковий кодекс
України не ставить право платника ПДВ
на податковий кредит в залежність від
дій або бездіяльності його
контрагентів. Якщо контрагенти не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 6.1 ст. 16 Податкового кодексу
України платник податків, крім іншого,
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи тощо.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця.

Зазначене узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року
у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11
до Конвенції» ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала
джерелом права рішення Європейського
суду з прав людини, а також юрисдикцію
цього суду в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції. Рішення Європейського суду
є частиною національного
законодавства і є обов'язковим для
правозастосування органами
правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав
людини від 22 січня 2009 року у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (заява №
3991/03) визначено, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Однак факт порушення
контрагентом-постачальником позивача
своїх податкових зобов'язань може бути
підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди -відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які допускали його контрагенти, або що
діяльність платника податку
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з податковою вигодою,
переважно з контрагентами, які не
виконують своїх податкових
зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Податкового кодексу України свідчить
про те, що право на податковий кредит
виникає у платника податків лише після
одержання податкової накладної,
оскільки це єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ.

Норми Податкового кодексу України не
пов'язують виникнення права на
податковий кредит з особливостями
оподаткування постачальників 2-го чи
іншого ланцюга.

Діючим законодавством не передбачений
і не визначений обов'язок підприємства
встановлювати ланцюг суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими
контрагенти такого підприємства мали
договірні відносини, а також
підприємству не надано право вимагати
від його контрагентів такої
інформації.

Також, колегією суддів встановлено та
підтверджено податковим органом
(надано на вимогу суду апеляційної
інстанції) , що контрагентом позивача
ТОВ "Віпбудпром" задекларовано свої
зобов'язання з ПДВ , які виникли у
зв'язку з виконанням спірних угод з ТОВ
"Сумиславбуд".

Також, колегією суддів критично
оцінено твердження відповідача, що
укладені між позивачем та TOB
«Віпбудпром» правочини є фіктивними
(нікчемними) відповідно до приписів
статті 228 ЦК України, як такі, що
порушують публічний порядок, виходячи
з наступного.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті
215 ЦК України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду даної справи,
зазначені факти апеляційним судом
встановлено не було та відповідачем не
було надано доказів на підтвердження
недотримання сторонами в момент
укладення договорів вимог,
встановлених частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України, що є підставою для визнання
правочинів недійсними.

Правовідносини між позивачем та TOB
«Віпбудпром» не були безтоварними, а
укладались з метою реального настання
позитивних наслідків для обох сторін,
за ними реально було отримано
матеріальні цінності та перераховано
грошові кошти.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України правомірність винесеного
податкового повідомлення - рішення
належним чином в суді не довів , у
зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області від 20
вересня 2013 року № не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню, а позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ДПІ у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013р.
по справі № 818/8727/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Макаренко Я.М. Повний текст ухвали
виготовлений 24.02.2014 р.