Справа № 111/586/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року м. Київ
К/800/62822/13

К/800/56891/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Черпіцької Л.Т.,

Чумаченко Т.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на постанову Ленінського районного
суду Автономної Республіки Крим від 21
червня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року в справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Мисівської
сільської ради, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання
незаконними та відміну рішень,
зобов"язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Мисівської сільської
ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання
незаконними та відміну рішень,
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ленінського районного суду
Автономної Республіки Крим від 21.06.2013
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22.10.2013 року,
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими судовими
рішеннями, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися
до Вищого адміністративного суду
України з касаційними скаргами, в яких
просять скасувати оскаржувані судові
рішення, та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням 13
сесії 5 скликання Мисівської сільської
ради від 21.08.2007 року було вирішено
дозволити ОСОБА_7 складання технічної
документації про передачу у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 0,0800 га за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням 18 сесії 5 скликання Мисівської
сільської ради від 10.06.2008 року № 150 на
підставі відповідної заяви ОСОБА_7 було
вирішено внести зміни до рішення 13
сесії 5 скликання Мисівської сільської
ради від 21.08.2007 року та викласти п.1
даного рішення у наступній редакції:
«дозволити ОСОБА_7 складання технічної
документації про передачу у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 0,1389 га за адресою: АДРЕСА_1».

Рішенням 25 сесії 5 скликання Мисівської
сільської ради від 24.03.2009 року № 58 було
вирішено затвердити ОСОБА_7 технічну
документацію в частині землеустрою по
складанню державного акту на право
власності на земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,1389 га за
адресою: АДРЕСА_1, та вирішено передати
дану земельну ділянку у власність
ОСОБА_7

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з відсутності
правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пунктів "а", "б", "в",
"г" статті 12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

За приписами ст.116 ЗК України (в
редакції, яка була чинна на момент
виникнення спірних правовідносин)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно
у власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 цього Кодексу встановлено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно ч.1 ст. 125 ЗК України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_7 було дотримано
вказані вище вимоги чинного
законодавства під час оформлення
документів із землеустрою, а сесією
ради прийнято рішення в межах, наданих
чинним законодавством.

Окрім того, слід зазначити, що згідно ч.1
ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 цього Кодексу встановлено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з положеннями статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на момент звернення
до суду) до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. Суб'єкт
владних повноважень має право
звернутися до адміністративного суду у
випадках, встановлених законом.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Проте, позивачем під час розгляду
справи, не надано належних доказів
того, що надана ОСОБА_7 на підставі
оскаржуваних рішень земельна ділянка
площею 0,1389 га була виділена йому за
рахунок землі, що знаходилась у його
власності чи користуванні.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, стосовно того, що свідоцтво
про право на спадщину за законом (з
якого вбачається розмір земельної
ділянки по АДРЕСА_1 - 622 кв. м) було
отримано позивачем 29.08.2006 року, а отже
про розмір земельної ділянки за
вказаною адресою він повинен був та міг
дізнатися ще 29.08.2006 року. Також, акт
обстеження земельної ділянки, що
передавалася ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 у
власність площею 0,1389 га, а також акт
встановлення меж даної земельної
ділянки в натурі, були погоджені
позивачем ще у 2008 році, про що свідчить
його підпис в даних документах, а отже
про розмір земельної ділянки, що
надається ОСОБА_7 та її межі на
місцевості позивач знав ще у 2008 році, та
погодився з ними.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
оскаржуване рішення прийнято сесією
ради в межах повноважень та є таким, що
не порушує прав та законних інтересів
позивача та третіх осіб.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для задоволення касаційної скарги
судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
залишити без задоволення, а постанову
Ленінського районного суду Автономної
Республіки Крим від 21 червня 2013 року та
ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, що встановлені статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: