Справа № 2-а-39/11/1522
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 р.Справа № 2-а-39/11/1522

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Загороднюк Володимир Іванович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів:
Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 01 лютого 2011
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

19.11.2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду
першої інстанції з позовом до
департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
зобов'язання призначити загальну суму
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 02.07.2008 року по 01.04.2010
року в розмірі 9920 грн.; зобов'язання
призначити та сплачувати щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6-років щомісяця до
закінчення строку передбаченого
законом виплати, а саме з 01.04.2010 року по
02.07.2011 рік.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 01 лютого 2011 року позов
задоволено частково.

Зобов'язано департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради здійснити ОСОБА_2 перерахунок
щомісячної державної допомоги по
догляду за дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до досягнення нею 3-річного віку
відповідно до вимог ст. ст. 40-44 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» та ст. ст. 1, 17 Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» починаючи з 28.10.2009 року по
день ухвалення судового рішення.

В іншій частині позову відмовлено.

02.02.2011 року департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради подав апеляційну скаргу на
вказану постанову Приморського
районного суду м. Одеси.

У поданій апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 01 лютого 2011
року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів вража
за необхідне зазначити наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітньої дитини
- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанції позивачка зазначила, що
відповідачем було порушено її право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, встановленого ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму, а здійснював вказані виплати
у розмірі, меншому, ніж встановлено
вказаним законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції поновив
строк звернення до суду, з таким
висновком частково погоджується
колегія суддів суду апеляційної
інстанції, зважаючи на наступне:

Як вбачаться з матеріалів справи, 28.04.2010
року ОСОБА_2 зверталась до суду першої
інстанції з позовом до департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради про відшкодування шкоди в
порядку цивільного судочинства. Судом
першої інстанції було встановлено, що
ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси вказаний позов був залишений без
руху, у зв'язку з чим позивачці був
поновлений строк звернення до суду у
справі, що розглядається та задоволено
позовні вимоги з 28.10.2009 року.

Однак, слід зазначити, що відповідно до
ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, чинній
на час звернення до суду в квітні 2010
року) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 5 КАС України передбачено,
що провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Зважаючи на те, що позивачка вперше
звернулась до суду за захистом
порушених прав 28.04.2010 року та,
враховуючи вказані положення КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність залишення
позовних вимог ОСОБА_2 за період з 02.07.2008
року по 27.04.2009 року без розгляду у
зв'язку з пропуском річного строку
звернення до суду.

Що стосується позовних вимог у межах
строку звернення до суду, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне:

Як зазначає позивачка в своєму позові,
вона перебуває на обліку в
департаменті праці та соціальної
політики Одеської міської ради як
особа, застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
отримує допомогу по догляду за дитиною,
що не заперечується відповідачем.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21.11.1992 року №2812-XII (далі -
Закон №2811-ХІІ), дія якого поширювалася
на осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року №2240-III (далі
- Закон №2240-III), який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
Законами.

Зокрема, статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III.

Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 45 Закону України від 27 квітня
2010 року № 2154-VI "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" (далі - Закон № 2154-VI)
передбачено, що у 2010 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

В зв'язку з тим, що у передбачений
законом спосіб положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у 2010
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначалась та
виплачувалась у відповідності до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми» від 27.12.2001 року № 1751.

Однак, слід зазначити, що порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року №1751
саме на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

У 2011 році виплату допомоги в розмірах,
передбачених Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не було обмежено.

Оскільки у справі, що розглядається,
було встановлено, що спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі поширюються норми спеціального
Закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року (справа № 21-410а12).

Слід зазначити, що позивачка свої
позовні вимоги обмежила строком
досягнення її дитиною трирічного віку,
а тому колегія суддів приходить до
висновку, що судом першої інстанції
помилково зазначено кінцеву дати
здійснення перерахунку допомоги по
день ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також
положення ст. 99 КАС України, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що у
період з 28.04.2009 року по 02.07.2011 року (до
досягнення донькою ОСОБА_2 - ОСОБА_3
трирічного віку) виплата допомоги
позивачці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку повинна
здійснюватись відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» виходячи зі встановленого
законодавством розміру прожиткового
мінімуму в розрахунку на місяць.

Крім того, слід звернути увагу на те, що
нарахування, перерахунок та виплата
зазначеної допомоги відноситься до
компетенції відповідних органів
соціального захисту населення, а тому
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача конкретної грошової суми
не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
правильно по суті вирішено справу, але
із помилковим застосуванням норм
процесуального права, а тому
постановлене судове рішення на
підставі ст. 201 КАС України підлягає
зміні.

Враховуючи вищенаведене і керуючись
ст. ст. 184, 185, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 01 лютого 2011 року змінити,
виклавши її резолютивну частину в
наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

Зобов'язати департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 28.04.2009 року
по 02.07.2011 року (досягнення донькою
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 трирічного віку)
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 02.07.2008
року по 27.04.2009 року залишити без
розгляду.

В іншій частині позовних вимог
відмовити».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В.Бойко

Суддя:
Т.М.Танасогло

Суддя:
О.В.Яковлєв