Справа № 1570/6291/12
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/800/29965/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси Одеської області Державної
податкової служби на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15 лютого 2013 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня
2013 року

у справі № 1570/6291/2012

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Аптечна
мережа «Фармація»

до Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста

Одеси Одеської області
Державної податкової служби

про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В

Публічне акціонерне товариство
«Аптечна мережа «Фармація» (надалі
також - ПАТ «Фармація», позивач)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової служби (надалі також - ДПІ,
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби від 10
жовтня 2012 року № щодо збільшення
суми грошового зобов'язання по податку
на додану вартість у загальному
розмірі 35 623 грн., з яких 28 498 грн. -
основний платіж, 7 125 грн. - штрафні
(фінансові) санкції, № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на прибуток у загальному
розмірі 495 грн., з яких 396 грн. - основний
платіж, 99 грн. - штрафні (фінансові)
санкції, № щодо зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 3 624 грн., № щодо зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 3
261 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Аптечна мережа «Фармація» задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби
від 10 жовтня 2012 року № , № ,
№ та № .

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня
2013 року апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Одеської області
Державної податкової служби на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року залишено без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року - без змін.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21
травня 2013 року і ухвалити нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Позивач, не погоджуючись із касаційною
скаргою, подав письмові заперечення, в
яких просить постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 15
лютого 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 травня 2013 року залишити без змін,
а касаційну скаргу - без задоволення, з
огляду на її безпідставність та
необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Так, фактичною підставою для
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість та податку
на прибуток підприємств і зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток, з
приводу правомірності яких виник спір,
стали висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 29
вересня 2012 року № 5569/22-4/22447055, про
порушення позивачем вимог підпунктів
8.1.1, 8.1.2 пункту 8.1 статті 8 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», а саме занижено податок
на прибуток за 2009 рік - у сумі 396 грн. та
завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
І квартал 2010 року - у сумі 3 624 грн.;
підпунктів 7.4.3, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», зокрема, занижено податок на
додану вартість на суму 28 498 грн., у т.ч. в
розрізі звітних податкових періодів:
вересень 2009 року - у сумі 27 957 грн.,
жовтень 2009 року - у сумі 541 грн., завищено
значення рядка 26 податкової декларації
з податку на додану вартість: листопад
2009 року - у сумі 3 261 грн., завищено
значення рядка 21 декларації з податку
на додану вартість «від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, поточного звітного
(податкового) періоду»: лютий 2010 року - у
сумі 266 грн. у зв'язку з тим, що
господарські операції між позивачем та
ПП «Одеська будівельна компанія» не
спрямовані на настання реальних
правових наслідків.

Таким висновками податкового органу
передували наступні обставини, що
встановлені судами попередніх
інстанцій.

На адресу позивача відповідачем було
надіслано запит від 24 січня 2012 року
№3531/10/2330 про надання інформації та її
документального підтвердження
господарських відносин позивача з ПП
«Одеська будівельна компанія», на який
ПАТ «Аптечна мережа «Фармація» надано
пояснення та документальне
підтвердження.

Листом від №28824/10/22-4 від 3 серпня 2012 року
відповідач повторно звернувся до
позивача про надання документального
підтвердження господарських
правовідносин позивача із зазначеним
вище суб'єктом господарювання., на який
ПАТ «Аптечна мережа «Фармація»,
супровідним листом №775 від 27 серпня 2012
року надіслано Довідку «Про надання
інформації з питань правових
взаємовідносин з ПП «Одеська
будівельна компанія» за період з
01.07.2009р. по 28.02.2010р.», у якій, серед
іншого, повідомлено, що 24 липня 2012 року
старшим оперуповноваженим ОПІ ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області ДПС майором податкової міліції
Грудкою І.Л. було проведено вилучення
оригіналів усіх первинних
фінансово-господарських та
бухгалтерських документів, які
свідчать про фінансово-господарські
взаємовідносини ПАТ «Аптечна мережа
«Фармація» з ПП «Одеська будівельна
компанія», у зв'язку з чим надати
необхідні документи неможливо.

Разом з тим, в ході розгляду справи
судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем старшому
слідчому СУ ДПС в Одеській області
старшому лейтенанту податкової
міліції Вдовиченку Д.М. надіслано
лист-запит №36731/9/22-4/7, яким контролюючий
орган просив надіслати вилучені
документи, що підтверджують
господарські відносини
ПАТ «АМ «Фармація» з ПП «Одеська
будівельна компанія» або забезпечити
доступ до вилучених документів для
врахування при проведенні перевірки.

Відповідно до пункту 85.9 статті 85
Податкового кодексу України у разі
коли до початку або під час проведення
перевірки оригінали первинних
документів, облікових та інших
регістрів, фінансової та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів,
а також виконання вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
були вилучені правоохоронними та
іншими органами, зазначені органи
зобов'язані надати для проведення
перевірки контролюючому органу копії
зазначених документів або забезпечити
доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в
абзаці першому цього пункту, було
вилучено правоохоронними та іншими
органами, терміни проведення такої
перевірки, у тому числі розпочатої,
переносяться до дати отримання
вказаних копій документів або
забезпечення доступу до них.

Між тим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, відповідь від
старшого слідчого СУ ДПС в Одеській
області з відповідними документами на
адресу ДПІ не надходили, доступ до них
не забезпечувався. За таких обставин,
суди прийшли вірного висновку, що
контрольний захід щодо позивача був
розпочатий без наявних на те підстав.

Враховуючи вимоги Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22 грудня 2010 року № 984, яким передбачено,
що факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів, та враховуючи те, що
встановлення обставини реальності
господарських операцій здійснюється
на підставі аналізу первинних
документів - проведення перевірки без
первинних документів, облікових та
інших регістрів, фінансової та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, і в
кінцевому результаті формування
висновків без документів, що вилучені
правоохоронними органами, як і
донарахування на підставі таких
висновків податкових зобов'язань, - не є
такими, що відповідають критеріям, що
визначені частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
для рішень, дій суб'єктів владних
повноважень.

Крім того, в матеріалах справи
містяться докази (податкова звітність,
договори, довідки про вартість
виконаних робіт, акти податкові
накладні, рахунки-фактури, акти
приймання виконаних підрядних робіт,
платіжні доручення), які свідчать про
те, що господарські операції між
позивачем та ПП «Одеська будівельна
компанія» спрямовані на настання
реальних правових наслідків.

Таким чином, юридично правильним є
висновок судів попередніх інстанцій
про те, що податкові
повідомлення-рішення, з приводу
правомірності яких виник спір,
прийняті відповідачем без дотримання
вимог визначених частиною 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 8
Кодексу адміністративного судочинства
України суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що
відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що «…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем під час
розгляду адміністративної справи не
наведено об'єктивних доводів щодо
наявності в діях позивача ознак
неправомірності, не надано доказів
узгодженості дій позивача з
недобросовісними платниками податків
(постачальником) з метою незаконного
отримання податкової вигоди, як і не
доведено правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
відповідача не знаходить свого
підтвердження матеріалами справи та не
ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

За правилами статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів,
перевіривши у межах касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а
оскаржувані рішення слід залишити без
змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Приморському районі міста
Одеси Одеської області Державної
податкової служби відхилити, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко