Справа № 2а-10804/10/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р.
м.Львів
№ 876/14254/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів Коваля Р.Й.,
Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2013
року в адміністративній справі №
2а-10804/10/1370 за адміністративним позовом
державної податкової інспекції у
Самбірському районі Львівської
області Державної податкової служби до
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Львівський
відділ реєстраційно-екзаменаційної
роботи управління Державтоінспекції
головного управління МВС України у
Львівській області, про стягнення
податкової заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2010 р. державна податкова інспекція
у Самбірському районі Львівської
області Державної податкової служби
(далі - ДПІ у Самбірському районі)
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом, у якому
просила стягнути з ОСОБА_4 до бюджету
м.Самбора податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у
розмірі 24610 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач має заборгованість зі
сплати податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів, яка ним
у добровільному порядку не сплачена, а
тому визнається податковим боргом, що
підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26 червня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною
постановою, її оскаржив відповідач
ОСОБА_4, який вважає, що судом першої
інстанції при винесенні рішення
допущено неправильне застосування
норм матеріального права, а висновки
суду не відповідають обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просив
скасувати зазначену постанову суду та
винести рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову ДПІ у
Самбірському районі відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів у
розмірі 24610 грн. були ним сплачені при
реєстрації автомобіля, а відсутність у
матеріалах квитанції про сплату не є
доказом несплати податку з власників
транспортних засобів.

Крім того, зазначає, що у Львівському
ВРЕР з 2009 року діяла злочинна група, яка
виготовляла квитанції про сплату
податку з власників транспортних
засобів на необлікованому комп'ютері, а
отримані кошти викрадались. Враховуючи
наведене, вказує, що сплачені ним кошти
могли бути викрадені цією злочинною
групою.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

На час виникнення спірні
правовідносини регулювалися
Конституцією України, Законами
України «Про систему оподаткування»,
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» та «Про державну податкову
службу в Україні».

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Платниками податків і зборів
(обов'язкових платежів), як зазначено у
ст.4 Закону України «Про систему
оподаткування», є юридичні і фізичні
особи, на яких згідно з законами
України покладено обов'язок сплачувати
податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно із пунктом 3 частини першої
статті 9 цього Закону, платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
законами терміни.

А пунктом 10 частини першої статті 14
даного Закону визначено, що податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
загальнодержавним податком і
стягується на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
вимог ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Статтею 5 даного Закону передбачено, що
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами - перед проведенням першої
реєстрації в Україні.

Як видно з матеріалів справи,
громадянин ОСОБА_4 зареєстрував
транспортний засіб - автомобіль марки
«Volksvagen Т4», державний номерний знак
НОМЕР_1, 2002 року випуску, об'єм двигуна -
2461 куб. см., що підтверджується копією
облікової картки приватного
транспортного засобу.

Вищезазначений транспортний засіб
відповідно до ст.2 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» є об'єктом оподаткування
за ставкою - 1000 грн. за 100 куб.см., тому
сума податку, яка підлягає сплаті у
зв'язку із реєстрацією вказаного
транспортного засобу, складає 24610 грн.,
що підтверджується наданим ДПІ у
Самбірському районі розрахунком суми
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів при першій реєстрації в
Україні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що в
матеріалах реєстраційної справи
відсутня квитанція про сплату податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
перед проведенням першої реєстрації в
Україні, а тому наявну податкову
заборгованість необхідно стягнути з
відповідача.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи і
є правильними.

Частиною 6 статті 5 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» передбачено, що у разі
виявлення юридичних чи фізичних осіб,
які не сплачували податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, вони
зобов'язані сплатити податок не більш
як за три попередні роки.

Як видно із матеріалів справи, сплачені
відповідачем кошти були викрадені на
стадії сплати коштів до банківської
установи, на рахунки цієї установи не
надійшли та не були перераховані до
Державного бюджету України.

Згідно з листа директора Західного ГРУ
Приватбанку від 04.11.2010 р. за № 5949,
квитанцій про сплату відповідачем суми
податку за першу реєстрацію
вищенаведеного транспортного засобу
не виявлено. Тобто, банківська установа
не підтверджує сплати відповідачем
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів на рахунок банку.

За таких обставин та враховуючи те, що
відповідач ОСОБА_4, незважаючи на
вимогу податкового органу щодо сплати
вищевказаного податку з власників
транспортних засобів, у добровільному
порядку зазначену суму податку не
сплатив, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення позовних вимог ДПІ у
Самбірському районі, при тому, що
відповідач не надав до суду будь-яких
доказів щодо сплати зазначеного
податку.

У відповідності до ст.159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Статтею 200 КАС України встановлено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1 п.1,
206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2013 року у справі № 2а-10804/10/1370, -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль Судді
В.В.Гуляк Н.М.Судова-Хомюк