Справа № 822/4635/13-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4635/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В.,
Мельник-Томенко Ж.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 30
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про накладення арешту на кошти
та інші цінності, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року Кам'янець-Подільська
об'єднана Державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області звернулась до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про накладення
арешту на кошти та інші цінності.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.12.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30.12.2013 року
та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України. Апелянтом направлено на
адресу суду клопотання про розгляд
апеляційної скарги без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, надавши правову
оцінку наявним у справі доказам,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції з огляду
на наступне.

Підставою звернення позивача до суду
слугувало те, що у відповідача наявний
податковий борг 66536 грн. 47 коп., який у
встановлені законом строки не
сплачений, проведеними інспекцією
заходами встановлено відсутність у
відповідача майна, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу, а тому є
необхідність винести рішення, яким
накласти арешт на кошти та інші
цінності відповідача, що знаходяться в
банку по відкритих рахунках.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог. Зокрема,
суд погодився з посиланням позивача
про те, що умова щодо відсутності майна,
за рахунок якого можливо б було
погасити податковий борг, встановлена
п. п. 20.1.17. п. 20.1. ст. 20 Податкового
кодексу України, надає право
податковому органу звертатися до суду
з вимогою щодо накладенню арешту на
кошти платника податків, проте,
реалізація цього права можлива лише за
умови дотримання підстав, встановлених
п. 94.2. ст. 94 Податкового кодексу України,
які, на думку суду, позивачем, в даному
випадку не дотримані.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено
наявність у відповідача податкового
боргу в розмірі 66536,47 грн. Відповідачу
направлялись податкові вимоги, проте,
станом на день звернення позивача до
суду з даним позовом, борг відповідачем
погашено не було.

Підпунктом 20.1.17 п. 20.1. ст. 20 Податкового
кодексу України визначено, що органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Податковим кодексом України визначено
особливий порядок накладення
адміністративного арешту на кошти на
рахунку платника податків.

Згідно зі статтями 88, 89 Податкового
кодексу України з метою забезпечення
виконання платником податків своїх
обов'язків, визначених цим Кодексом,
майно платника податків, який має
податковий борг, передається у
податкову заставу. Майно, на яке
поширюється право податкової застави,
оформлюється актом опису. Акт опису
майна, на яке поширюється право
податкової застави, складається
податковим керуючим у порядку та за
формою, що затверджені центральним
органом державної податкової служби.

Встановлено, що позивачем було
здійснено ряд заходів з метою
виявлення майна позивача, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу. Зокрема, було
направлено запити до Державної
інспекції сільського господарства в
Хмельницькій області, центру надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м.
Кам'янець-Подільський та
Кам'янець-Подільського району УМВС
України в Хмельницькій області,
відділу державної реєстрації прав на
нерухоме майне реєстраційної служби
Кам'янець-Подільського МРУЮ та
отримано інформаційні довідки про
відсутність майна у відповідача. Також,
як доказ неможливості виявлення за
місцем реєстрації платника майна, що
йому належить, відповідачем надано
довідку відділу податкової міліції
Кам'янець-Подільської ОДПІ про
встановлення фактичного
місцезнаходження платника податків
віт 29.11.2009 року, згідно з якою ФОП ОСОБА_2
зареєстрований в АДРЕСА_1, однак за
зазначеною адресою не проживає.

Таким чином, підставою для звернення до
суду із позовом про накладення арешту
на кошти та інші цінності платника
згідно підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті
20 Податкового кодексу України була
відсутність майна, за рахунок якого
можливо б було погасити податковий
борг.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд І
інстанції погодився з посиланням
позивача на те, що умова щодо
відсутності майна, за рахунок якого
можливо б було погасити податковий
борг, встановлена п.п. 20.1.17 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, що надає
право податковому органу звертатися до
суду з вимогою щодо накладення арешту
на кошти платника податків. Однак,
судом зазначено, що реалізація цього
права можлива лише за умови дотримання
підстав, встановлених п. 94.2 ст. 94
Податкового кодексу України.

Поряд з цим, Вищий адміністративного
суду України у інформаційному листі №
642/12/13-13 від 29.04.2013 року роз"яснив
наступне.

Так, вiдповiдно до пiдпункту 20.1.17 пункту
20.1 статтi 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та iншi
цiнностi такого платника податкiв, що
знаходяться в банку, у разi, якщо у
платника податкiв, який має податковий
борг, вiдсутнє майно та/або його
балансова вартiсть менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Наведена законодавча норма встановлює
одночасно як право податкового органу
на звернення до суду з вимогою про
накладення арешту на кошти платника
податкiв, так i пiдстави для реалiзацiї
цього повноваження. Такими пiдставами
є: 1) вiдсутнiсть майна, за рахунок якого
може бути погашений податковий борг; 2)
недостатнiсть такого майна для
погашення суми податкового боргу через
те, що балансова вартiсть цього майна
менша за вiдповiдну суму податкового
боргу; 3) майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу у
вiдповiднiй сумi.

Вiдсутнiсть пiдстав для застосування
арешту коштiв платника податкiв,
передбачених для застосування
адмiнiстративного арешту, що входять до
перелiку, встановленого пунктом 94.2
статтi 94 Податкового кодексу України,
серед пiдстав для застосування
адмiнiстративного арешту, що входять до
перелiку, встановленого пiдпунктом 20.1.17
пункту 20.1 статтi 20 Податкового кодексу
України, не повинна розглядатися
судами як перешкода для застосування
арешту коштiв на рахунках платника
податкiв у вiдповiдних випадках.

Наведене пояснюється тим, що норма
пiдпункту 20.1.17 пункту 20.1 статтi 20
Податкового кодексу України є
iмперативною i обов'язковою до
виконання, змiст її є самостiйним, чiтким
i зрозумiлим. Норми пiдпункту 20.1.17 пункту
20.1 статтi 20 та пункту 94.2 статтi 94
Податкового кодексу України не
заперечують за змiстом одна одну,
оскiльки регулюють рiзнi правовiдносини.
Так, норми пункту 94.2 Податкового
кодексу України визначають загальнi
пiдстави для застосування арешту як
майна, так i коштiв платника податкiв.
Натомiсть пiдпункт 20.1.17 пункту 20.1 статтi
20 Податкового кодексу України регулює
iнше коло суспiльних вiдносин, а саме
питання накладення арешту виключно на
кошти платника податкiв та iншi цiнностi,
що знаходяться у банках, причому в
специфiчнiй ситуацiї за вiдсутностi
достатнього для погашення податкового
боргу майна.

Таким чином, враховуючи, що у
відповідача наявний податковий борг
66536 грн. 47 коп., який у встановлені
законом строки не сплачений,
проведеними позивачем заходами
встановлено відсутність у відповідача
майна, яке можливо використати як
джерело погашення податкового боргу,
вимога про накладення арешту на кошти
та інші цінності відповідача, що
знаходяться в банку по відкритих
рахунках є обгрунтованою.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи, та
невідповідність висновків суду
обставинам справи призвели до
помилкового висновку суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Хмельницькій
області задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 30 грудня 2013
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші
цінності Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 в сумі 66536,47 грн., що знаходяться
в банку на відкритих рахунках:

- №6001 відкритий у Хмельницькій
філії ПАТ КБ "Приватбанк", валюта -
українська гривня, МФО 315405;

- №0002 відкритий у ПАТ "КБ"Надра",
валюта - українська гривня, МФО 380764;

- №0001 відкритий у ПАТ "КБ"Надра",
валюта - українська гривня, МФО 380764;

- №0001 відкритий у ПАТ "КБ"Надра",
валюта - українська гривня, МФО 380764.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "27" лютого 2014 р.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Мельник-Томенко Ж. М.