Справа № 2а-8687/11/2670
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/9790/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Північук Л. І.,

представника відповідача - Ларіонової
О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Київській
області на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 жовтня 2012 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року у справі за позовом Національного
комплексу "Експоцентр України" до
Державної фінансової інспекції в
Київській області про визнання
протиправним та скасування вимоги в
частині,

встановив:

Національний комплекс «Експоцентр
України» звернувся з позовом до
Контрольно-ревізійного управління в
Київській області про визнання
нечинним та скасування пункту 7 вимоги
від 01 червня 2010 року № 16-16/486.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 жовтня 2012 року позов задоволено
частково: скасовано пункт 7 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Київській області про усунення
виявлених порушень від 01 червня 2010 року
№ 16-16/486 в наступних частинах:

- «Вжити заходів по відшкодуванню та
перерахувати до Державного бюджету
України шкоду (збитки), що завдана
внаслідок завищення вартості
виконаних підрядних робіт, в тому
числі: в сумі 165 192 грн. 06 коп., які були
перераховані Національним комплексом
«Експоцентр України» за завищені
обсяги виконаних робіт по капітальному
ремонту теплових мереж Національного
комплексу «Експоцентр України»;

- «Вжити заходів по відшкодуванню та
перерахувати до Державного бюджету
України шкоду (збитки), що завдана
внаслідок завищення вартості
виконаних підрядних робіт, в тому
числі: в сумі 95 789 грн. 04 коп., які були
перераховані Національним комплексом
«Експоцентр України» за завищені
обсяги виконаних робіт по капітальному
ремонту виставкового павільйону № 9
Національного комплексу «Експоцентр
України».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року змінено вказане рішення окружного
суду, викладено третій абзац постанови
(про відмову в решті вимог) в наступній
редакції: «Стягнути з Державного
бюджету України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями з
Державної фінансової інспекції в
Київській області на користь
Національного комплексу «Експоцентр
України» понесені ним витрати зі
сплати судової експертизи у розмірі 15
177 грн. 24 коп.».

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове судове рішення про
відмову в позові.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності позивача. Ревізією
встановлено порушення вимог чинного
законодавства, які викладено в акті №
16-31/45 від 19 травня 2010 року.

На підставі результатів ревізії
складено вимогу про усунення виявлених
порушень від 01 червня 2010 року
№ 16-16/486.

Пунктом 7 зазначеної вимоги позивача
зобов'язано вжити заходів по
відшкодуванню та перерахувати до
Державного бюджету України шкоду
(збитки) в загальній сумі 290 899 грн.
03 коп., що завдана внаслідок
завищення вартості виконаних
підрядних робіт, в тому числі:

- в сумі 195 109 грн. 99 коп., які були
перераховані НК «Експоцентр України»
за завищені обсяги виконаних робіт по
капітальному ремонту теплових мереж НК
«Експоцентр України»;

- в сумі 95 789 грн. 04 коп., які були
перераховані НК «Експоцентр України»
за завищені обсяги виконаних робіт по
капітальному ремонту виставкового
павільйону № 9 НК «Експоцентр України».

Не погоджуючись з цим пунктом вимоги,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суди зазначили, що вказаний пункт
вимоги є незаконним в частині вимог про
зобов'язання вжити заходів по
відшкодуванню та перерахувати до
Державного бюджету України шкоду
(збитки) в сумі 165 192 грн. 06 коп., які були
перераховані Національним комплексом
«Експоцентр України» за завищені
обсяги виконаних робіт по капітальному
ремонту теплових мереж та в сумі 95 789
грн. 04 коп., перерахованих за завищені
обсяги виконаних робіт по капітальному
ремонту виставкового павільйону; в
решті вимог про відшкодування та
перерахування до Державного бюджету
України шкоди (збитки) в сумі 29 917 грн. 93
коп., які були перераховані за завищені
обсяги виконаних робіт по капітальному
ремонту теплових мереж, судами
відмовлено.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу» (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону
України Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Крім того, зміст вимоги відповідача
повинен узгоджуватися з приписами
чинного законодавства, що, зокрема,
означає те, що вимога повинна містити
вичерпну вказівку підконтрольному
суб'єкту щодо вчинення дій, які
відповідно до норм законодавства
будуть направлені на усунення
порушених вимог закону.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що позивач
здійснює фінансовий контроль за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, позивач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
позивача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Дослідивши вимоги, пред'явлені
позивачу, колегія суддів прийшла до
висновку, що вони прийняті з порушенням
вимог законодавства та не ґрунтуються
на нормах права.

Так, вимагаючи від позивача
перерахувати до Державного бюджету
України грошові кошти, відповідач не
вказує на те, якою нормою закону
(підзаконного акту) передбачено
відновлення порушених вимог
законодавства саме в такий спосіб.

Водночас, спірна вимога відповідача не
відповідає критерію визначеності,
оскільки містить загальне посилання на
вжиття заходів по відшкодуванню шкоди
(без конкретизації яких саме заходів)
та на перерахування до Державного
бюджету вказаних коштів.

Таке формулювання вимоги унеможливлює
її виконання через те, що вичерпно не
вказує на дії, які позивачу необхідно
вчинити, при цьому ставить в залежність
можливість перерахування до бюджету
коштів із вжиттям певних заходів по їх
відшкодуванню, тоді як результат
вжиття будь-яких заходів з
відшкодування шкоди заздалегідь
невідомий.

З врахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з висновками
судів, що оскаржуваний пункт вимоги не
узгоджується з приписами
законодавства України.

Крім того, обґрунтованим є висновок
апеляційного суду щодо стягнення з
Державного бюджету України за рахунок
бюджетних асигнувань за зобов'язаннями
відповідача 15 177 грн. 24 коп.
витрат, пов'язаних зі сплатою позивачем
судової експертизи.

Відповідно до статті 87 КАС України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать, зокрема
витрати, пов'язані із проведенням
судових експертиз.

Статтею 94 КАС України передбачено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем на виконання ухвали суду
оплачено вказану у рахунку Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз вартість вказаної
експертизи у сумі 16 920 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку
про розподіл судових витрат, стягнувши
на користь позивача 15 177 грн. 24 коп.
витрат, відповідно до тієї частини
позовних вимог, які задоволені на його
користь.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Київській області залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 жовтня 2012 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: