Справа № 810/4081/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4081/13-а ( у 7-ми томах) Головуючий у
1-й інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Века
Україна» на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Века
Україна» до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Века Україна» (далі -
позивач) звернулося до Київського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 08 травня 2013
року № .

Київський окружний адміністративний
суд своєю постановою від 29 серпня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року та постановити нову про
задоволення адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Века Україна»
зареєстроване у виконавчому комітеті
Броварської міської ради Київської
області за № 0001635 та
перереєстровано Броварською районною
державною адміністрацією.

На податковому обліку ТОВ «Века
Україна» перебуває з 22 травня 2006 року у
Броварській об'єднаній державній
податковій інспекції Київської
області.

Позивач у своїй господарській
діяльності здійснювало реалізацію
придбаних віконних та дверних
профілів, фурнітури до них.

У період з 17 грудня 2012 року по 29 січня 2013
року, посадовими особами Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, статті 77 Податкового кодексу
України та на виконання направлень від
17 грудня 2012 року № 1255, № 1257, № 1258, № 1259,
№ 1260 та від 11 січня 2013 року № 24, № 86
проведено планову виїзну перевірку ТОВ
«Века Україна» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 квітня 2011 року по 30 вересня
2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2011
року по 30 вересня 2012 року. Результати
перевірки були оформлені актом від 05
лютого 2013 року № 81/22-2/34360838 (далі по
тексту-Акт перевірки).

Перевіркою було встановлено факт
порушення ТОВ «Века Україна» вимог
пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті
135, пункту 135.4 статті 135 та статті 56
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток. Виявлені порушення, на думку
перевіряючих, пов'язані з
застосуванням в бухгалтерському
обліку задвоєння проводок, що не
підтверджується бухгалтерськими
довідками та первинними документами,
як того вимагають Інструкція «Про
застосування плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій.

На підставі висновків акту перевірки,
Броварською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийнято податкове
повідомленні-рішення від 08 травня 2013
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ТОВ «Века
Україна» з податку на прибуток
приватних підприємств на суму 6360868,00
грн. (в тому числі за основним платежем
на 5190288,00 грн. та 1170580,00 за штрафними
(фінансовими) санкціями).

З приводу даних правовідносин, колегія
суддів апеляційної інстанції звертає
увагу на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно пункту 134.1 статті 134 Податкового
кодексу України, прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються
відповідно до пункту 135.5 цієї статті; за
винятком доходів, визначених у пункті
135.3 цієї статті та у статті 136 цього
розділу.

Пунктом 135.2. ст.135 ПК України визначено,
що доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення обліку і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку, та
інших документів, встановлених
розділом II цього Кодексу.

Пунктом 135.2 статті 135 Податкового
кодексу України зазначено, що доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до статті 135 доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті, інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно статті 138 Податкового кодексу
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Суд першої інстанції в своєму рішенні
послався на те, що позивач за період з 01
квітня 2011 року по 30 вересня 2012 року
відобразив по рядку 01 «доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування» податкових декларацій
з податку на прибуток на суму 322424430,00
грн., по рядку 02 «дохід від операційної
діяльності» на суму 306969704,00 грн. В графі
дебетний оборот рахунку 36, в частині
дебетного обороту 361 рахунку без
податку на додану вартість та
дебетного обороту по 362 рахунку,
становить 537907839,00 грн.

Відхилення між рядком 01 та 02 - 230938135,00
грн. Кредитні обороти (клас
бухгалтерських рахунків 7) зазначені,
без урахування податку на додану
вартість, у сумі 328700968,00 грн. Отже
відхилення з рядком 02 податкових
декларацій з податку на прибуток
становить 21731264,00 грн.

Судом першої інстанції зазначено, що
ТОВ «Века Україна» застосовує в
бухгалтерському обліку підприємства
рахунок 704 «Дохід від реалізації
готової продукції», рахунок 904
«Виробнича собівартість готової
продукції», що за своїм економічним
змістом не відповідає Плану рахунків,
який затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 30.11.1999 № 291».

В Акті перевірки сума доходу, що
підлягає оподаткуванню, розрахована
шляхом ділення на 6 і множення на 5
кредитового обороту по рахунку 70. Саме
таким чином відповідач визначив суму
доходу позивача без ПДВ.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що поряд з дослідженням
бухгалтерського обліку, суд повинен
також досліджувати і первинні
документи, які впливають або можуть
вплинути на підтвердження
правильності ведення податкового
обліку, які подаються платником
податків, зокрема, щодо правильності
визнання податкових зобов'язань з
податку на прибуток підприємств та
надати їм правової оцінки (ст. 69-71,76,79 та
163 КАСУ).

Порядок визначення доходу, що
враховується при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
наведено в ст. 135 «Порядок визначення
доходів та їх склад» ПКУ. Зокрема,
пунктом 135.2 якої передбачено, що доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

TOB «Века Україна» було надано до
перевірки всі документи, на підставі
яких сформовано доходи (накладні, ВМД,
товарно-транспортні накладні та ін.).
Разом з тим, як видно з Акту перевірки,
під час перевірки посадові особи ОДПІ
не дослідили в повному обсязі
документи, на підставі яких сформовано
доходи TOB «Века Україна». Посилання в
Акті перевірки на ту обставину, що
господарський зміст операцій не
розкрито в порушення підпунктів 16.1.3,
16.1.5 та 16.1.7 п.16.1 ст.16 ПКУ, колегія суддів
вважає безпідставним, оскільки згадані
пункти ПКУ стосуються обов'язків
платників податків щодо надання
інформації контролюючим органам. Як
вбачається з матеріалів справи та
пояснень представників позивача, всі
документи та інформація, які позивач
повинен був надати контролюючим
органам у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
було своєчасно і в повному обсязі
надано.

З матеріалів справи також
вбачається, що TOB «Века Україна»
здійснює як реалізацію продукції на
митній території України, так і експорт
продукції за межі України. Відповідно
до п. 195.1 ст. 195 ПКУ, під час експорту TOB
«ВЕКА Україна» нараховувало податкові
зобов'язання з ПДВ по нульовій ставці
та відображало за кредитом рахунку 70
дохід від реалізації продукції без ПДВ.
Зазначений факт не було досліджено
відповідачем і не взято до уваги під
час розрахунку доходу в Акті перевірки.
Тобто для розрахунку доходу від
реалізації необхідно було дослідити,
які саме операції з реалізації були
відображені з ПДВ і тільки з суми
доходу за такими операціями
вираховувати ПДВ. Внаслідок
неправильного вирахування ПДВ в Акті
перевірки допущена помилка в сумі
доходів від реалізації.

В Акті перевірки дохід від реалізації
за період перевірки відображений в
сумі 394 441 162 грн., ПДВ розрахований у
сумі 65 740 194 грн. (394 441 162/6), тоді як
фактично ПДВ з урахуванням експортних
операцій склав 60 512 893грн. Таким чином в
Акті перевірки для розрахунку доходу
від реалізації використано суму ПДВ,
завищену на 5 227 301 грн. Зазначене
відбулося внаслідок того, що під час
перевірки не були досліджені первинні
документи (в тому числі податкові
накладні видані), за якими сформовано
податкові зобов'язання та дохід від
реалізації.

Також, в Акті перевірки зазначено
«Бухгалтерські довідки щодо
проведених сторнувань та вирівнювань
не надавалися, господарський зміст не
розкрито, в порушення підпунктів 16.1.3,
16.1.5 та 16.1.7 п.16.1 cт.16 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі
змінами та доповненнями». Крім того, у
Акті перевірки наведено порядок
відображення операцій сторнування та
виправлення шляхом внесення даних про
виправлення чорнилом, пастою кулькових
ручок тощо темного кольору.

З приводу цього, колегія суддів
зазначає, що відповідно до пункту 5
статті 8 «Організація бухгалтерського
обліку на підприємстві» розділу III
«Організація та ведення
бухгалтерського обліку» Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року, № 996-XIV підприємство
самостійно: обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановлених цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; затверджує правила
документообігу і технологію обробки
облікової інформації, додаткову
систему рахунків і регістрів
аналітичного обліку».

На виконання зазначеної норми Закону,
позивачем було обрано для ведення
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них електронну форму.
Позивач здійснює бухгалтерський облік
в програмі SAP. Технічні можливості цієї
програми розроблені таким чином, що всі
дані, які заносяться і записуються в
програму, зберігаються і не підлягають
вилученню, знищенню або викресленню.
Програма SAP технічно налаштована таким
чином, що в ній неможливо зробити запис
методом «сторно» так, як це описано в на
стор. 11 Акту перевірки. На цій сторінці
Акту наводяться вимоги до виправлення
помилок в первинних документах,
облікових регістрах і звітах, що
створені ручним способом, а саме:
пунктом 4.3 розділу 4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 pоку N 88 (далі - Положення
№ 88), передбачено, що помилки в
облікових регістрах за минулий звітний
період виправляються способом сторно.
Цей спосіб передбачає складання
бухгалтерської довідки, в яку помилка
(сума, кореспонденція рахунків)
заноситься червоним чорнилом, пастою
кулькових ручок тощо або із знаком
«мінус», а правильний запис (сума,
кореспонденція рахунків) заноситься
чорнилом, пастою кулькових ручок тощо
темного кольору. Внесенням цих даних до
облікового регістру у місяці, в якому
виявлено помилку, ліквідується
неправильний запис та відображається
правильна сума і кореспонденція
рахунків бухгалтерського обліку. Однак
зазначена вимога не застосовується до
облікових регістрів, створених у формі
електронного документа. Пунктом 4.6
Положення № 88 передбачено, що
виправлення помилок у документах і
регістрах, що створені у формі
електронного документа, здійснюється
«відповідно до законодавства».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
виправлення помилок у документах і
регістрах, що створені у формі
електронного документа, не можуть
виправлятися способом сторно. Для
внесення виправлень в електронні
документи, створені в програмі SAP
існують відповідні протоколи
функціонування цього програмного
продукту. В програмі SAP виправлення
помилкових записів можливо лише новим
зворотнім записом. Отже, помилковий
запис реалізації продукції (наприклад,
у зв'язку з не вірним вибором договору
по контрагенту, або помилкою в артикулі
чи назві продукції і та. ін),
відображений за дебетом рахунку 36
«Розрахунки з покупцями та
замовниками» та кредитом рахунку 70
«Доходи від реалізації», з метою
виправлення записується зворотнім
записом за дебетом рахунку 70 «Доходи
від реалізації» і кредитом рахунку 36
«Розрахунки з покупцями та
замовниками». Таким чином, зазначений
запис не суперечить Інструкції № 291.

Під час перевірки не був досліджений
порядок внесення виправних записів в
програму, розрахунок доходу від
реалізації здійснено без урахування
коригуючих записів за дебетом рахунку
70 «Доходи від реалізації».

В Акті перевірки не наведено, які саме
доходи не були враховані під час
складання Декларації з податку на
прибуток.

Що стосується твердження відповідача
про безоплатність операцій з поставки
на користь ФОП ОСОБА_2, та про порушення
апелянтом положень пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
ПКУ, в результаті чого останнім
занижено доходи, що враховуються при
визначені об'єкта оподаткування за 2
квартал 2012 року на суму 1 710 390 грн.,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

На спростування висновків податкових
інспекторів апелянт надав суду копію
договору поставки № 02/11 від 31.12.2009 року
(далі - Договір 1, додаток № 23 до позову)
та договору поставки на умовах
товарного кредиту № 02/11-1 від 16 травня
2012 року (далі - Договір 2, додаток № 26 до
позову), копії видаткових накладних та
товарно-транспортних накладних, а саме:
видаткова накладна за 31.05.2012 року №
на загальну суму 297585,34 грн. та
видаткові накладні за червень місяць
2012 року, а саме: № від 18.06.2912 року
на суму 411880,25 грн., № від 19.06.2012
року на суму 206317,18 грн., № від
19.06.2012 року на суму 32005,02 грн., №
від 20.06.2012 року на суму 454893,19 грн., №
від 29.06.2012 року на суму 2015,58 грн. та
№ від 29.06.2012 року на суму 311240,21
грн., за якими був списаний товар на
користь ФОП ОСОБА_2, та
товарно-транспортні накладні за
аналогічний період, а саме: № Ш1052012/6 від
31.05.2012 року на суму 297585,34 грн., № Ш8062012/6
від 18.06.2012 року на суму 411880,25 грн., №
Ш9062012/5 від 19.06.2012 року на суму 238322,20
(206317,18+32005,02), № Ш0062012/1 від 20.06.2012 року на
суму 454893,19 та № Ш9062012/10 від 26.06.2012 року на
суму 313255,79 грн. (2015,58+311240,21) (копії
зазначених документів додаються як
додаток № 25 і додаток № 28 до позову),
якими підтверджується факт
перевезення (доставки) товару на
користь ФОП ОСОБА_2 Загальна сума, на
яку позивач поставив товар на користь
ФОП ОСОБА_2, а останній його прийняв, за
вищенаведеними первинними
документами, складає 1715936,77грн.

Варто зауважити, що постачання товару у
2 кварталі 2012 року здійснювалося за
обома вищезазначеними договорами, але
за різними видатковими накладними,
товаросупровідними документами (ТТН)
та податковими накладними. Істотною
відмінністю Договору 1 від Договору 2 є
умова про постачання товару на умовах
товарного кредиту та визначення його
максимальної суми (1 723 948, 80 грн.). Інші
умови зазначених договорів, зокрема,
щодо номенклатури товару та умов
доставки, є ідентичними.

Судом до матеріалів справи долучені
податкові накладні, які виписувалися
позивачем за фактом здійснення
операцій з поставки товару за
Договором 2 (поставки саме за цим
договором зазначені у Акті перевірки
як такі, що зроблені на безоплатній
основі). З інформації, наведеної у
податкових накладних, зокрема, у графі
«Вид цивільно-правового договору» та
графи 12 «Загальної сума коштів, що
підлягає сплаті», можна дійти
однозначного висновку, що товар за
зазначеними вище видатковими
накладними був відвантажений саме за
Договором 2 та не безоплатно.

Також, товар, поставлений на користь
ФОП ОСОБА_2 за Договором 2, на час
проведення перевірки був повністю
оплачений, що підтверджується актом
звірки за договором № 02/11-1 від 16.05.2012
року за період 01.05.2012 року - 31.12.2012 року.

Колегія суддів, також, звертає увагу на
те, що Київським окружним
адміністративним судом було прийнято
постанову від 19.04.2013 р. у справі №
810/1350/13-а у справі за позов позивача до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби,
третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача - ФОП ОСОБА_2 про
скасування податкового повідомлення -
рішення. Зазначеною постановою суд
задовольнив повністю позовні вимоги TOB
«ВЕКА Україна» до ОДПІ (Відповідача)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.02.2013 року №
, яким зменшено розмір від'ємного
значення з податку на додану вартість у
розмірі 342078грн. Підставою для його
винесення так саме як і для винесення
оскаржуваного ППР у відповідній
частині, стали висновки відповідача по
епізоду з ФОП ОСОБА_2, наведені в Акті
перевірки.

Зазначеним судовим рішенням, яке
набрало законної сили на час розгляду
справи та на дату прийняття
оскаржуваної постанови, встановлена
безпідставність висновків відповідача
про «перевезення товару ФОП ОСОБА_2
більше, ніж відвантажено», і як
наслідок, щодо заниження товариством
доходів, що враховуються при визначені
об'єкта оподаткування за 2 квартал 2012
року на суму 1 710 390 грн.

Що стосується оприбуткування як
нематеріального активу рекламного
ролику «Века-Рус» в сумі 376955,23 грн. та
нарахування амортизаційних
відрахувань в сумі 94239,00 грн., колегія
суддів звертає увагу на наступне. Суд
першої інстанції не надав оцінку
положенням долученого до матеріалів
справи Ліцензійного договору б/н про
надання права використання
аудіовізуальних творів від 01.04.2011 року,
укладеного між TOB «ВЕКА Рус» (Ліцензіар)
та TOB «Века Україна» (Ліцензіат). Згідно
з п. 2.4 якого, товариство має право
передавати 3-тім особам права на
використання творів, наданих йому
відповідно з даним договором, зокрема
ті, що вказані в п. 2.1 цього договору.

Відповідно до пп. 14.1.225 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, не
вважаються роялті платежі за отримання
об'єктів власності, визначених в абзаці
першому цього пункту, у володіння або
розпорядження чи власність особи або,
якщо умови користування такими
об'єктами власності надають право
користувачу продати або здійснити
відчуження в інший спосіб такого
об'єкта власності.

Таким чином, зазначені вище норми
податкового законодавства з метою
оподаткування виключають можливість
кваліфікувати платежі на виконання
згаданого вище Ліцензійного договору в
якості роялті, оскільки за умовами
цього договору позивач має право
відчужити отриманий ним об'єкт
інтелектуальної власності, шляхом
передачі 3-тім особам прав на
використання творів, наданих йому за
Ліцензійним договором, зокрема тих, що
вказані в п. 2.1 Ліцензійного договору,
тобто усіх прав, які отримані самим
товариством.

Згідно пп. 14.1.120 п. 14.1 ст. 14 ПКУ,
нематеріальні активи - право власності
на результати інтелектуальної
діяльності, у тому числі промислової
власності, а також інші аналогічні
права, визнані об'єктом права власності
(інтелектуальної власності), право
користування майном та майновими
правами платника податку в
установленому законодавством порядку,
у тому числі набуті в установленому
законодавством порядку права
користування природними ресурсами,
майном та майновими правами.

Враховуючи наведені вище норми чинного
в Україні податкового законодавства, а
також ту обставину, що платежі
здійснені в оплату згаданого вище
Ліцензійного договору, не можна
вважати в якості оплати саме роялті, а
тому висновок суду першої інстанції,
щодо завищення з боку товариства
амортизаційних відрахувань, є
необгрунтованим.

Також, суд зазначає, що витрати на
придбання рекламного ролику «Века-Рус»
в сумі 376955,23 грн. не були визнані (ні
судом, ні відповідачем) в якості витрат,
що не пов'язані з господарською
діяльністю позивача. Разом з тим, пп.
140.1.2 п. 140.1 ст. 140 ПКУ визначено, що при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються, зокрема, витрати з
нарахування роялті та придбання
нематеріальних активів (крім тих, що
підлягають амортизації) для їх
використання в господарській
діяльності платника податку. Таким
чином, навіть у тому випадку, якщо
зазначені витрати, з метою
оподаткування, не підлягають
амортизації, такі витрати на законних
підставах можуть брати участь у
розрахунку об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств в
складі витрат з нарахування роялті для
їх використання в господарській
діяльності товариства, що судом першої
інстанції було залишено поза увагою.
Проте, неврахування податковим
органом, встановленого перевіркою
заниження валових витрат на обумовлену
суму, призвело до невірного розрахунку
відповідачем об'єкта оподаткування та,
відповідно, невірного визначення
розміру податкового зобов'язання з
податку на прибуток.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що суд першої
інстанції надав правову оцінку іншому
податковому повідомленню-рішенню від
08.05.2013 року за № про сплату
прибутку з іноземних юридичних осіб на
суму 83995,83 грн. і 20998,96 грн. штрафної
санкції, правомірність прийняття
якого, було предметом розгляду іншої
адміністративної справи, а саме: справи
№ 810/4082/13-а про визнання недійсним та
скасування вказаного вище податкового
повідомлення-рішення, провадження в
якій (справі № 810/4082/13-а) було відкрито
ухвалою головуючого у справі судді
Київського окружного
адміністративного суду Журавель В.О.
від 09.09.2013 року. Постановою Київського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2013 року в справі 810/4082/13-а
адміністративний позов позивача було
задоволено, податкове
повідомлення-рішення від 08.05.2013 року за
№ про сплату прибутку з
іноземних юридичних осіб на суму 83995,83
грн. і 20998,96 грн. штрафної санкції було
визнано противоправним та скасовано.

Як вбачається з наданих позивачем
документів, ТОВ «Века Україна»
зверталося до Броварської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Київській області з клопотанням (запит)
про надання інформації про результати
призначеної у кримінальному
провадженні судово - економічної
експертизи та стан (стадія, результати)
кримінального провадження №0000026.
Листом від 02.10.2013 року за вих. №
3946/10/10-06-09-01 позивача було повідомлено,
що дане кримінальне провадження, яке
зареєстроване 12.03.2013 року за фактом
ухилення від сплати податків
службовими особами ТОВ «Века Україна»
(код СДРПОУ 34360838) за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,
30.09.2013 року на підставі ст. 284 п. 2 КПК
України, закрито. Щодо стосується
висновків судово-економічної
експертизи № 5806/13-45 від 25.09.2013 року,
проведеної у кримінальному
провадженні, висновки акту перевірки
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції ДПС від 05.02.2013
року № 81/22-2/34360838 «Про результати
планової виїзної перевірки ТОВ «ВЕКА
Україна» (код СДРПОУ - 34360838) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 року по
30.09.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
30.09.2012 року», документально та
нормативно не підтверджуються.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення від 08 травня 2013
року № , яке винесене на підставі
акту перевірки від 05 лютого 2013 року, є
протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Века Україна» -
задовольнити, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
серпня 2013 року - скасувати.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Века
Україна» - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року - скасувати та прийняти нову, якою
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Века Україна»
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби від 08 травня 2013 року
№ .

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлений
17.02.2014 року

Головуючий суддя

Чаку Є.В.

Судді:

Файдюк В.В.

Старова Н.Е.