Справа № 569/23747/13-а
Суддя: Музичук Н.Ю. Н. Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
Рiвненський мiський суд
Рівненської області

в особi суддi
- Музичук Н.Ю.,

розглянувши в приміщенні Рівненського
міського суду в порядку письмового
провадження справу адміністративного
судочинства за позовом ОСОБА_2 до ВДАІ
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

26 Грудня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся з позовом до ВДАІ
Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 232019 від 08
листопада 2013 року за відсутністю події
та складу правопорушення.

Письмових заперечень на позовну заяву
відповідачем станом на час судового
розгляду позовної заяви не надано.

Представник відповідача в судове
засідання, будучи повідомленим про час
і місце судового розгляду справи у
встановленому порядку під розписку, не
з'явився, письмових заперечень,
клопотання чи заяви суду не надав.

Позивач надав суду заяву, в якій
просить розглянути праву в його
відсутності порядку письмового
провадження.

Справа розглядається судом за наявними
в ній матеріалами в порядку письмового
провадження, відповідно положень ст.ст.
122, 128 ч. 6 КАС України.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив.

Постановою серії АА2 № 232019 від 08
листопада 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення було
притягнуто до відповідальності
позивача ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та
накладено штраф в розмірі 425 грн.

Згідно вищевказаної постанови та
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 988873 від 08
листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_2
в цей день о 10 год. 47 хв. На перехресті
вулиць Київська - Грушевського в місті
Рівне, керуючи транспортним засобом
автомобілем марки "БАЗ", державний
номерний знак НОМЕР_1, порушив правила
користування засобами зв'язку, під час
руху користувався засобом зв'язку
(мобільним телефоном) тримаючи його в
руці, чим порушив вимогу п. 2.9 «д» ПДР
України, та вчинив правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Із наданих порушником пояснень до
протоколу про адміністративне
правопорушення, вбачається, що ОСОБА_2,
ознайомившись із протоколом вказав, що
розмовляв по мобільному телефону, бо
була термінова необхідність.

В позовній заяві правопорушення в його
діях вважає не доведеним, вказує на те,
що склад правопорушення в його діях
відсутній. З твердженнями інспектора
не згідний, оскільки жодних розмов під
час руху автомобіля не здійснював,
відключив вхідний дзвінок зупинившись
на червониц сигнал світлофора. Окрім
того, інспектор ДАІ знехтував вимоги
статті 280 КУпАП при розгляді
адміністративного протоколу і
винесенні постанови.

Відповідно до вимог п. 2.9 «д» Правил
дорожнього руху України значено, що для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний не створювати
своїми діями загрози безпеці
дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 251 КпАП
України, доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган чи
посадова особа встановлює наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення, винність особи в його
вчиненні та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, які встановлюються, зокрема,
протоколом про адміністративне
правопорушення та поясненням особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
показаннями технічних приладів
технічних засобів, що мають функції
фото-, кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Встановлено, що доводи позивача на
обґрунтування причини правопорушення
та відсутності вини не переконливі,
суперечать положенню п. 2.9 «д» ПДР
України, не можуть бути прийняті до
уваги, спростовуються доказами. Із
наданих позивачем пояснень до
протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що ОСОБА_2
визнав вину у вчиненні правопорушення,
фактично підтвердив порушення ПДР
України, що є належним в справі про
адміністративне правопорушення
доказом, відповідно ст. 251 КпАП України.
Таким чином, що доводи позивача є
суперечними його ж поясненню в
протоколі, де він не заперечував факту
вчинення правопорушення, фактично
визнавав його на місці.

Таким чином, склад правопорушення за ч.
2 ст. 122 КпАП України зазначеного
постановою і вина в його вчиненні
підтверджується у встановленому
порядку та не спростоване в суді.
Доводи позивача не можуть бути
прийняті до уваги судом, оскільки
вказані обставини не звільняють водія
від передбаченого п.п. «б» п. 2.3 ПДР
України обов'язку - бути уважним,
стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну,
стежити за правильністю розміщення та
кріплення вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатися від керування цим
засобом у дорозі.

Таким чином, склад правопорушення за
ст. 122 ч. 2 КпАП України зазначеного
постановою і вина в його вчиненні
підтверджується у встановленому
порядку та не спростовані порушником.

Встановлені на місці обставини оцінені
інспектором ВДАІ при розгляді справи
про адміністративне правопорушення, як
порушення вимог п. 2.9 «д» Правил
дорожнього руху і правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.
Правопорушення в діях позивача
інспектор вважав підтвердженим
доказами в порядку, передбаченому ст. 251
КпАП України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За наведених обставин, відповідач
накладенням штрафу за порушення
передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП не
перевищив свої повноваження та не
порушив вимоги КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно ст. 289 КпАП України, скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом /посадовою особою/,
правомочним розглядати скаргу.

Встановлено, що доказів, які б
підтверджували поважні причини
пропущеного спеціального строку
оскарження постанови позивач не надав
і на такі поважні причини в позовній
заяві не вказав.

Клопотання про поновлення строку
оскарження постанови позивачем не
подано.

В постанові в справі про
адміністративне правопорушення
наявний підпис позивача про отримання
ним примірника постанови 08.11.2013 року.
Ухвалою Рівненського міського суду від
29 листопада 2013 року адміністративний
позов ОСОБА_2 до ВДАІ Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення був визнаний судом
неподаним і повернутий позивачу.
Вищевказана ухвала ОСОБА_2 оскаржена не
була, набрала законної сили.
Адміністративний позов поданий до суду
повторно лише 26 грудня 2013 року.

Відповідно, суд приходить до висновку
про відсутність законних підстав для
поновлення встановленого ст. 289 КпАП
України строку оспорювання постанови в
справі про адміністративне
правопорушення.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причини пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Таким чином, за відсутності доказів
поважних причин, суд не вбачає підстав
для поновлення строку оскарження
постанови в справі про адміністративне
правопорушення .

За наведених обставин, оцінюючи
встановлені судом зазначені вище
обставини у відповідності до положень
чинного законодавства, суд прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 251, 258, 280, 289 КпАП України, керуючись
ст.ст. 9, 69 - 71, 99, 100, 158 - 163, 171-2, 185,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В поновленні строку оскарження
та задоволенні позовної заяви ОСОБА_2
до ВДАІ Рівненського МВ УМВС України в
Рівненській області про визнання
протиправною і скасування постанови
інспектора ДПС ВДАІ Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області
прапорщика Сидорчука Миколи
Володимировича серії АА2 № 232019 від 08
листопада 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення за ст.
122 ч. 2 КпАП України про накладення
штрафу в сумі 425 грн., відмовити.

Постанова місцевого загального
суду як адміністративного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Cуддя Рівненського міського суду

Н.Ю.Музичук