Справа № 243/997/14-а
Суддя: Геєнко М. Г.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/243/55/2014
Єдиний унікальний номер 243/997/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області
в складі:

головуючого - судді Геєнко М.Г.,

при секретарі - Горічевій С.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Слов'янська цивільну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
прапорщика міліції інспектора взводу
дорожньо-патрульної служби № 7 роти
Державної автомобільної інспекції
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України у Запорізькій
області Макогон Андрія Володимировича
про визнання незаконною та скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом про визнання незаконною та
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,
обґрунтувавши свої вимоги тим, що 04
лютого 2014 року він рухався на
автомобілі ЗАЗ 110558, реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі
Луганськ - Ізварино. Приблизно о 15 год. 15
хв. його автомобіль було зупинено
інспектором ДПС Макогон А.В. та
повідомлено про порушення п. 9.8. Правил
дорожнього руху, а саме, на думку
інспектора він рухався з і
«габаритним» світлом фар, а не з
ближнім. Після цього інсмпектором було
складено протокол про адміністративне
правопорушення й винесено постанову,
якою накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн. З
такими діями категорично не згоден та
вважає їх незаконними. У його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП, оскільки, він рухався зі
ввімкненим ближнім світлом, крім того,
у межах населеного пункту позначеного
інформаційно-вказівним дорожнім
знаком 5.45 «Початок населеного пункту»,
де рух із ближнім світлом фар у межах
населеного пункту взагалі не є
обов'язковим. Окрім того, вважає, що
складена постанова винесена з
порушенням чинного законодавства.
Зокрема, право на захист; не
вирішувалося питання про необхідність
витребування додаткових матеріалів;
при накладанні адміністративного
стягнення не були встановлені
обставини що пом'якшують чи обтяжують
відповідальність; постанова винесено
не уповноваженою на те особою.
Посилаючись на наведене, просить суд
визнати постанову незаконною та
скасувати її.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, наполягав на їх задоволенні,
пояснення надав аналогічні викладеним
у адміністративному позові.

Відповідач по справі, інспектора ДПС
взводу з ОСП № 7 роти ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС
України в Донецькій області Макогон
А.В. у судове засідання не з'явився, суду
надано заяву, в якій просить розглянути
адміністративний позов у його
відсутності, свого ставлення до
позовних вимог не висловив.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Приписами статті 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна чи необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Як встановлено у судовому засіданні, 04
лютого 2014 року відносно позивача
інспектором ДПС взводу з ОСП № 7 роти
ДПС ДАІ УДАІ ГУМВС України в Донецькій
області Макогон А.В. складено протокол
про адміністративне правопорушення
серії АВ2 № 235512, з якого вбачається, що 04
лютого 2014 року о 15 год. 15 хв. водій
ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ 110558 за
межею населеного пункту не ввімкнувши
ближнє світло фар, чим порушив вимоги п.
9.8 ПДР та скоїв правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

04 лютого 2014 року тим же інспектором
Макогон А.В. було винесено постанову
серії ПС1 № 258484, відповідно якої
громадянина ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення за
вищевказаних обставин по ч. 2 ст.122 КУпАП
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в сумі 425
грн.(а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган
(посадова особа), при розгляді справи
про адміністративне правопорушення,
зобов'язаний встановити: чи було скоєне
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його скоєнні,
підлягає ця особа адміністративній
відповідальності, маються чи обставини
що пом'якшують чи обтяжують
відповідальність, спричинена чи
матеріальна шкода, маються чи
обставини щодо передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також
встановити інші обставини, що мають
значення для вірного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
визначено, що зміст постанови у справі
про адміністративне правопорушення
має відповідати вимогам, передбаченим
ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають
бути наведені докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та мотиви відхилення
інших доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП - доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні. Ці дані встановлюються
протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, в порушення зазначених
вимог, вона не містить вказівки на
жодний доказ на підтвердження
винуватості ОСОБА_1 Дане
адміністративне правопорушення
технічними засобами не було
зафіксовано, свідки або поняті при
складанні адміністративного протоколу
не залучалися, що не відповідає вимогам
п. 2.6 Інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення, затвердженої Наказом
МВС України № 185 від 22 лютого 2001 року.

У постанові в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 258484 відомості про застосування
технічних засобів і приладів та
наявність відеозапису як доказу -
взагалі відсутні.

Всупереч вимогам ст. 280 КУпАП інспектор
ДПС, при розгляді справи про
адміністративне правопорушення не дав
оцінки пом'якшуючим та обтяжуючим
відповідальність обставинам, які б
могли суттєво вплинути на призначення
покарання.

Дії працівника ДПС при порушенні
учасником дорожнього руху вимог ПДР
визначені у п.16 Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України,
затвердженої наказом МВС України № 111
від 27 березня 2009 року. Згідно приписів
п.п.16.6 даної інструкції, за всіма
виявленими порушеннями ПДР
складається протоколи про
адміністративні правопорушення, які
після закінчення зміни здаються
командирові підрозділу ДПС, чи особі
яка його замінює, або працівникові, на
якого покладені ці обов'язки, для
реєстрації та передачі до відділів
Державтоінспекції МВС з
обслуговування адміністративних
територій міст, районів, районів у
містах протягом однієї доби, однак
відповідач в супереч даній інструкції
виніс постанову одразу на місці
складання протоколу про
адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 138 КАС України, факти,
що входять до предмету доказування - це
обставини, якими обгрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення для
вирішення справи та які належить
встановити при ухваленні рішення у
справі.

Сторони в процесі повинні подати
докази на підтвердження обставин, на
які вони посилаються, або на
спростування обставин, про які
стверджує інша сторона. Однак, в
адміністративних справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльність суб`єкта власних
повноважень встановлено презумцію
його вини, яка покладає на суб`єкта
владних повноважень обов`язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що всупереч вимогам статей 251, 255 КУпА у
справі не зібрано достатніх,
беззаперечних доказів, на підставі
яких можливо зробити достовірний
висновок про наявність в діях ОСОБА_1
ознак адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 2 статті 122 КпАП України, тому
адміністративний позов підлягає
задоволенню, а постанова від 04 лютого
2014 року скасуванню.

Керуючись ст.ст.141,34, 35, 247, 251, 258, 276, 280, 283,
287, 288, 293 КУпАП України, ст.ст.17,19, 69, 117, 118,
159, 161 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
незаконною та скасування постанови про
адміністративне правопорушення -
задовольнити повністю.

Визнати незаконною і скасувати
постанову інспектора
дорожньо-патрульної служби взводу з
ОСП № 7 роти ДПС Державної
автомобільної інспекції Управління
державної автомобільної інспекції
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області Макогон Андрія Володимировича,
серії ПС1 № 258484 від 04 лютого 2014 року,
складену у відношенні ОСОБА_1 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП
України та накладення штрафу у сумі 425
грн.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя
М.Г. Геєнко