Справа № 826/9439/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9439/13-а(у 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Конім Груп» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19.09.2013 у справі за
його адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Конім Груп» звернулось до суду
першої інстанції із позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві № від 22.01.2013
та № від 19.04.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19.09.2013 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

На підставі направлення від 19.12.2012 № 2633,
виданого Державною податковою
інспекцією у Дніпровському районі м.
Києва Державної податкової служби,
головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
перевірок платників податків
управління податкового контролю ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва ДПС
Безсмертним М.М., відповідно до наказу
ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ДПС
від 18.12.2012 № 2145 проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ТОВ
«Конім Груп» з питань дотримання
позивачем вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Гефест-Метал» за період з 01.12.2011 по
31.12.2011.

За результатами зазначеної перевірки
складено акт №2/22-222-34646887 від 02.01.2013 про
результати виїзної позапланової
перевірки ТОВ «Конім Груп» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з ПП
«Гефест-Метал» за період з 01.12.2011 по
31.12.2011.

Відповідно до висновків вказаного акту
за позивачем перевіркою встановлено
порушення:

- п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, п. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» в результаті чого
занижено податку на прибуток у розмірі
296 441, 00 грн., у тому числі за IV квартал 2011
року на суму 296 441, 00 грн.;

- п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України в
результаті чого занижено податку на
додану вартість у розмірі 257 775, 00 грн., у
тому числі за грудень 2011 року - 217 775, 00
грн. та січень 2012 року - 40 000, 00 грн.; п. 1, п.
5 ст. 203, п. 1, п. 2 ст. 215, п. 1 ст. 216, ст.ст. 228,
626, 629, 650, 655, 658, 662 Цивільного кодексу
України в частині недодержання
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених ТОВ «Конім Груп» з ПП
«Гефест Метал» за період з 01.12.2011 по
31.12.2011.

На підставі вказаного акту ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва ДПС
винесла податкові
повідомлення-рішення:

- № від 22.01.2013, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем - 257 775 грн. та за
штрафними санкціями - 128 887 грн.;

- № від 22.01.2013, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем - 296 441 грн. та за штрафними
санкціями - 148 221 грн.

Не погоджуючись із вказаними
повідомленнями-рішеннями, позивачем до
відповідача подано скаргу від 13.02.2013 вх.
№ 83, за результатами розгляду якої
відповідачем прийнято рішення від
12.04.2013 №3371/10/12-3-03, яким залишено без змін
податкове повідомлення-рішення №
від 22.01.2013 та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 22.01.2013
в частині застосування штрафних
санкцій, а в іншій частині залишено без
змін.

19.04.2013 відповідачем, згідно з
вищевказаним рішенням, прийнято
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем - 296 441 грн., у зв'язку з
чим, відповідно до п.п. 60.1.3 п. 60.1 ст. 60 ПК
України податкове
повідомлення-рішення № від 22.01.2013
вважається відкликаним.

Позивач оскаржив вищевказані
податкові повідомлення-рішення №
від 19.04.2013 та № від 22.01.2013, подавши
до відповідача повторну скаргу від
26.04.2013 вх. №2750/6, за результатами
розгляду якої Міністерство доходів і
зборів України прийняло рішення від
15.05.2013 №2566/6/99-99-10-01-15, яким скаргу ТОВ
«Конім Груп» залишено без задоволення,
а оскаржувані повідомлення-рішення без
змін.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що висновок відповідача
про порушення позивачем норм
податкового законодавства, є таким, що
відповідає фактичним обставинам
справи, а тому податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі міста Києва Державної
податкової служби № від 22.01.2013 та
№ від 19.04.2013 є законними і
підстави для їх скасування відсутні.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідачем зроблено неправомірні
висновки щодо нікчемності
взаємовідносин між позивачем та ПП
«Гефест Метал», оскільки податковий
кредит сформовано на підставі належним
чином оформлених первинних документів,
а тому оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені з
порушенням вимог законодавства, у
зв'язку з чим мають бути скасовані.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
обґрунтованими та не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між
ТОВ «Конім Груп» та ПП «Гефест-Метал»
укладено договори №0512/2011-03К від 05.12.2011
про надання
інформаційно-консультаційних послуг з
впровадження програмного забезпечення
SAP, №0211-1/2011-01К від 02.11.2011 про надання
послуг з розроблення програмного
забезпечення автоматизації
технологічних процесів та формування
звітності щодо задач розпорядження
майновими об'єктами, №0211-3/2011-02К від
02.11.2011 про надання послуг з розроблення
програмного забезпечення підсистеми
адміністарування та ведення
нормативно-довідникової інформації
автоматизованої системи обліку і
управління майновими та земельними
ресурсами.

В підтвердження виконання
вищевказаних договорів позивачем
надані акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), податкові накладні,
акти попередніх випробувань, реєстр
платіжних доручень по
взаємовідновинах ТОВ «Конім Груп» з ПП
«Гефест-Метал»; оборотно-сальдова
відомість по рахунку 631.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 199.1 ст.199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону, первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем
надано суду документи первинного
обліку, що містять всі необхідні
реквізити, належним чином підписані та
скріплені печатками сторін і не
суперечать законодавчим та
нормативним актам, а отже доведено факт
реального виконання умов договорів, що
надає TOB «Конім Груп» право на
формування податкового кредиту та
валових витрат по господарських
операціях з ПП «Гефест Метал».

Крім того, згідно з ст. 207
Господарського кодексу України,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до ст.
228 ЦК України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а отже, - нікчемним.

Санкції застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. Разом із тим, за змістом
частини 1 статті 208 ГК застосування цих
санкцій можливе не за сам факт
укладення зазначеної угоди, а лише в
разі виконання правочину хоча б однією
стороною. Санкції, встановлені
частиною 1 статті 208 ГК, не можуть
застосовуватися за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових
платежів), зокрема однією зі сторін
договору, що є самостійним
правопорушенням. Для застосування
санкцій, передбачених частиною 1 статті
208 цього Кодексу, необхідним є умисел на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

Виходячи із вищезазначених обставин
справи, а також з того, що санкції є
похідними від учинення нікчемного
правочину, у даному випадку вони не
можуть бути застосовані через
недоведеність направленості
оскаржуваного договору на досягнення
мети, що суперечить інтересам держави
та суспільства.

Колегія суддів зазначає, що укладені
між позивачем та контрагентом договори
не визнавалися недійсними в судовому
порядку, а тому доводи відповідача про
їх нікчемність є безпідставними, що не
було враховано судом першої інстанції.

Посилання відповідача на наявність
акту про результати проведення
зустрічної звірки ПП «Гефест-Метал»
(), що надійшов від ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області ДПС,
згідно якого встановлено, що у
контрагента позивача відсутні основні
фонди та необхідний для виконання
договірних зобов'язань персонал не
беруться колегією суддів до уваги,
оскільки відповідачем в акті перевірки
не зазначено ні дату, ні номер
вказаного документу, не зазначено за
який період проведено зустрічну звірку
або будь-яких інших відомостей щодо
ідентифікації вказаного документу.

Також, колегія суддів вважає
безпідставними посилання відповідача
на постанову слідчого прокуратури
Індустріального району м.
Дніпропетровська юриста 2 класу В.В.
Рудніченко, винесену в рамках
кримінальної справи № 64129006 з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
вирок суду у кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Такими чином, оскільки вирок суду, яким
би було надано правову оцінку діям
контрагента позивача, відсутній, то
посилання відповідача на факт
порушення кримінальної справи є
необґрунтованим.

Посилання відповідача та мотиви суду
першої інстанції про порушення
контрагентом позивача податкового
законодавства щодо декларування
податкових зобов'язань, що свідчить про
нездійснення ними господарської
діяльності з позивачем є
безпідставними з огляду на наступне.

У довідці Вищого адміністративного
суду України від 15.04.2010 «Про результати
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
окремих норм Закону «Про податок на
додану вартість» зазначено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно
до якої чинне законодавство не ставить
у залежність право платника податків
на податковий кредит від дотримання
вимог податкового законодавства його
контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем не занижено суму податку на
додану вартість та податку на прибуток,
а договори, укладені між позивачем та
ПП «Гефест Метал» не є нікчемними, як
протиправно вважає відповідач, а тому
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 22.01.2013 та № від 19.04.2013
підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
правомірності винесення податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції вирішив скасувати її та
ухвалити нове рішення, оскільки судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Конім
Груп» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19.09.2013 - скасувати
та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «Конім Груп» до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 22.01.2013 та № від 19.04.2013.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.