Справа № 817/3636/13-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"19" лютого 2014 р.
Справа № 817/3636/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Шуляк О.Ю. ,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Гайналія В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "25" грудня
2013 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
про відшкодування шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, як суб'єкт
підприємницької діяльності, звернувся
до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Рівненського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
відшкодування шкоди, заподіяної
незаконними діями суб'єкта владних
повноважень. З врахуванням уточненого
позову просив суд стягнути на його
користь заподіяну незаконними діями
Рівненського обласного відділення
Фонду недофінансовану суму в розмірі
9181, 86 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013 у
задоволенні адміністративного позову
суб`єкта підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду та прийняти нову про задоволення
позову. В апеляційній скарзі зазначив,
що Фондом в порушення Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, перераховано
йому лише 5880,76 грн. допомоги по
вагітності та пологах, розрахунок якої
здійснено із мінімальної заробітної
плати. Суд не перевірив всі обставини
по справі та ухвалив незаконне рішення.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення позивача та представника
відповідача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 подав до
Сарненської міжрайонної виконавчої
дирекції Рівненського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності заяву-розрахунок для
здійснення фінансування допомоги по
вагітності та пологах ОСОБА_5 в сумі
15062,62 грн.

На вимогу органу Фонду ОСОБА_3 були
надані копії документів на підставі
яких ним здійснено розрахунок допомоги
по вагітності та пологах в сумі 15062,62
грн. Так, до органів Фонду було надано
копію трудового договору між ФОП
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 01.10.2008 року, копію
листка непрацездатності серія АВУ №
569531 виданого ОСОБА_5 у зв'язку з
вагітністю та пологами та довідку
управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі від 14.12.2011 року про
відсутність заборгованості по єдиному
внеску.

Оскільки трудовим договором від 01.10.2008
року встановлено заробітну плату
«заробітна плата мінімальна»,
працівниками органів Фонду було
здійснено перерахунок допомоги по
вагітності та пологах ОСОБА_5 та 29.12.2011
року профінансовано ФОП ОСОБА_3 в сумі
5880,76 грн.

Після перерахунку позивачем додатково
до органів Фонду було надано Угоди про
внесення змін до трудового договору
від 01.10.2008 року з різними текстами.

Позивач вважає неправомірним дії
відповідача щодо відшкодування
допомоги в сумі 5880,76 грн., оскільки
розрахунок допомоги по вагітності та
пологах ОСОБА_5 ним було здійснено із
заробітної плати в розмірі 3000 грн., яка
була їй встановлена в зв'язку із його
від'їздом на сезонні роботи та в зв'язку
із збільшенням у неї об'ємів робіт та з
яких було сплачено усі страхові внески.
Зазначив, що недофінансуванням йому
заподіяна шкода в розмірі 9181, 86 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з
правомірності дій відповідача та
безпідставності заявлених позивачем
вимог.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Пунктом 3 частини 2 статті 27 Закону "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування у зв"язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" №
2240 (далі Закон) визначено обов'язок
страхувальника надавати та оплачувати
застрахованим особам у разі настання
страхового випадку відповідний вид
матеріального забезпечення відповідно
до цього Закону. В свою чергу, статтею 39
Закону України № 2240 передбачено, що
допомога по вагітності та пологах
надається застрахованій особі у
розмірі 100 відсотків середньої
заробітної плати (доходу), обчисленої
відповідно до статті 53 цього Закону і
не залежить від трудового стажу.

Частиною 2 статті 53 Закону № 2240-ІІІ
передбачено, що порядок обчислення
середньої заробітної плати для надання
допомоги по тимчасовій
непрацездатності, по вагітності та
пологах визначається Кабінетом
Міністрів України. Таку ж вимогу
містить ст. 21 Закону України «Про
оплату праці».

В свою чергу, ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода, яку за
трудовим договором роботодавець
виплачує працівникові за виконану ним
роботу. Статтею 21 Закону України «Про
оплату праці» визначено, що працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства на
підставі укладеного трудового
договору

Порядок обрахування матеріального
забезпечення за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності визначено
постановою Кабінету Міністрів України
"Про обчислення середньої заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення)
для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням" від 26.09.2001
року № 1266 (із змінами та доповненнями).

При цьому, пунктом 7 Порядку № 1266
визначено, що середня заробітна плата
застрахованої особи обчислюється
виходячи із нарахованої заробітної
плати за видами виплат, що включають
основну та додаткову заробітну плату,
інші заохочувальні та компенсаційні
виплати, які визначаються згідно із
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці" та
підлягають обкладанню податком із
доходів фізичних осіб, з яких
сплачувалися страхові внески до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою встановлено ознаки
заробітної плати, яка враховується при
здійсненні розрахунку матеріального
забезпечення. В першу чергу,
передбачено, що така заробітна плата
визначається відповідно до Закону
України "Про оплату праці". По-друге,
заробітна плата визначена відповідно
до Закону України "Про оплату праці"
обкладається податком із доходів
фізичних осіб. По-третє, із заробітної
плати визначеної відповідно до Закону
України "Про оплату праці", яку
обкладено податком із доходів фізичних
осіб сплачуються страхові внески.

Таким чином, сплата страхових внесків
та прибуткового податку із сум
заробітної плати, в разі якщо така
заробітна плата встановлена з
порушенням порядку встановленого
законодавством не є підставою для
включення даних сум до розрахунку
допомоги за рахунок коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності

Судом встановлено, що 01.10.2008 року між
ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено трудовий
договір № 3, який містить підписи
двох сторін.

Зазначеним договором встановлено
заробітну плату ОСОБА_5 «заробітна
плата мінімальна».

З наданих позивачем копій Угод про
зміну та доповнення до трудового
договору № 3 від 01.10.2008 року,
встановлено, що ними внесено зміни до
пункту 3 Договору щодо розміру
заробітної плати працівника, а саме
Угодою від 13.09.2011 року передбачено
«виплачувати заробітну плату у розмірі
1800 гр.», Угодою від 01.10.2011 року
передбачено «виплачувати заробітну
плату у розмірі 3000 грн.», Угодою від
01.10.2011 року передбачено «виплачувати
з/п у розмірі не менше мін. з/п згідно
чинного законодавства».

Судом встановлено, що Угода від 13.09.2011
року та два екземпляри Угоди від 01.10.2011
року з різним текстом не містять
підписів двох сторін, якими скріплено
трудовий договір від 01.10.2011 року.

Листом Міністерства праці та
соціальної політики України від 16.01.2009
року № 7/06/186-09 роз'яснено, що сторони
повинні повідомляти центр зайнятості
про внесення змін до договору та
надавати їх у трьох примірниках.
Відповідальна особа центру зайнятості
повинна зробити відмітку в книзі
реєстрації трудових договорів, про що
засвідчити на усіх трьох екземплярах
зміненого договору, два з яких
повертаються сторонам.

Встановлено, що жоден із примірників
Угод про зміни та доповнення до
трудового договору від 01.10.2008 року №
3 не містить позначки про його
реєстрацію в органах зайнятості.

З наданої копії журналу реєстрації
трудових договорів між працівником та
фізичною особою, де навпроти запису про
реєстрацію договору від 01.10.2008 року №
3 міститься запис, «з 01.10.2011 року
з/п в розмірі не менше мін. з/п згідно
чинного законодавства».

Листом Державної інспекції України з
питань праці від 13.04.2012 року № 743-51-01-12,
зазначено, що трудовий договір між ФОП
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 01.10.2008 року та
Угода про зміни та доповнення від 01.10.2011
року укладено з порушенням пункту 3
форми трудового договору, затвердженої
наказом Мінпраці та соціальної
політики України від 08.06.2001 року № 260.

Факт виплати позивачем допомоги по
вагітності та пологах ОСОБА_5 в сумі
15062, 26 грн. правомірно не прийнято до
уваги судом першої інстанції,
оскільки, частиною 2 ст. 21 Закону № 2240
передбачено, що матеріальне
забезпечення виплачується
застрахованій особі після надходження
коштів Фонду на спеціально відкритий
рахунок в банківській установі для
зарахування коштів Фонду. Тобто
виплата коштів до їх отримання від
Фонду не передбачена чинним
законодавством України.

Постановою Сарненського районного
суду від 27.03.2013 року, яка набрала
законної сили, в позові ОСОБА_5 до
виконавчої дирекції Рівненського
обласного відділення Фонду про
відшкодування шкоди, а саме стягнення
недоплаченої суми матеріального
забезпечення в сумі 9181,86 грн.
відмовлено. Факт отримання нею суми
15062,62 грн. не було доведено.

03.02.2012 року прокуратурою Сарненського
району була винесена постанова про
відмову у порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_3 за відсутністю
в його діях події злочину.

Разом із тим судом першої інстанції
вірно встановлено, що обставини щодо
порушення законодавства про соціальне
страхування, як то відповідність
укладених Угод про зміни та доповнення
до трудового договору вимогам чинного
законодавства, не перевірялися.

Щодо сплати позивачем єдиного внеску,
то відповідно до пунктів 1, 2 частини 1
статті 4 Закону № 2464 фізична особа
підприємець та його найманий працівник
є платниками єдиного внеску.
Відповідно до частини 5 статті 9 Закону
№ 2464 (в редакції, що діяла у 2011 році)
сплата єдиного внеску здійснюється
шляхом внесення сум єдиного внеску на
рахунки територіальних органів
Пенсійного фонду, відкриті в органах
Державного казначейства України для
його зарахування, тобто сплачені кошти
не обліковуються Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
фінансування допомоги по вагітності та
пологах ОСОБА_5 відповідачем
розраховано відповідно до ст.1 та ст. 21
Закону України «Про оплату праці» із
заробітної плати еквівалентної
мінімальній заробітній платі
встановленій на той момент - 985 грн., як
це визначено п. 3 форми трудового
договору укладеного між працівником та
фізичною особою, яка використовує
найману працю, затвердженої Наказом №
260 та відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"25" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Виконавча
дирекція Рівненського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності
вул.Кавказька,2,м.Рівне,33028