Справа № 812/871/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/871/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ворошило О.Є.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганську
справу за адміністративним позовом
державної податкової інспекції у м.
Ровеньках Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу з єдиного
податку у сумі 2044,29 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
державної податкової інспекції у м.
Ровеньках Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу з єдиного
податку у сумі 2044,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Ровеньківської міської ради 19.11.2012 за №
2 006098, перебуває на обліку в
державній податковій інспекції в м.
Ровеньки Головного управління
Міндоходів у Луганській області, як
платник єдиного податку з 01.01.2013, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку від 12.12.2012 Серія НОМЕР_2.

На підставі п. 295.2 ст. 295 Податкового
кодексу України податковим органом
здійснено нарахування авансових
внесків відповідачу на підставі
наданої фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування № 4106
від 11.03.2013 року щодо розміру обраної
ставки єдиного податку - 20 % до розміру
мінімальної заробітної плати згідно
рішення Ровеньківської міської ради
26.06.2012 року № 6/32 - 1159 у сумі 229,40 грн. у 2013
році.

На теперішній час відповідач має
заборгованість перед бюджетом зі
сплати єдиного податку у розмірі 2044,29
грн. за основним платежем.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача податковий борг з єдиного
податку у сумі 2044,29 грн.

Позивач, належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
не прибув до суду, розгляд справи
просив провести без участі
представника позивача.

Відповідач належним чином
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання не
прибув до суду, причини неявки суду не
повідомив. На адресу суду повернувся
конверт, в якому відповідачу було
надіслано ухвалу про відкриття
провадження та призначення справи до
розгляду у судовому засіданні, судову
повістку з позначкою «за закінченням
терміну зберігання».

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин,
вважається, що така повістка вручена
належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до
приписів статті 128 КАС України, суд
здійснює розгляд справи на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
висновку про задоволення позову з
огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Ровеньківської міської ради 19.11.2012 за №
2 006098, перебуває на обліку в
державній податковій інспекції в м.
Ровеньки Головного управління
Міндоходів у Луганській області, як
платник єдиного податку з 01.01.2013, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку від 12.12.2012 серія НОМЕР_2
(а.с.13,14,34).

На підставі п. 295.2 ст. 295 Податкового
кодексу України позивачем здійснено
нарахування авансових внесків на
підставі наданої фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування № 4106 від 11.03.2013 року щодо
розміру обраної ставки єдиного податку
- 20 % до розміру мінімальної заробітної
плати згідно рішення Ровеньківської
міської ради 26.06.2012 року № 6/32 - 1159 у сумі
229,40 грн. у 2013 році (а.с.9,10,15-32).

ДПІ у м. Ровеньках повідомила фізичну
особу - підприємця ОСОБА_1 листом від
31.12.13р. № 3957/170, що свідоцтво платника
єдиного податку від 12.12.2012 Серія НОМЕР_2
анульовано з 01.01.2014 р. на підставі п. 299.15
ст. 299 Податкового кодексу України, у
зв'язку з тим, що відповідачем не
сплачено єдиний податок протягом двох
послідовних кварталів 2013р. в сумі 2 044,29
грн. (строки сплати: 20.04.2013р., 20.05.2013р.,
20.06.2013р, 20.07.2013р., 20.08.2013р., 20.09.2013р.,
20.10.2013р., 20.11.2013р., 20.12.2013р.) та за
запропоновано повернути свідоцтво
платника єдиного податку 12.12.2012 серія
НОМЕР_2 (а.с.11,12).

Зазначену суму податкового
зобов'язання відповідачем в повному
обсязі своєчасно не сплачено, у зв'язку
з чим, станом на 06.02.2014 за відповідачем
рахується заборгованість перед
бюджетом з єдиного податку за 2013 рок у
розмірі 2 044,29 грн., що підтверджено
даними облікової картки платника
податків та висновком податкового
органу (а.с.6,35).

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що податкове зобов'язання
- це сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством (у тому числі сума
коштів, визначена платником податків у
податковому векселі та не сплачена в
установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175 цього
пункту, податковий борг - це сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Пунктом 20.1.28 статті 20 Податкового
кодексу України, визначено, що
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Таким чином, позивач у даних
правовідносинах є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за визначенням та
сплатою платником податків суми
самостійно визначеного зобов'язання з
єдиного податку.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені в главі 1 розділу 14
Податкового кодексу України. Згідно
пунктів 291.2. та 291.3. статті 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності являє собою особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
Податкового кодексу України
встановлено, що єдиний податок
належить до місцевих податків.

Згідно підпункту 291.3 статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
главою 1 розділу XIV Податкового кодексу
України.

За приписами пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку. Згідно з
підпунктом 2 цього пункту до другої
групи належать фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.2
статті 293 Податкового кодексу України,
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: 1) для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Згідно з пп. 8 п.1 ст.40 Бюджетного кодексу
України розмір мінімальної заробітної
плати визначається в Законі про
Державний бюджет на відповідний рік.

Розміри мінімальної заробітної плати
на 2013 рік затверджено Законом України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» від 6 грудня 2012 року № 5515-VI.

Згідно з вимогами пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Судом встановлено, що відповідач не
виконував обов'язки по сплаті єдиного
податку та на теперішній час за
відповідачем рахується заборгованість
по сплаті єдиного податку у загальному
розмірі 2044,29 грн. за період з квітня по
грудень 2013 року.

Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу
України та з метою погашення
податкового боргу податковим органом
відповідачу 08.08.2013 року надіслано
податкову вимогу № 185-17 від 08.08.2013 року
про податковий борг у сумі 897,29 грн.
Конверт з зазначеною вимогою
повернувся на адресу податкового
органу (а.с.7,8).

Згідно п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України, у разі коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пункт 59.4 ст. 59 Податкового кодексу
України визначає, податкова вимога
надсилається також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим Кодексом строки, без попереднього
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Зокрема, відповідно ст. 58 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) платнику
податків, якщо його передано посадовій
особі такого платника податків під
розписку або надіслано листом з
повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
фізичній особі, якщо його вручено їй
особисто чи її законному
представникові або надіслано на адресу
за місцем проживання або останнього
відомого її місцезнаходження фізичної
особи з повідомленням про вручення. У
такому самому порядку надсилаються
податкові вимоги та рішення про
результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

У разі якщо вручити податкове
повідомлення - рішення неможливо через
помилку, допущену контролюючим
органом, податкове повідомлення -
рішення вважається таким, що не вручено
платнику податків.

Податкова вимога № 185-17 від 08.08.2013 року,
яка надіслана відповідачу 08.08.2013 року,
відповідачем не оскаржувалась
(сторонами не надано суду доказів
відкликання податкової вимоги), а тому
вона є узгодженою та чинною на час
розгляду справи. 60 днів з моменту
надіслання (вручення) минуло.

Станом на час розгляду справи
заборгованість відповідача по сплаті
єдиного податку за період з квітня по
грудень 2013 року, в добровільному
порядку не сплачена.

Статтею 87 Податкового кодексу України,
який набрав чинності з 01.01.2011, визначені
джерела сплати грошових зобов'язань
або погашення податкового боргу
платника податків.

Пунктом 87.11 статті 87 цього Кодексу
встановлено, що орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.

Відповідно до п.87.2 ст. 87 Податкового
кодексу України, джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із змісту
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими та такими, що
слід задовольнити.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 99, 105, 128, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов державної
податкової інспекції у м. Ровеньках
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу з єдиного податку у
сумі 2044,29 грн., - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1,
адреса : АДРЕСА_1) в доход місцевого
бюджету (р/р 0059, код платежу 18050400,
банк ГУДКСУ в Луганській області МФО
804013, отримувач УДКСУ м. Ровеньки, код
37953384 (місцевий бюджет) суму податкового
боргу зі сплати єдиного податку у
розмірі 2044,29 грн. (дві тисячі сорок
чотири гривні 29 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Т.І. Ковальова