Справа № 442/8271/13-а 2-а/442/369/2013
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

Справа № 876/15427/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27
листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2 до
Відділу державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції у Львівській
області , старшого державного
виконавця органу державної виконавчої
служби Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Паращака Мар'яна
Тарасовича визнання дій та постанов
про накладення штрафу неправомірними, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з адміністративним позовом до
відділу державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області
(далі - ВДВС Дрогобицького МРУЮ
Львівської області), старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області
Паращака Мар’яна Тарасовича про
визнання нечинними постанов про
накладення штрафу.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 27.11.2013 р.
позовну заяву ОСОБА_2 до ВДВС
Дрогобицького МРУЮ Львівської області,
старшого державного виконавця ВДВС
Дрогобицького МРУЮ Львівської області
Паращака Мар'яна Тарасовича про
визнання нечинними постанов про
накладення штрафу - повернено позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідності до ч.2 ст.18 КАС України
розгляд даної справи відноситься до
компетенції окружного
адміністративного суду.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням позивач оскаржила його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права, а тому просить її
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що у
задоволені апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Так, при вирішенні спорів про
оскарження дій (бездіяльності) органів
Державної виконавчої служби, необхідно
враховувати положення Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження», Постанову
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 р. № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» (із змінами внесеними
Постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 5 від
21.05.2012 р.).

Зокрема, вирішуючи питання щодо
підсудності спору про оскарження дій
(бездіяльності) органів ДВС, необхідно
враховувати роз'яснення, надані у п.2
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 р. № 3 «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби».

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Тому, при визначенні юрисдикції
необхідно виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності ДВС при виконанні
всіх виконавчих документів,
передбачених ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження», крім тих,
відносно яких законом установлено
інший, виключний порядок їх оскарження.

Таким чином, до юрисдикції
адміністративних судів належать усі
справи з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби щодо виконання
судових рішень на підставі виконавчих
документів, виданих судами всіх
юрисдикцій, за винятком тих, які видано
загальними та господарськими судами у
разі звернення до суду сторін
відповідного виконавчого провадження
чи їхніх представників.

Щодо правовідносин, які виникли між
сторонами у справі, необхідно також
брати до уваги п.6 постанови пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 3 від 13.12.2010 р. «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби», зі змісту якого слідує, що
судам необхідно враховувати, що
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору та
накладення штрафу належать до певних
видів відповідальності за невиконання
рішення у добровільному порядку та
порушення обов'язків, що покладаються
на осіб, які беруть участь у
виконавчому процесі. Виконавчий збір -
це санкція відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його добровільного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її добровільного
невиконання, виконується примусово в
установленому Законом порядку шляхом
накладення стягнення на заробітну
плату, інші види доходів боржника чи на
його майно.

Згідно ч.2 ст.18 КАС України окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх
посадова чи службова особа, крім справ
з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, про те, що позовна заява
ОСОБА_2 відповідно до ст.18 КАС України
не підсудна Дрогобицькому
міськрайонному суду Львівської
області, а підсудна Львівському
окружному адміністративному суду, з
огляду на те, що ВДВС Дрогобицького
МРУЮ Львівської області є органом
державної влади, позивач притягнута до
особливого виду відповідальності, який
не належить до різновиду
адміністративної відповідальності чи
до відповідальності за
адміністративні проступки.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
законного рішення, яке скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 27 листопада 2013 року про
повернення позовної заяви у справі №
442/8271/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський