Справа № 149/21/14-а
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/21/14-а
Провадження №2-а/149/20/14 Номер рядка
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19.02.2014 року
м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд в
складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

позивача - Ковальчук О.П., - законний
представник, Коваля Т.І. - представник
на підставі довіреності

відповідача - Калачик Н.М., представник
на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмільнику
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Авто" до
виконавчого комітету Хмільницької
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Транс-Авто»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до виконавчого комітету
Хмільницької міської ради Вінницької
області про визнання протиправним та
скасування п. 1.1 рішення виконавчого
комітету Хмільницької міської ради №
427 від 19.10.2013 року «Про затвердження
Акту комісії з визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам».

10.10.2013 року позивачем подано заяву про
уточнення позовних вимог та про
визнання протиправним і скасування п.
1.2 та додатку № 2 рішення виконавчого
комітету Хмільницької міської ради № 87
від 28.03.2013 року «Про затвердження актів
комісії з визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам». Заява мотивована
тим, що відповідач рішенням № 87 від
28.03.2013 року самостійно скасував п. 1.2
рішення №427 від 19.10.2013 року, натомість п.
1.2 затвердив акт про визначення розміру
збитків від 07.02.2013 року про нарахування
збитків ТОВ «Транс-Авто» в сумі 13335,06
грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на
думку позивача, відповідач приймаючи
оскаржуване рішення вийшов за межі
своїх повноважень, оскільки жоден
нормативно-правовий акт що регулює
діяльність відповідача не надає йому
право затверджувати акти про
визначення розміру збитків, складених
відповідними комісіями без фіксування
самих фактів порушення земельного
законодавства. Як стверджує позивач,
факт самовільного зайняття земельної
ділянки (її самовільне використання)
встановлюється в порядку,
передбаченому Законом України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», спеціально
уповноваженим на те органом виконавчої
влади з питань земельних ресурсів, яким
на даний час є Державна інспекція
сільського господарства України та її
територіальні органи. При цьому
необхідним є складення відповідного
акту, що передбачено Порядком
планування та проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
за використанням та охороною земель,
затверджених наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 312 від 12.12.2003 року. Також відповідно до
п. 3.1 наказу Державного агентства
земельних ресурсів України та
Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель № 110
від 12.09.2007 року «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
застосування Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням ,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу»,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України № 963 від 25.07.2007 року
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди є матеріали справи про
адміністративне правопорушення, які
підтверджують факт вчинення цього
правопорушення, а саме: акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства, протокол про
адміністративне правопорушення,
припис, акт обстеження земельної
ділянки. Враховуючи те, що оскаржуване
рішення відповідача прийнято за
відсутності вищевказаних документів
позивач вважає таке рішення в частині
затвердження актів комісії з
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
протиправним та просить його
скасувати.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позов, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог та просили задовольнити
ці позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, надала
письмові заперечення проти позову. У
своїх запереченнях відповідач
зазначає, що оскаржуване рішення є
правомірним, прийняте на підставі, у
спосіб та в межах повноважень
відповідача. Шкоду заподіяну позивачем
визначено відповідно до Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року.

Суд, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено судом, позивач на
підставі договору купівлі-продажу від
14.02.2003 року є власником будівлі їдальні
з підвалом літ. «А» заг. пл. 337,4 кв. м., що
згідно з проведеним розрахунком
становить 53/100 ідеальної частки, та
обладнання їдальні (17 одиниць), за
адресою АДРЕСА_1. При цьому в договорі
зазначено, що земельна ділянка окремо
не виділена.

ТОВ «Транс-Авто» отримано свідоцтво
від 26.04.2003 року, реєстраційний № 838,
видане Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Вінницькій
області про право власності на
вищевказане нерухоме майно, а саме
будівлю їдальні з обладнанням по вул.
Леніна, 110, в м. Хмільник, Вінницької
області.

Реєстраційним посвідченням виданим КП
«Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації»
підтверджено, що будівлі їдальні з
підвалом 53/100 частин, розташованих в м.
Хмільник, Вінницької області по вул.
Леніна, 110 зареєстровано за ТОВ
«Транс-Авто» на праві колективної
власності, реєстровий № 49 від 13.06.2003
року.

Як встановлено з державного акту на
право постійного користування землею
серії І-ВН № 002899 ВАТ АТП № 10573 виданого
10.07.1998 року Хмільницькою міською радою
народних депутатів Хмільницького
району Вінницької області надано у
постійне користування 3,8587 гектарів в
межах згідно з планом
землекористування. Землю надано у
постійне користування для виробничих
потреб відповідно до рішення виконкому
Хмільницької міської ради від 30.07.1998
року № 141.

Рішенням 17 сесії 6 скликання
Хмільницької міської ради Вінницької
області від 22.12.2011 року, ТОВ
«Транс-Авто» надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою на земельну ділянку, що
розташована по АДРЕСА_1 для оформлення
права користування земельної ділянки
на умовах оренди. Відповідно до п. 2.1. п. 2
даного рішення протягом 4 місяців з дня
прийняття цього рішення ТОВ
«Транс-Авто» розробити та подати в
установленому законом порядку
технічну документацію із землеустрою
на земельну ділянку та забезпечити її
подання на затвердження до
Хмільницької міської ради. Згідно п.п.
2.2. п. 2 цього рішення ТОВ «Транс-Авто»
протягом 10 днів з дня прийняття цього
рішення укласти з Хмільницькою міською
радою договір про відшкодування до
міського бюджету втрат від
недоотримання коштів за фактичне
використання земельною ділянки у
розмірі 3% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки з часу
прийняття цього рішення до отримання
правовстановлюючих документів на
вищевказану земельну ділянку та подати
до Хмільницької ОДПІ податковий
розрахунок орендної плати за фактичне
землекористування. Пунктом 3 цього
рішення передбачено, що в разі
неподання технічної документації із
землеустрою на затвердження міською
радою у встановлений термін та
відсутності погодження постійно
діючої депутатської комісії з питань
комплексного розвитку міста,
регулювання комунальної власності і
земельних відносин на продовження
встановленого терміну, рішення втрачає
чинність.

Як встановлено з витягу рішення
виконкому Хмільницької міської ради №
427 від 19.10.2012 року затверджено акти про
визначення розміру збитків складені
комісією з визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, а саме Акт про
визначення розміру збитків від 03.10.2012
року про нарахування збитків ТОВ
«Транс-Авто» в сумі 12258,69 грн. (п. 1.2
рішення).

Рішенням виконкому Хмільницької
міської ради № 87 від 28.03.2013 року
затверджено акти про визначення
розміру збитків складені комісією з
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
а саме Акт про визначення розміру
збитків від 07.02.2013 року про нарахування
збитків ТОВ «Транс-Агро» в сумі 13335,06
грн. (додаток № 2) (п. 1.2 рішення). Цим же
рішенням визнано таким, що втратив
чинність п. 1.2 рішення виконкому
міської ради № 427 від 19.10.2012 року «Про
затвердження актів комісії з
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам».
Додатком № 2 до вказаного рішення є акт
про визначення розміру збитків від
07.02.2013 року складений комісією про
визначення та відшкодування збитків
власникам та землекористувачам,
створеної відповідно до рішення
виконавчого комітету від 18.01.2012 року №
7. Згідно даного акту земельна ділянка
площею 745,40 кв. м. розташована в АДРЕСА_1
та використовується ТОВ «Транс-Авто»
без оформлення правовстановлюючого
документа, що посвідчує право оренди
(користування). Розмір земельної
ділянки визначено на підставі довідки
КП «Вінницьке обласне бюро технічної
інвентаризації» № 381 від 20.09.2012 року,
нормативно-грошову оцінку 1 кв. м.
земельної ділянки визначено на
підставі листа відділу Держкомзему у м.
Хмільнику Вінницької області № 01-01/133
від 11.09.2012 року (198,76 грн.), також на
підставі ст. ст. 274, 288 Податкового
кодексу України, п. 3 Положення про
комісії з визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам визначено позивачу
заборгованість за 2010 рік (з 08.02.2010 -
31.12.2010 року) - 3982,86 грн., за 2011 рік - 4444,68
грн., 2012 р. - 4444,68 грн., 2013 р. - 462,84 грн., а
всього 13335, 06 грн.

Відповідно до статті 120 Земельного
кодексу України та статті 377 Цивільного
кодексу України, до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо
житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то в разі їх
відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною
земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування.

Згідно з ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу
України, істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.
Укладення договору, який передбачає
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера.

Відповідно до п. 287.6 ст. 286 Податкового
кодексу України при переході права
власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок на земельні ділянки на
яких розташовані такі будівлі, споруди
(їх частини) з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
реєстрації права власності на нерухоме
майно.

За правилами п. 288.1., п. 288.2., п. 288.4, 288.5 ст.
288 Податкового кодексу України
підставою для нарахування орендної
плати є договір оренди такої земельної
ділянки. Платником орендної плати є
орендар земельної ділянки. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем..
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди.

Отже, в зв'язку з тим, що рішення про
передачу в оренду земельної ділянки не
приймалось, між позивачем та
відповідачем договір оренди не
укладався та він не зареєстрований у
відповідності до вимог закону, тому
правові підстави для сплати орендної
плати відсутні.

Разом з тим, неодержаним доходом в
розумінні «Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам», затвердженого
постановою КМУ від 19.04.1993 року №284, який
міг одержати відповідач, як орган, який
розпоряджається земельною ділянкою у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України та ЗК України є
земельний податок, а підстави для
нарахування збитків на рівні орендної
плати є не обґрунтованими і не можуть
вважатись неодержаним доходом.

Крім того, пунктом 3 підрозділу 10 «Інші
перехідні положення» Податкового
кодексу України, визначено, що в разі
якщо законодавчими актами передбачені
інші правила справляння податків,
зборів, що регулюються цим Кодексом,
застосовуються правила цього кодексу.

Що стосується розмір збитків то при їх
розрахунку не враховано те, що
позивачем придбано не всю будівлю, а
53/100 ідеальної частки будівлі,
відповідно невірно визначено площу
земельної ділянки, якою користується
позивач. Також не встановлено і не
підтверджено розмір збитків та не
підтверджено чим саме ці збитки
завдані.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
доводи позивача про те, що відповідач
не наділений повноваженнями приймати
оскаржуване рішення.

Так, згідно зі ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема, право
розпоряджатися землями територіальних
громад, надавати земельні ділянки у
користування із земель комунальної
власності відповідно до Земельного
кодексу України.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель» № 963
від 19.06.2003 року, самовільне зайняття
земельних ділянок - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу
України визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 152
Земельного кодексу України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно із статтею 156 ЗК України
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
зокрема внаслідок неодержання доходів
за час тимчасового невикористання
земельної ділянки.

В силу частини 1 статті 157 ЗК України,
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам визначено
постановою Кабінету Міністрів України
№ 284 від 19.04.1993 року (надалі -Порядок),
відповідно до пункту 1 якого власникам
землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
вилученням (викупом) та тимчасовим
зайняттям земельних ділянок та
неодержанням доходів у зв'язку з
тимчасовим невикористанням земельних
ділянок.

Відповідно до пункту 2 Порядку розміри
збитків визначаються комісіями,
створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. До складу
комісій включаються представники
Київської, Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст
обласного значення) рад (голови
комісій), власники землі або
землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть к відшкодовувати,
представники державних органів
земельних ресурсів і фінансових
органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій
оформляються відповідними актами, що
затверджуються органами, які створили
ці комісії.

З матеріалів справи встановлено, що на
підставі зазначених вище вимог 07.02.2013
року комісією по визначенню та
відшкодуванню збитків було складено
акт, який затверджено рішенням
виконавчого комітету Хмільницької
міської ради № 87 від 28.03.2013 року. З
огляду на викладене, відповідач
наділений повноваженнями на прийняття
таких рішень.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення. За правилами
частини 2 цієї ж статті в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України на
користь позивача підлягає стягненню
документально підтверджений розмір
судових витрат в сумі 32,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 160, 162,
163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та
скасувати п.п. 1.2 п. 1 та додаток № 2
рішення виконавчого комітету
Хмільницької міської ради № 87 від
28.03.2013 року "Про затвердження актів
комісії з визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам".

Стягнути з Державного бюджету на
користь ТОВ "Транс-Авто" документально
підтверджений розмір судових витрат в
сумі 32,20 грн.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Хмільницький
міськрайонний суд Вінницької області
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Олійник І. В.