Справа № 359/8093/13-а (2а/369/203/13)
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/8093/13-а (2а/369/203/13)
Головуючий у 1-й інстанції: Яковлєва
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Бориспільської міської ради Київської
області на постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 серпня 2013 року адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області про визнання
незаконною та скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання незаконною постанови відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області (надалі за текстом -
«Відділ ДВС») про закінчення
виконавчого провадження від 06.08.2013 р.
Позивач просив також зобов'язати
Відділ ДВС відновити виконавче
провадження з примусового виконання
постанови Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20.07.2009 р.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19.08.2013 р. адміністративний позов
задоволено повністю.

Стверджуючи, що при ухваленні рішення у
справі Бориспільський міськрайонний
суд вирішив питання про її права та
обов'язки, Бориспільська міська рада
подала апеляційну скаргу в якій,
вказуючи на допущені, на її думку, судом
порушення норм чинного матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20.07.2009 р. Бориспільську міську раду
зобов'язано розглянути заяви ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про надання останнім у
власність земельних ділянок у розмірі
0.10 га кожному у межах м. Бориспіль з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

06.07.2010 р. з метою примусового виконання
зазначеного рішення було видано
виконавчий лист.

Постановою державного виконавця
Відділу ДВС від 06.06.2013 р. за вказаним
виконавчим листом відкрито виконавче
провадження.

За даними витягу з протоколу
пленарного засідання Бориспільської
міської ради № 39 від 07.09.2010 р. у цей день
на вирішення міськради було поставлено
питання про відмову у наданні дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
земельних ділянок.

Постановою старшого державного
виконавця Відділу ДВС від 06.08.2013 р.
виконавче провадження закінчено на
підставі пункту 8 частини 1 ст. 49 Законом
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV у зв'язку з
фактичним виконанням в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Стаття 124 Конституції України (254к/96-ВР)
передбачає таке: «...судові рішення
ухвалюються судами іменем України і
є обов'язковими до виконання на всій
території України».

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
р. № 606-XIV (надалі за текстом - «Закон №
606-XIV»).

За змістом статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 17 Закону № 606-XIV визначено
перелік документів, що підлягають
виконанню Державною виконавчою
службою, до яких належать і виконавчі
листи, що видаються судами.

Відповідно до частини другої статті 17
Закону № 606-XIV державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону
№ 606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

За приписами статті 75 Закону № 606-XIV
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606-XIV встановлено, що
у разі невиконання без поважних причин
у встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від сорока до
шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до пункту 8 ч. 1 ст. 49 Закону №
606-XIV виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

У розгляді цієї справи суд попередньої
інстанції дійшов висновку про те, що у
Відділу ДВС були відсутні підстави для
закінчення виконавчого провадження.

Судова колегія підтримує правову
позиції Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з огляду на те, що заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про надання останнім у
власність земельних ділянок
Бориспільською міською радою не
розглядалось.

При цьому, навіть проект рішення про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок міськрадою не
прийнятий.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу Бориспільської
міської ради Київської області
залишити без задоволення, а постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 19 серпня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 12
лютого 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.