Справа № 809/3381/13-а
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа № 809/3381/13-а

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання
Дмитрашко О.М.,

представника позивача Піщак І.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом Тисменицького районного
центру зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття

до ОСОБА_2

про стягнення безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 4482,90 грн.,
-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2013 року Тисменицький районний центр
зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (надалі -
позивач) звернувся з адміністративним
позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач)
про стягнення безпідставно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 4482,90 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2013 року за цим
позовом відкрито провадження в
адміністративній справі №809/3381/13-а та
вона призначена до розгляду.

25.12.2013 року провадження у даній справі
було зупинено до набрання законної
сили судовим рішенням в
адміністративній справі за №809/3958/13-а,
яке поновлено 27.01.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані наступними
обставинами. Громадянин ОСОБА_2 з 03.01.2013
року був зареєстрований у
Тисменицькому районному центрі
зайнятості як безробітний та йому
призначена допомога по безробіттю, яку
він отримував до 10.06.2013 року. Під час
проведеної позивачем перевірки
встановлено, що відповідач, маючи
статус безробітного, був зайнятою
людиною, оскільки перебував
зареєстрованим як фізична
особа-підприємець. Тому, відповідно до
вимог Законів України «Про зайнятість
населення» та «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» він не мав права на
отримання допомоги по безробіттю. За
період перебування на обліку з 10.01.2013
року по 10.06.2013 року йому було
перераховано допомогу по безробіттю в
сумі 4482,90 грн. У добровільному порядку
кошти, виплачені в якості допомоги по
безробіттю в сумі 4482,90 грн., відповідач
не повернув, а тому позивач просить
стягнути їх у судовому порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з підстав, зазначених у
позовній заяві. Просила позов
задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечив та пояснив суду, що в
січні 2013 року Тисменицьким районним
центром зайнятості був прийнятий на
облік як особа, котра шукає роботу. При
постановці на облік, жодних проблем з
його реєстрацією у центрі зайнятості
не виникло. Оскільки, грошових коштів
від здійснення підприємницької
діяльності він не отримував, вважає, що
позовні вимоги є неправомірними та
безпідставними, тому в задоволенні
позову просить відмовити повністю.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача та
пояснення відповідача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши докази в їх сукупності, суд
установив наступне.

03.01.2013 року ОСОБА_2 подав до
Тисменицького районного центру
зайнятості заяву щодо надання йому
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю (а.с. 6).

Відповідно до наказу Тисменицького
районного центру зайнятості від 10.01.2013
року за №НТ130110 йому надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю. Наказом від 13.08.2013 року за
№НТ130813 припинено реєстрацію
безробітного та виплату допомоги по
безробіттю.

Викладене вище підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
витягом із наказів від 29.08.2013 року та
копією персональної картки ОСОБА_2 (а.с.
8-9, 11).

За період перебування на обліку в
якості безробітної відповідач отримав
від держави допомогу на загальну суму
4482,90 грн. (а.с. 7).

У результаті обміну даними позивача з
Пенсійним фондом України було
встановлено факт подання
недостовірних даних громадянином
ОСОБА_2, внаслідок чого переплата
допомоги по безробіттю з 10.01.2013 року по
10.06.2013 року становить 4482,90 грн., що
підтверджується актом від 28.08.2013 року
за №19 (а.с. 10).

Судом установлено, що ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 28.05.2003
року був зареєстрований як фізична
особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1.
Підприємницьку діяльність припинив
23.09.2013 року за власним бажанням, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 18.10.2013
року за №17395199 (а.с. 12, 51-54).

Згідно відповіді управління
Пенсійного фонду в Тисменицькому
районі від 24.01.2014 року за №472 сплату
єдиного соціального внеску за період з
10.01.2013 року по 10.06.2013 року ОСОБА_2 не
здійснював, підприємницьку діяльність
припинив 23.09.2013 року (а.с. 99-100).

Крім того, вказане підтверджується
повідомленнями державного реєстратора
Тисменицького районного управління
юстиції в Івано-Франківській області
від 23.09.2013 року та Тисменицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області від 18.12.2013 року за №1883/10/100 (а.с.
49-50).

Тобто, у період перебування на обліку в
Тисменицькому районному центрі
зайнятості та отримання допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 був зайнятою особою.

У зв'язку з цим, 23.09.2013 року відповідачу
направлено повідомлення за
№1532-06/30-13 про добровільне повернення
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю в розмірі 4482,90 грн., однак
заборгованість ним сплачена не була
(а.с. 13).

Відповідно до статті 68 Конституції
України, кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України.

Статтею 9 Закону України «Про
зайнятість населення» від 05.07.2012 року
за №5067-VI (надалі - Закон №5067-VI), який
набрав чинності з 01.01.2013 року,
встановлено, що кожен має право на
соціальний захист у разі настання
безробіття, що реалізується шляхом
участі в загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванні на
випадок безробіття, яке передбачає
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття.

Відповідно до пункту 18 частини 2 статті
22 Закону №5067-VI центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, його
територіальні органи відповідно до
покладених на них завдань проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади у
сфері соціальної політики, центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
Пенсійним фондом України. Таке
розслідування здійснюється шляхом
звіряння даних, зазначених у
документах страхувальника, з базою
даних центрального органу виконавчої
влади, що забезпечує формування та
реалізує державну податкову і митну
політику, та Пенсійного фонду України,
а у разі потреби - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 року за
№1533-ІІІ (надалі - Закон №1533-ІІІ), із
змінами та доповненнями, визначає
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Згідно частини 1 статті 8 Закону №1533-ІІІ
Фонд загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (надалі - Фонд)
створюється для управління
страхуванням на випадок безробіття,
провадження збору та акумуляції
страхових внесків, контролю за
використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

За змістом статті 12 Закону №1533-ІІІ,
виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи проводять розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
здійснюється шляхом звіряння даних,
зазначених у документах
страхувальника, з базою даних
Пенсійного фонду України та Державної
податкової адміністрації України, а в
разі необхідності - шляхом проведення
виїзних планових та позапланових
перевірок страхувальників.

Статтею 31 Закону №1533-III установлені
підстави припинення, відкладення
виплат матеріального забезпечення на
випадок безробіття та скорочення їх
тривалості.

Так, відповідно до частини 1 цієї статті
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі: працевлаштування
безробітного; поновлення безробітного
на роботі за рішенням суду; вступу до
навчального закладу на навчання з
відривом від виробництва; відрахування
із навчального закладу; призову на
строкову військову або альтернативну
(невійськову) службу; набрання законної
сили вироком суду про позбавлення волі
безробітного або направлення його за
рішенням суду на примусове лікування;
призначення чи отримання права на
призначення пенсії за віком, у тому
числі на пільгових умовах, пенсії за
вислугу років або досягнення особою
встановленого законом пенсійного віку;
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості; подання письмової заяви про
бажання здійснювати догляд за дитиною
до досягнення нею трирічного віку;
подання письмової заяви про відмову
від послуг державної служби
зайнятості; зміни місця проживання;
закінчення строку їх виплати; зняття з
обліку за невідвідування без
поважних причин державної служби
зайнятості 30 і більше календарних днів;
відмови безробітного від двох
пропозицій підходящої роботи або від
двох пропозицій проходження
професійної підготовки,
перепідготовки, підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості, у тому
числі осіб, які вперше шукають роботу
та не мають професії (спеціальності);
відмови від роботи за спеціальністю,
професією, набутою після професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації за
направленням державної служби
зайнятості;смерті безробітного.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону
№1533-III застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно частини 3 вказаної статті сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих

соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно вимог частини 1 статті 34 Закону
№1533-ІІІ Фонд загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, має
право стягувати відповідно до закону
кошти Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

За загальними правилами відшкодування
шкоди, встановленими главою 82
Цивільного кодексу України, завдану
шкоду відшкодовує особа, яка її
завдала.

Таким чином, наведені правові акти
резюмують право на звернення з вимогою
про стягнення надміру виплаченої
допомоги по безробіттю до винних у
такій переплаті.

Відповідно пункту 1 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 року за № 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13.02.2009 року за № 7-1,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12.03.2009 року за № 232/16248 (надалі -
Порядок) цей Порядок визначає механізм
проведення розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до пункту 5 частини другої статті 12
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», пункту 16 частини першої
статті 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» та частини
третьої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно пункту 2 Порядку, розслідування
згідно з цим Порядком здійснюється
шляхом проведення перевірки
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, що зазначені в
документах, поданих особою до
державної служби зайнятості під час її
реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Відповідно пункту 3 Порядку перевірка
проводиться районними, міськрайонними,
міськими та районними у містах
центрами зайнятості, на які покладено
виконання функцій робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - Центри зайнятості).

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі
встановлення Центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом
(пункт 7 Порядку).

Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення Центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти.

Нормами пункту 5.5. Порядку надання
допомоги по безробіттю, в тому числі
одноразової виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 року за №307,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.12.2000 року за №915/5136
(надалі - Порядок №307 від 20.11.2000 року)
виплата допомоги по безробіттю, серед
іншого, припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Відповідно до статті 39 Закону №1533-ІІІ
спори, що виникають із правовідносин за
цим Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що ОСОБА_2, відповідно до вказаних вище
норм закону та досліджених судом
доказів, безпідставно отримував
допомогу по безробіттю, оскільки був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Розмір надмірно виплаченої допомоги по
безробіттю у зв'язку з поданням
відповідачем до центру зайнятості
недостовірних відомостей становить
4482,90 грн.

Враховуючи наведене, а також те, що
відповідачем доказів про сплату
заборгованості по відшкодуванню
надмірно виплаченої допомоги по
безробіттю не подано, суд вважає, що
позов правомірний і обґрунтований,
тому підлягає задоволенню в повному
обсязі.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути на користь Тисменицького
районного центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття з ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
безпідставно отриману допомогу по
безробіттю в сумі 4482 (чотири тисячі
чотириста вісімдесят дві) грн. 90 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, установлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/ Ю.О.
Бобров

Постанова в повному обсязі
складена 17.02.2014 року.