Справа № 872/14732/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"30" січня 2014 р.справа № 804/10376/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Малиш
Н.І.

суддів: Щербака А.А.
Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Дніпропетровськ апеляційну скаргу
ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року у справі №804/10376/13-а за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання нормативного акту
в частині та наказу протиправними,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 серпня
2013р. позов повернуто позивачем
відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України,
оскільки справа не підсудна цьому
адміністративному суду.

Рішення суду обґрунтовано тим, що
позивачі оскаржують
нормативно-правовий акт - рішення
суб'єкта владних повноважень, дія яких
поширена на невизначене або визначене
загальними ознаками коло осіб і які
призначені для неодноразового
застосування щодо цього кола осіб, а
такі спори, відповідно до норми ч. 3 ст. 19
КАС України вирішуються окружним
адміністративним судом, територіальна
юрисдикція якого поширюється на місто
Київ.

Позивачі на вказане рішення суду
подали апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просять скасувати ухвалу суду та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день та час
розгляду скарги повідомлені належним
чином, що дає судові підстави для
застосування положень ч.
4 ст. 196 КАС України та у зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно ст.41 КАС
України не здійснювалося.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи
вбачається, що позивачі звернулись до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної служби інтелектуальної
власності України з наступними
позовними вимогами:

- визнати положення «Крім цього, у разі
здійснення винаходу за будь-яким
пунктом формули, перевіряють, що
реалізація вказаним заявником
призначення дійсно можлива», яке
міститься в п.5.1.1. «Правил розгляду
заявки на винахід та заявки на корисну
модель» затверджених наказом
Міністерства освіти і науки України №
197 від 15.03.2002 р. та Міністерством юстиції
України 15 квітня 2002року за № 364/6652 як
таке, що не містить конкретних
критеріїв визначення промислової
придатності винаходу та не відповідає
вимогам ст. 309 Цивільного Кодексу
України, а саме: право на свободу
літературної, художньої , наукової і
технічної творчості та зобов'язати
Державну службу інтелектуальної
власності України звернутися до
Міністерства освіти і науки України з
пропозицією вилучення із п.5.1.1. «Правил
розгляду заявки на винахід та заявки на
корисну модель» затверджених наказом
Міністерства освіти і науки України №
197 від 15.03.2002 р. та Міністерством юстиції
України 15 квітня 2002року за № 364/6652
суперечливого положення «Крім цього, у
разі здійснення винаходу за будь-яким
пунктом формули, перевіряють, що
реалізація вказаним заявником
призначення дійсно можлива» (п. 2
позовних вимог);

- визнати Наказ Державної служби
інтелектуальної власності України від
04.02.2013 року № 156-Н про затвердження
Рішення Апеляційної палати Державної
служби інтелектуальної власності
України від 03.01.2013 року про відмову у
видачі патенту на винахід по заявці №
а200711579 «Котельний або енергетичний
агрегат ОСОБА_2» та Рішення Апеляційної
палати Державної служби
інтелектуальної власності України від
03.01.2013 року про відмову у видачі патенту
на винахід по заявці № а200711579
«Котельний або енергетичний агрегат
ОСОБА_2», яке суперечить рішенням
Державного департаменту
інтелектуальної власності за якими
видано патенти на винаходи НОМЕР_2 від
10.03.2009 по заявці №а 200612167 від 20.11.2006р.
«Спосіб роботи котельного або
теплового агрегату» та НОМЕР_3 від
10.09.2009 по заявці № 200611273 від 26.10.2006
«Спосіб інтенсифікації процесу
перетворення продуктів згоряння
палива або іншого робочого тіла на
джерело енергії ОСОБА_2», патент на
корисну модель НОМЕР_1 від 25.12.2007 по
заявці № u 200710055 від 10.09.2007
«Застосування продуктів згоряння як
відновлювального, вторинного палива та
окислювача або «Теплоагенти ОСОБА_2»»
та яке прийнято з порушенням п.6.4., п.6.4.2.,
п.6.5.1.1., п.6.5.1.2. Правил розгляду 197, ч.1., ч.2.
ст.6, ч.1, ч.3, ч.7, ч.8 ст.7, ч.3.ч.17 ст.16 Закону
України «Про охорону прав на винаходи і
корисні моделі», ст.309 Цивільного
Кодексу України, ст.ст.15,19,21,22,40,68
Конституції України таким, що є
протизаконним та зобов'язати Державну
службу інтелектуальної власності
України скасувати Наказ від 04.02.2013 року
№ 156-Н, яким затверджено рішення
Апеляційної палати Державної служби
інтелектуальної власності України від
03.01.2013 року про відмову у видачі патенту
на винахід по заявці на винахід №
а200711579 «Котельний або енергетичний
агрегат ОСОБА_2» та поновити права
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які випливають
відповідно до ч.1, ч.5 ст.8, ч.1,ч.2, ст.23, ч.1,
ч.2, ч.4, ч.5,ч.6,ч.7,ч.9 ст.28 Закону України
«Про охорону прав на винаходи і корисні
моделі», а саме: право на одержання
патенту, право авторства, яке є
невід'ємним особистим правом і
охороняється безстроково, право
винахідника на присвоєння свого імені
створеному винаходу, право публікації
відомостей про патент та права, що
випливають з патенту, а саме: майнові
права інтелектуальної власності на
винахід, згідно ст..464 Цивільного
Кодексу України, особисті немайнові
права визначені ст. 423 Цивільного
Кодексу України (п. 3 позовних вимог);

- визнати дії Державної служби
інтелектуальної власності України при
розгляді звернень ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з питання захисту права на
одержання патенту, права на авторство,
яке є невід'ємним особистим правом і
охороняється безстроково, права
винахідника на присвоєння свого імені
створеному винаходу, права публікації
відомостей про патент та прав, що
випливають з патенту, а саме: майнові
права інтелектуальної власності на
винахід, згідно ст..464 Цивільного
Кодексу України, особисті немайнові
права визначені ст. 423 Цивільного
Кодексу України, права на спростування
недостовірної інформації та права на
отримання відповідей по суті звернень
викладених у запереченні від 08.10.2012р.
проти рішення Державної служби
інтелектуальної власності України від
20.07.2012р про відмову у видачі патенту по
заявці на винахід № а200711579 «Котельний
або енергетичний агрегат ОСОБА_2» та в
запитах на отримання публічної
інформації № 219-2012, 220-2012 від 09.12.2012,
№209-2012 від 20.11.2012., №212-2012 від 04.05.2012.
такими, що порушують ст..40 Конституції
України та є протизаконними (п. 4
позовних вимог);

- зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України, у
відповідності до ст..ст. 32, 56
Конституції України та ст..ст.23,1167
Цивільного кодексу України,
відшкодувати позивачам моральні
збитки за порушення при розгляді
звернень та запитів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 з питання захисту права на
одержання патенту, права на авторство,
яке є невід'ємним особистим правом і
охороняється безстроково, права
винахідника на присвоєння свого імені
створеному винаходу, права публікації
відомостей про патент та прав, що
випливають з патенту, а саме: майнові
права інтелектуальної власності на
винахід, згідно ст..464 Цивільного
Кодексу України, особисті немайнові
права визначені ст. 423 Цивільного
Кодексу України, права на спростування
недостовірної інформації та права на
отримання відповідей по суті звернень
викладених у запереченні від 08.10.2012 р.
проти рішення Державної служби
інтелектуальної власності України від
20.07.2012 р. про відмову у видачі патенту по
заявці на винахід № а200711579 «Котельний
або енергетичний агрегат ОСОБА_2» та в
запитах на отримання публічної
інформації № 219-2012, 220-2012 від 09.12.2012,
№209-2012 від 20.11.2012., №212-2012 від 04.05.2012. і
сплатити ОСОБА_2 -20тис.грн., ОСОБА_3
-20тис.грн., ОСОБА_4 -20тис. грн. та
зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
перерахувати 60 тис.грн. на рахунок
Дніпропетровського обласного
благодійного фонду «Екологія - Геос»
(п/р 301, , ПАТ Банк
«Кредит Дніпро» м. Дніпропетровськ, МФО
305749, ) для виконання науково
- дослідних та
дослідно-конструкторських робіт та
запровадження у виробництво винаходу
по заявці № а200711579 «Котельний або
енергетичний агрегат ОСОБА_2» (п. 5
позовних вимог);

- зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України, у
відповідності до ст..ст. 32, 56
Конституції України та ст.ст.23,1167
Цивільного кодексу України,
відшкодувати позивачам моральні
збитки за порушення або позбавлення
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права на
одержання патенту на винахід
«Котельний або енергетичний агрегат
ОСОБА_2», який надає право власності на
інтелектуальний продукт, право
використання імені на створений
винахід, забезпечує охорону майнових
та особистих немайнових прав
інтелектуальної власності
винахідників, котрі випливають із дії
патенту на винахід,ОСОБА_2 -300 тис. грн.,
ОСОБА_3 -300 тис. грн., ОСОБА_4 -300 тис. грн.
та зобов'язати Державну службу
інтелектуальної власності України
перерахувати 900 тис.грн. на рахунок
Дніпропетровського обласного
благодійного фонду «Екологія - Геос»
(п/р 301, , ПАТ Банк
«Кредит Дніпро» м. Дніпропетровськ, МФО
305749, ) для виконання науково
- дослідних та
дослідно-конструкторських робіт та
запровадження у виробництво винаходу
по заявці № а 200711579 «Котельний або
енергетичний агрегат ОСОБА_2» (п. 6
позовних вимог).

Суд першої інстанції повертаючи
позовну заяву як таку що не підсудна
цьому адміністративному суду зазначив,
з тих підстав, що позивачами рішення
суб'єкта владних повноважень, дія яких
поширена на невизначене або визначене
загальними ознаками коло осіб і які
призначені для неодноразового
застосування щодо цього кола осіб.

Колегія суду частково погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Територіальна підсудність
адміністративних справ врегульована
положеннями ст. 19 КАС України і
дозволяє розмежувати предметну
компетенцію адміністративних судів
одного рівня в залежності від місця
розгляду справи. Територіальна
підсудність визначає, який конкретно
адміністративний суд може розглянути
конкретну адміністративну справу за
першою інстанцією.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративні справи з приводу
оскарження нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України,
міністерства чи іншого центрального
органу виконавчої влади, Національного
банку України чи іншого суб'єкта
владних повноважень, повноваження
якого поширюються на всю територію
України, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, адміністративні справи з
приводу оскарження рішень
Антимонопольного комітету України з
розгляду скарг про порушення
законодавства у сфері державних
закупівель, адміністративні справи,
відповідачем у яких є закордонне
дипломатичне чи консульське
представництво України, його посадова
чи службова особа, а також
адміністративні справи про анулювання
реєстраційного свідоцтва політичної
партії, про заборону (примусовий
розпуск, ліквідацію) політичної партії
вирішуються окружним адміністративним
судом, територіальна юрисдикція якого
поширюється на місто Київ.

"Правила розгляду заявки на винахід та
заявки на корисну модель", затверджені
наказом Міністерства освіти і науки
України 15 березня 2002 року за № 197 та
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 15 квітня 2002 року за № 364/6652 є
нормативно-правовим актом, так як
нормативно-правовоми актами є рішення
суб'єкта владних повноважень, дія яких
поширена на невизначене або визначене
загальними ознаками коло осіб і які
призначені для неодноразового
застосування щодо цього кола осіб.

Позивач, виходячи зі змісту позовних
вимог адміністративного позову,
просить визнати положення яке
міститься в п.5.1.1. «Правил розгляду
заявки на винахід та заявки на корисну
модель» затверджених наказом
Міністерства освіти і науки України №
197 від 15.03.2002 р. та Міністерством юстиції
України 15 квітня 2002року за № 364/6652, а
саме - «Крім цього, у разі здійснення
винаходу за будь-яким пунктом формули,
перевіряють, що реалізація вказаним
заявником призначення дійсно можлива»,
як таке, що не містить конкретних
критеріїв визначення промислової
придатності винаходу та не відповідає
вимогам ст. 309 Цивільного Кодексу
України, а також пропозицією до
відповідача щодо звернення до
відповідного органу про його
вилучення, тому по своїй суті позивачі
оскаржують нормативно-правовий акт
суб'єкта владних повноважень, дія яких
поширена на невизначене або визначене
загальними ознаками коло осіб і які
призначені для неодноразового
застосування щодо цього кола осіб, тому
колегія суду погоджується з доводами
суду першої інстанції, що ця позовна
вимога, з урахуванням вище згаданих
норм адміністративного судочинства, не
підсудні Дніпропетровському
адміністративному суду, як суду першої
інстанції, а тому, згідно п. 6 ч. 2 ст. 108
КАС України позовна заява в цій частині
підлягає поверненню позивачу.

Проте інші позовні вимоги позивача - п. 3
та п. 4 позивачами оскаржені правові
акти індивідуальної дії, а також дії
суб'єктів владних повноважень, які
прийняті (вчинені, допущені) стосовно
конкретної фізичної особи, а саме
позивачів.

Частиною 2 ст. 19 КАС України визначено,
що адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання (перебування, знаходження)
позивача.

Також позивачами заявлені позовні
вимоги п. 5 та п. 6 вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин, які
відповідно до вимог ч. 2 ст. 21 КАС
України розглядаються
адміністративним судом, якщо вони
заявлені в одному провадженні з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір.

Таким чином колегія суду приходить до
висновку, що судом першої інстанції з
порушенням норм процесуального права
повернуто позов в частині пунктів
позовних вимог -3, 4, 5, 6, а ому в цій
частині ухвала підлягає скасуванню, з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Щодо вимоги апеляційної скарги
позивачів про скасування ухвали суду
першої інстанції та прийняття нового
про задоволення позовних вимог,
колегія суду зазначає, що такі вимоги
не можуть бути задоволені з
урахуванням норми ст.. 199 КАС України
повноваження суду апеляційної
інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 204, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року у справі №804/10376/13-а за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання нормативного акту
в частині та наказу протиправними,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії - скасувати в
частині повернення позову в частині
пунктів позовних вимог -3, 4, 5, 6 та в цій
частині справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

В іншій частині ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 серпня 2013
року у справі №804/10376/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та в частині направлення
до суду першої інстанції, не підлягає
оскарженню .

В частині залишення ухвали суду першої
інстанції без змін, відповідно до ст. 254
КАС України може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 31
січня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник