Справа № 466/5690/13-а 2а/466/251/13
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа № 876/12520/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

за участю секретаря судового
засідання: Дутки І.С.

представника позивача:
Тарасяк Р.Р.

представника відповідача:
Тагієва С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 17.09.2013 року у справі
за позовом управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова до Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження,-

встановила:

У липні 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова звернулося з позовом до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Позивач вказував, що на їх адресу 15.07.2013
року надійшла постанова державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження №38658099 від 08.07.2013 року про
примусове виконання виконавчого листа
№2а-419/2011 року, виданого 20.06.2012 року.

Проте, 27.08.2012 року в управління вже
надходила постанова державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження №33382371 від 11.07.2012 року про
примусове виконання виконавчого листа
№2а-419/2011 року, виданого 20.06.2012 року. У
зв'язку з тим, що стягувач, ОСОБА_3, на
обліку у боржника, Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова, не
перебуває та пенсію з 01.02.2012 року не
отримує, постановою Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівської міського управління
юстиції від 29.11.2012 року закінчено
виконавче провадження №33382371 з
примусового виконання виконавчого
листа №2а-419/11.

Враховуючи викладене, позивач
звернувся до суду та просив скасувати
постанову державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№38658099 від 08.07.2013 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 17.09.2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду оскаржив позивач.
Вважає, що оскаржувана постанова
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою позов
задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу апелянта
слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2011 року
Шевченківським районним судом м.
Львова було видано виконавчий лист №
2а-419/2011 про зобов'язання Управління
пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
призначити і виплатити на користь
ОСОБА_3 згідно ст. ст. 54, 50 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок чорнобильської
катастрофи» основну пенсію в розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, встановленої ст. 28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
11.10.2010 року по 31.10.2010 року, з урахуванням
виплачених сум.

08.07.2013 року постановою державного
виконавця Тагієва Сабіра Вагітовича
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження за виконавчим
листом № 2а-419/2011.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21.04.99 р. N
606-XIV із внесеними змінами.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про виконавче провадження» у
виконавчому документі повинні бути
зазначені: назва і дата видачі
документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; резолютивна частина
рішення; дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Виконавчий документ повинен
бути підписаний уповноваженою
посадовою особою із зазначенням її
прізвища та ініціалів і скріплений
печаткою. Законом можуть бути
встановлені також інші додаткові
вимоги до виконавчих документів.

Згідно із статтею 26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі:
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Судами встановлено, що оскаржена
постанова державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання не закінчився.

Проте, оскаржена постанова підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
державну виконавчу службу» органами
державної виконавчої служби є:
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про
виконавчу провадження» на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими боржниками є
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади, місцеві суди,
міські, районні або селищні ради чи
районні державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

В наведеній вище статті мова йде про
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади, а не про
територіальні органи центральних
органів виконавчої влади.

Проте колегія суддів звертає увагу на
те, що згідно ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про центральні органи виконавчої
влади» територіальні органи
центрального органу виконавчої влади
утворюються як юридичні особи
публічного права в межах граничної
чисельності державних службовців та
працівників центрального органу
виконавчої влади і коштів,
передбачених на його утримання,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади, Кабінетом
Міністрів України. Територіальні
органи центрального органу виконавчої
влади діють на підставі положень, що
затверджуються керівником
центрального органу виконавчої влади
(ч. 3).

Таким чином судова колегія вважає, що
оскільки поняття територіальний
підрозділ у Законі України «Про
центральні органи виконавчої влади» не
вживається, тому таке поняття є
тотожним з територіальними органами
центрального органу виконавчої влади.

Враховуючи те, що боржником у
виконавчому провадженні за виконавчим
листом № 2а-419/2011 є управління
Пенсійного фонду в Шевченківському
районі м. Львова, територіальний орган
центрального органу виконавчої влади,
тому Шевченківський відділ державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції не
наділений повноваженнями по виконанню
виконавчого листа №2а-419/11 від 12.03.2013
року, виданого Шевченківським районним
судом м. Львова.

Оцінивши зібрані докази в сукупності,
суд приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги являються
законними і обґрунтованими та
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 203, 207,
254 КАС України, колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова
задоволити. Скасувати постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 17.09.2013 року у справі
№466/5690/13-а та прийняти нову постанову,
якою позов задоволити. Скасувати
постанову державного виконавця
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження
№38658099 від 08.07.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В. Улицький

Судді:
Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 14.02.2014 року