Справа № 812/10133/13-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лагутін А.А.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
справа №812/10133/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М. Міронової Г.М.,

секретар судового засідання
Білоцерковець Д.О.,

з участю представника відповідача
Калініна А.І.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м.Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року у справі № 812/10133/13-а за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Інвест-Ресурс" до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м.Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Інвест-Ресурс" (далі - ТОВ «НВК
«Інвест-Ресурс») звернулося до суду з
позовом до Ленінської об'єднаної
державної податкової інспекції у
м.Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області ( далі
Ленінська ОДПІ у м.Луганську) та
просило суд визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 19.11.2013
року (а. с. 3-12).

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
компанія «Інвест-Ресурс» до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 19.11.2013
року, задоволено повністю: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 19.11.2013
року на суму за основним платежем 293707,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 146853,00 грн., винесене у
відношенні товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
компанія «Інвест-Ресурс» (а. с. 133-137).

Відповідач на постанову суду першої
інстанції подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду, в
зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.
Доводом щодо правомірності дій
відповідача є те, що акт зустрічної
перевірки, складений податковим
органом, є доказом правильності
висновку податкового органу щодо
відсутності здійснення господарської
операції (а. с. 142-144).

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, аналогічні,
викладеним в апеляційній скарзі,
просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевірила
матеріали справи, вивчила доводи
апеляційної скарги з запереченнями на
неї і дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича компанія
"Інвест-Ресурс" є юридичною особою,
перебуває на податковому обліку в
Ленінській ОДПІ у м.Луганську.

Відповідач на адресу позивача
спрямував запити за № 8826/15-300 від 21.10.2013
року та № 5925/15-300 від 18.09.2013 року про
надання пояснень та документів з
питань господарських взаємовідносин з
ТОВ «Східспецтрансхім» за період з
01.08.2013 року до 31.08.2013 року та липень 2013
року (а. с. 40, 41).

Листами від 07.10.2013 року за № 158, від
30.10.2013 року за № 164 та від 30.10.2013 року за
№ 165 позивач надав відповідачі
пояснення та необхідні первинні
документи на підтвердження
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Східспецтрансхім» за зазначений
період (а. с. 42-48).

05.11.2013 року на підставі наказу
податкового органу від 05.11.2013 року та
повідомлення про проведення перевірки
від 05.11.2013 року № 223 відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «НВК
«Інвест-Ресурс», за результатами якої
складений акт від 05.11.2013 року №
293/12-36-22-03/09/34250571 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки TOB «НВК «Інвест-Ресурс» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ТОВ
«Східспецтрансхім» за період липень,
серпень 2013 року (а.с. 24-37).

Відповідно до висновків акту TOB «НВК
«Інвест-Ресурс» в порушення п.198.1, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, завищено
суму податкового кредиту за липень,
серпень 2013 року на загальну суму 293707,00
грн., у тому числі: за липень 2013 року на
суму 139386,00 грн. та за серпень 2013 року на
суму 154320,00 грн., що призвело до
заниження податку на додану вартість
за липень, серпень 2013 року на загальну
суму 293707,00 грн., у тому числі: за липень
2013 року на суму 139386,00 грн. та за серпень
2013 року на суму 154320,00 грн. (а. с. 37).

На підставі зазначеного акту
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від 19.11.2013
року (а. с. 23).

Вказані обставини підтверджено
матеріалами справи і не спірними.

Справу переглянуто в межах доводів
апеляційної скарги.

Згідно п.п.16.1.5 п.16.1 ст.16 ПК України,
платник податків зобов'язаний подавати
на належним чином оформлену письмову
вимогу контролюючих органів (у
випадках, визначених законодавством)
документи з обліку доходів, витрат та
інших показників, пов'язаних із
визначенням об'єктів оподаткування
(податкових зобов'язань), первинні
документи, регістри бухгалтерського
обліку, фінансову звітність, інші
документи, пов'язані з обчисленням та
сплатою податків та зборів. У письмовій
вимозі обов'язково зазначаються
конкретний перелік документів, які
повинен надати платник податків, та
підстави для їх надання.

До TOB «НВК «Інвест-Ресурс» надійшли
запити від відповідача про надання
пояснень та документів № 5925/15-300 від
18.09.2013 року та № 8826/15-300 від 21.10.2013 року з
питань підтвердження господарських
відносинах з ТОВ «Східспецтрансхім» за
період липень 2013 року, серпень 2013 року.

На запит податкового органу № 5925/15-300
від 18.09.2013 року підприємством надано
відповідь за вих. № 158 від 07.10.2013 року
про виявлення втрати документів, які
відображають господарські відносини з
ТОВ «Східспецтрансхім» та
неможливості їх надати та відповідь за
вих. № 164 від 30.10.2013 року, в якій надані
пояснення та копії документів, що
підтверджують господарські відносини
з ТОВ «Східспецтрансхім» за вказаний
період (а. с. 42-45).

На запит податкового органу № 8826/15-300
від 21.10.2013 року позивачем надано
відповідь за вих. .№ 165 від 30.10.2013 року, в
якій надані пояснення та копії
документів, що підтверджують
господарські відносини з ТОВ
«Східспецтрансхім» за вказаний період
(а. с. 46-48).

Не зважаючи на надані пояснення та
первинні документи по вказаних
господарських взаємовідносинах, 05.11.2013
року відповідачем винесено наказ № 566
про призначення позапланової
невиїзної перевірки ТОВ «НВК
«Інвест-Ресурс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ
«Східспецтрансхім» за період з 01.07.2013
року по 31.08.2013 року та повідомлення про
проведення перевірки та того ж дня
позивачем отримано копію зазначеного
наказу (а.с. 38, 39).

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України,
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин, зокрема,
за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, застосування пп.78.1.1. п. 78.1. ст. 78 ПК
України для проведення позапланової
перевірки можливе у випадку перевірки
інших платників податків або у випадку
отримання податкової інформації, але
за одночасної наявності таких умов:-
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства - за результатами таких
перевірок інших платників податків або
одержана конкретна інформація про такі
факти; якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державної
податкової служби протягом 10 робочих
днів з дня отримання запиту.

Тобто, у відповідача не було підстав
для призначення позапланової
документальної перевірки позивача.

Згідно п.п.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України,
посадові особи контролюючих органів
зобов'язані дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами.

Отже, проведення перевірки TOB «НВК
«Інвест-Ресурс», складання акту від
05.11.2013 року № 293/12-36-22-03/09/34250571 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки TOB
«НВК «Інвест-Ресурс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з TOB
«Східспецтрансхім» за період липень,
серпень 2013 року та винесення
податкового повідомлення-рішення №
від 19.11.2013 року є безпідставним.

В акті перевірки відповідач дійшов
помилкових висновків про відсутність
господарських відносин між позивачем
та TOB «Східспецтрансхім» на підставі
актів перевірки від 01.10.2013 року №
75/12-36-22-03/10/38476817 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB
«Східспецтрансхім» щодо підтвердження
господарських відносин із
постачальниками та покупцями за липень
2013 року та від 04.11.2013 року №
101/12-36-22-03/10/38476817 про результати
проведення зустрічної звірки TOB
«Східспецтрансхім» щодо підтвердження
господарських відносин із
постачальниками та покупцями їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період серпень 2013 року (а.с. 27).

Пунктом 73.5 ст.73 ПК України передбачено,
що з метою отримання податкової
інформації органи державної
податкової служби мають право
проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

Пунктом 4 Порядку проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженим
Постановою КМУ від 27 грудня 2010 року №
1232 (далі - Порядок) передбачено, що орган
державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.

Пункт 6 Порядку зазначає, що тільки у
разі отримання від суб'єкта
господарювання інформації, визначеної
у запиті, та її документального
підтвердження (протягом одного місяця
з дня, що настає за днем надходження
суб'єкту господарювання запиту) орган
державної податкової служби проводить
зустрічну звірку.

Відповідно до п. 7 Порядку, за
результатами проведеної зустрічної
звірки складається довідка, яка
підписується суб'єктом
господарювання (законним чи
уповноваженим представником) і
посадовими особами органу державної
податкової служби та особисто
вручається суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку або
надсилається суб'єкту господарювання
за його адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом із повідомленням про вручення.

Тобто, зустрічна звірка може бути
проведена лише після отримання
інформації, визначеної у запиті, та її
документального підтвердження. За
результатами зустрічної звірки
складається довідка. В порушення
зазначених норм податковим органом
було складено акт.

Зустрічні звірки не є перевірками, тому
за їх результатами не може бути
складений акт. Інформація, що отримана
в результаті зустрічної звірки - це
податкова інформація, яка може бути
використана податковими органами для
висновку щодо проведення перевірок.
Зазначені акти (від 01.10.2013 року №
75/12-36-22-03/10/38476817 та від 04.11.2013 року №
101/12-36-22-03/10/38476817) не відповідають
вимогам чинного законодавства, форма
якого не передбачена законом.

Крім того, відповідач в акті перевірки
позивача дійшов безпідставного
висновку щодо неможливості виконання
фінансово-господарської діяльності TOB
«Східспецтрансхім» у зв'язку з
незнаходження підприємства за місцем
реєстрації та на підставі цього факту
робить помилковий висновок про не
набуття цивільної правоздатності та
дієздатності TOB «Східспецтрансхім».

Згідно ст.80 Цивільного кодексу України,
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст.91 Цивільного кодексу
України, юридична особа здатна мати
такі ж цивільні права та обов'язки
(цивільну правоздатність), як і фізична
особа, крім тих, які за своєю природою
можуть належати лише людині. Цивільна
правоздатність юридичної особи може
бути обмежена лише за рішенням суду.
Юридична особа може здійснювати окремі
види діяльності, перелік яких
встановлюється законом, після
одержання нею спеціального дозволу
(ліцензії). Цивільна правоздатність
юридичної особи виникає з моменту її
створення і припиняється з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

Статтею 92 ЦК України (цивільна
дієздатність юридичної особи)
передбачено, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом. У
випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних
прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників. Орган або особа,
яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Пунктом 4 ст.87 ЦК зазначено, що юридична
особа вважається створеною з дня її
державної реєстрації.

На момент здійснення правочину між
позивачем та TOB «Східспецтрансхім»
останнє було створено у відповідності
до законодавства та мало юридичну
правоздатність і дієздатність, що не
заперечувалось відповідачем.

Податковим органом в акті перевірки
зазначено про те, що позивач сформував
податковий кредит за допомогою
фіктивного суб'єкта підприємницької
діяльності TOB «Східспецтрансхім»,
проте доказів фіктивності TOB
«Східспецтрансхім» суду не надано.

Юридична особа є створеною з дати її
державної реєстрації та припинити
діяльність такої юридичної особи
можуть або учасники, або суд. Припинити
юридичну особу (відмінити державну
реєстрацію на підставі судового
рішення) можна лише в судовому порядку
при наявності ознак фіктивності.

Зазначені факти повинні бути
доказаними у встановленому діючим
законодавством порядку.

Суду не надані докази або рішення суду,
яким скасовано реєстрацію TOB
«Східспецтрансхім».

Таким чином, твердження відповідача
про фіктивність TOB «Східспецтрансхім»
є лише припущенням, що суперечить
діючому законодавству.

Колегія суддів зазначає, що відповідач
необґрунтовано прийняв рішення про
зняття податкового кредиту з позивача,
припускаючись помилкових висновків
щодо неможливості здійснення
господарської діяльності TOB
«Східспецтрансхім» на підставі акту
про неможливість проведення перевірки
цього контрагента позивача..

В частині 1 статті 96 ЦК зазначено, що
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями.

Згідно ч.1 ст.55 ГК України суб'єктами
господарювання визнаються учасники
господарських відносин, які здійснюють
господарську діяльність, реалізуючи
господарську компетенцію (сукупність
господарських прав та обов'язків),
мають відокремлене майно і несуть
відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах цього майна,
крім випадків, передбачених
законодавством.

Відповідно до абзацу 2 ст.61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

Відповідно до листа Міндоходів України
від 27.05.2013 року № 3642/6/99-99-19-04-01-15 «Щодо
визнання правочинів недійсними згідно
з положеннями Податкового кодексу
України», яким керуються податкові
органи, зазначено,що право суб'єкта
господарювання на отримання
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, безперечно, залежить
від сплати вказаного податку у ціні
придбання товару, використання
придбаного товару у господарській
діяльності та підтвердження вказаної
операції відповідними первинними
документами. Суб'єкт господарювання не
несе відповідальності за
зобов'язаннями контрагента. Якщо
останнім було порушено норми чинного
законодавства, то саме він повинен
нести встановлену відповідальність.

Рішеннями Європейського суду з прав
людини у справах Інтерсплав проти
України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес»
АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03)
і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії
(2010 року, заява № 6689/03) зазначено, що
платника податку не може бути
позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців» від 15.05.2003 року № 755-IV
встановлений статус відомостей з
Єдиного державного реєстру, відповідно
до якої, якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Таким чином, в законодавстві України
закріплено принцип персональної
відповідальності, згідно якого особа
має нести відповідальність за вчинені
нею правопорушення, а не за
правопорушення інших осіб.

За таких обставин, позивач не може
нести відповідальність за дії або
бездіяльність своїх контрагентів.

Крім того, в Акті перевірки позивача
відповідач робить висновок про
нереальність здійснення операцій з
придбання товарів та зазначає, що
фінансово-господарські
взаємовідносини між TOB
«Східспецтрансхім» та
контрагентами-покупцями є такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків.

Твердження відповідача щодо
фінансово-господарських
взаємовідносин без наміру створення
правових наслідків підпадає під
поняття «фіктивний правочин».

Відповідно до ст.234 ЦК України,
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним. Однак, в судовому порядку не
було визнано недійсність правочину.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину. Так, частиною першою статті
204 Цивільного кодексу України
встановлено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Отже, законом визначено презумпцію
правомірності правочину, відповідачем
не надано суду доказів того, що існує
рішення щодо фіктивності правочину між
позивачем та TOB «Східспецтрансхім», при
цьому, визначення фіктивності
правочину не входить до компетенції
відповідача.

Щодо господарських відносин позивача з
TOB «Східспецтрансхім», колегія
зазначає наступне.

Згідно п.138.2 ст.132 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.139.1.9 ст.139 ПК України,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу. Пунктом 198.1 ст.198 ПК України
встановлено право на віднесення сум
податку до податкового кредиту яке
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Договірні відносини та факт придбання
позивачем товару у TOB
«Східспецтрансхім» підтверджується
наступними первинними документами, які
були надані відповідачу: договором
поставки № 06 від 24.05.2013 року, податковою
накладною від 24.07.2013 року № 1, випискою з
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних за липень 2013 року,
специфікацією № 03 від 24.07.2013 року до
договору поставки № 06 від 24.05.2013 року,
накладною від 24.07.2013 року № 21,
платіжними виписками за 02.07.2013 року,
04.07.2013 року, 22.07.2013 року, 30.07.2013 року,
31.07.2013 року, товарно-транспортними
накладними від 24.07.2013 року, податковою
накладною від 16.08.2013 року №1, випискою з
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних за серпень 2013
року, специфікацією № 04 від 16.08.2013 року
до договору поставки № 06 від 24.05.2013
року, платіжними виписками за 05.08.2013
року, 08.08.2013 року, 12.08.2013 року, 22.08.2013 року,
товарно-транспортними накладними від
16.08.2013 року (а.с. 49-69).

Відповідно до пункту 198.6 ст.196 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг), або передплату.

Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), отримувачу, та є
підставою для нарахування податкового
кредиту.

Податкова накладна є документом, який
підтверджує поставку або сплату
покупцем податку на додану вартість в
ціні товару.

Вищезазначені господарські операції
позивача підтверджені первинними
документами, тобто відповідають
вимогам визначеним п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
року за № 168/704, де зазначено, що
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Первинні документи мають обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
що також відповідає вимогам ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», якою
встановлені вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Таким чином, перелічені вимоги
Податкового кодексу України позивачем
виконані.

Згідно пункту 198.3 ст.193 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Отже, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що оформлені належним
чином; не відносяться до податкового
кредиту лише суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними. Оскільки
господарські відносини підтверджені
належним чином оформленими первинними
документами, позивачем було правомірно
нараховано суму податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів підтримує рішення суду першої
інстанції про те, що висновок
податкового органу щодо укладання
угоди між позивачем та TOB
«Східспецтрансхім» за відсутності
мети здійснення реальних
господарських операцій є
необгрунтованим. В матеріалах справи
наявні належним чином засвідчені копії
первинних документів, що підтверджують
господарські операції між позивачем та
TOB «Східспецтрансхім».

Представник відповідача в судовому
засіданні не зміг пояснити суду
апеляційної інстанції, чому на
підставі первинних документів,
досліджених судом першої інстанції в
підтвердження здійснення
господарських операцій та зазначених в
мотивувальній частині постанови суду
першої інстанції, не підтверджується
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом TOB
«Східспецтрансхім». В апеляційній
скарзі висновки суду першої інстанції
в цій частині не оскаржені. Апеляційна
скарга ґрунтується тільки на тих
доводах, що податковий орган дійшов
правомірного висновку про заниження
позивачем податку на додану вартість,
оскільки акти Ленінської ОДПІ у
м.Луганську свідчать про неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагента позивача - «ТОВ
«Східспецтрансхім».

Таким чином, під час судового розгляду
справи позивачем спростовано висновки
податкового органу щодо відсутності
реальних операцій, та підтверджено
матеріалами справи факт здійснення
господарських операцій.

З огляду на встановлені обставини
справи та наведені норми законів
колегія суддів дійшла висновку, що
податковим органом не доведено
правомірність прийняття податкового
повідомлення-рішення від 19 листопада
2013 року № внаслідок чого воно
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції вірно вирішив справу, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
підстави для скасування постанови суду
відсутні.

В повному обсязі ухвала складена 25
лютого 2014 року.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 196, ст. 198 ч.1 п.1, ст.
200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м.Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року у справі № 812/10133/13-а за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
компанія "Інвест-Ресурс" до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м.Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Головуючий
Л.А.Василенко

Судді
М.М. Гімон

Г.М. Міронова