Справа № 2а-3351/10/0370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р.
Справа № 9104/21641/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
січня 2011 року по справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області про скасування рішень, -

В С Т А Н О В
И Л А:

08 грудня 2010 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 звернулась в
Волинський окружний адміністративний
суд з позовом до Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області в якому
просила скасувати як незаконні рішення
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції від 08 листопада
2010 року № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
4275грн. і № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
80грн.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
20 жовтня 2010 року в магазині-кафе, за
адресою: АДРЕСА_1, працівниками
Державної податкової адміністрації у
Волинській області було проведено
планову перевірку щодо дотримання нею,
як приватним підприємцем, порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, про що складено акт. На
підставі даного акта, 08 листопада 2010
року відповідачем були винесено
рішення № і № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Однак, позивач зазначав, що
дані рішення є незаконними і такими, що
підлягають скасуванню, так як вона не
отримувала направлення на перевірку.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2011
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 08
листопада 2010 року № та №.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Ковельська
міжрайонна державна податкова
інспекція Волинської області подала
апеляційну скаргу на неї, в якій
просила постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою в позові відмовити
повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт по справі зазначає, що суд
першої інстанції при розгляді даної
справи неправильно та неповно дослідив
докази встановив обставини у справі,
також при винесенні постанови
Волинським окружним адміністративним
судом неправильно застосовано норми
матеріального права.

Також, апелянт по справі зазначав, що
відповідно до п.2, п.6 Методичних
рекомендацій щодо оформлення
матеріалів перевірок за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, затверджених наказом ДПА
України від 12 серпня 2008 року №534,
передбачено право органу ДПС проводити
зазначені перевірки за відсутності
керівника, та за участю особи,
уповноваженої здійснювати
розрахункові операції.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було
встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2
зареєстрована виконавчим комітетом
Ковельської міської ради Волинської
області як суб'єкт підприємницької
діяльності.

20 жовтня 2010 року, на підставі
направлення №205575 від 13 жовтня 2010 року,
працівниками Державної податкової
адміністрації у Волинській області
було проведено планову перевірку щодо
дотримання ОСОБА_2 порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій в
магазині-кафе за адресою: АДРЕСА_1.
Цього ж дня, за результатами перевірки,
відповідачем був складений акт, в якому
було зазначено, що позивачем порушено
п.п.1, 2, 13 ст.13 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» і ст.ст.3, 7 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

08 листопада 2010 року, на підставі акта
перевірки, відповідачем були прийняті
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № у сумі
4275грн і рішення № у сумі 80грн.

Позивач здійснює свою підприємницьку
діяльність в магазині-кафе за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі договору суборенди
від 05 травня 2010 року. У цьому ж
приміщенні також здійснює свою
підприємницьку діяльність орендар
ОСОБА_3

На час проведення перевірки ОСОБА_2 в
приміщенні магазину-кафе не було і з
направленням на перевірку, вона
ознайомлена не була. В акті перевірки,
відповідачем було зазначено, що з ним
ознайомлена особа, яка здійснила
розрахунок - ОСОБА_4, однак від підпису в
акті вона відмовилась. Громадянка
ОСОБА_4 в жодних трудових відносинах з
позивачем не перебуває, що
підтверджується Постановою
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області №3-3066/10 від 27 грудня
2010 року.

Відповідно до ст.11-2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
посадові особи органу державної
податкової служби вправі приступити до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки за наявності підстав
для їх проведення, визначених цим та
іншими законами України, та за умови
надання платнику податків під
розписку:

1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва
органу державної податкової служби,
мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та тривалість
перевірки, посади, звання та прізвища
посадових осіб органу державної
податкової служби, які проводитимуть
перевірку. Направлення на перевірку є
дійсним за умови наявності підпису
керівника органу державної податкової
служби, скріпленого печаткою органу
державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового
органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата
її початку та тривалість.

Ненадання цих документів платнику
податків або їх надання з порушенням
вимог, встановлених частиною першою
цієї статті, є підставою для
недопущення посадових осіб органу
державної податкової служби до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

Згідно із статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку повністю задовольняючи
адміністративний позов, так як
відповідачем в порушення норм
законодавства України, яке діяло на
момент виникнення спірних
правовідносин, було проведено
перевірку без ознайомлення належним
чином позивача про її здійснення. Також
відповідачем, не було доведено фактів
вчинення позивачем порушень
зазначених в акті перевірки.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст.
199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС
України, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської області -
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2011
року у справі № 2а-3351/10/0370 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копії особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
В.М. Багрій

Суддя
Д.М. Старунський