Справа № 757/1654/13-а
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кирилюк І.В.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Ключковича В.Ю.,

суддів:
Бабенка К.А.

Петрика І. Й.,

розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційні
скарги Пенсійного фонду України та
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 18 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Пенсійного фонду України та управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про визнання дій
неправомірним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Печерського
районного суду м. Києва з позовом до
Правління Пенсійного Фонду України,
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання призначити пенсію особі,
яка проживає за межами України, в якому
просить визнати незаконною
бездіяльність Правління Пенсійного
фонду України щодо передачі
уповноваженому територіальному органу
її заяви для прийняття рішення про
призначення та виплату пенсії за віком
як пенсіонеру, проживаючому за межами
України та зобов'язати відповідачів
призначити та виплачувати пенсію за
віком з 08.11.2012 року за межі України - в
Ізраїль.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 18 лютого 2013 року позов
задоволено. Визнано бездіяльність
Пенсійного Фонду України щодо передачі
уповноваженому територіальному органу
заяви ОСОБА_3 для прийняття рішення про
призначення їй пенсії за віком за межі
України в державу Ізраїль -
протиправною. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва прийняти у ОСОБА_3
необхідні документи для призначення
пенсії за віком та призначити і
виплачувати пенсію за віком з 08.11.2012
року за межі України в державу Ізраїль.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, відповідачі подали
апеляційні скарги, в яких просять
апеляційну інстанцію скасувати
незаконну, на їх думку, постанову суду
першої інстанції та постановити нову
про відмову в позові, посилаючись на
незаконність оскаржуваного рішення,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

У зв'язку з поданням апеляційних скарг
на рішення суду першої інстанції, яке
відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнято у порядку скороченого
провадження, згідно з ч. 8 ст. 183-2, п. 3
частини першої ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

Згідно ч. 1 ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що
підтверджується копією паспорту. (а.с.14)

Як вбачається з матеріалів справи, в
лютому 1996 року позивач виїхала з
України до Держави Ізраїль на постійне
місце проживання.

У листопаді 2012 року позивач звернулася
до відповідача Правління Пенсійного
фонду України із заявою про поновлення
виплати їй пенсії у зв'язку з
прийняттям Конституційним судом
України рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009
року, яким визнано недійсними
положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого
речення ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», але отримала відмову.

Оцінюючи бездіяльність відповідачів
щодо відмови в призначенні та виплаті
пенсії за віком особі, яка проживає за
межами України та має трудовий стаж в
Україні, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на час виїзду
позивача на постійне місце проживання
в державу Ізраїль положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» діяли у редакції, згідно
якої виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Між Україною та Ізраїлем відсутній
міжнародний договір, який би
передбачав виплату пенсії позивачу під
час її проживання в Ізраїлі.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п.
2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» був визнаний таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно п. 2 рішення Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009 положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Таким чином, положення п. 2 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність 07
жовтня 2009 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати. Виплата пенсії
поновлюється в порядку, передбаченому
частиною третьою статті 35 та статтею 46
цього Закону.

Згідно п. 3 та п. 15 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1
(далі - Порядок) поновлення виплати
пенсії здійснюється за заявою
пенсіонера за документами, що є у
пенсійній справі та відповідають
вимогам законодавства, що діяло на
момент призначення цього виду пенсії,
та додатковими документами, якщо такі
будуть подані.

З огляду на те, що після прийняття
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 виникли
умови для поновлення виплати пенсії, а
позивач звернулася до Пенсійного фонду
України із відповідною заявою, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
поновлення виплати пенсії ОСОБА_3

Відмовляючи позивачу в поновленні
виплати пенсії Пенсійний фонд України
послався на те, що рішення
Конституційного Суду України від 07
жовтня 2009 року № 25-рп/2009 поширюється
виключно на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після його прийняття.

Однак, такі доводи Пенсійного фонду
України не ґрунтуються на вимогах
закону. Як раніше зазначалося,
положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009. Відтак, зазначене рішення
поширюється на всіх осіб, яким було
припинено виплату пенсії з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

За таких обставин колегія суддів
вважає, що у Пенсійного фонду України
були відсутні підстави для направлення
ОСОБА_3 листа з роз'ясненнями про те, що
рішення Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009
поширюється лише на тих осіб, які
виїхали за межі України після 07 жовтня
2009 року.

Разом з тим, до компетенції Пенсійного
фонду України не належить прийняття
рішення про поновлення виплати пенсії
чи про відмову в поновленні її виплати,
адже відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» якщо питання,
порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Таким чином, Пенсійний фонд України,
отримавши заяву ОСОБА_3 про поновлення
виплати пенсії, зобов'язаний був
направити її за належністю до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва.

Оскільки Пенсійним фондом України такі
дії не були вчинені, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
прийнято законне і обґрунтоване
рішення про визнання протиправною його
бездіяльності щодо відновлення та
виплати позивачу пенсії за межі
України.

Також судом першої інстанції було
зроблено правильний висновок про
необхідність зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва поновити та
виплачувати пенсію ОСОБА_3 за межі
України.

Оскаржуючи судове рішення у зазначеній
частині управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва послалося на те, що не
отримувало від ОСОБА_3 відповідної
заяви, а тому відсутні підстави для
прийняття рішення про поновлення
виплати пенсії вказаній особі.

Відповідно до п. 3 Порядку поновлення
виплати пенсії дійсно здійснюється за
заявою пенсіонера.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_3 подала
заяву про поновлення виплати пенсії, а,
отже, створила залежні від неї
передумови для поновлення виплати
пенсії. Зазначену заяву не було
надіслано до управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва не з вини позивача, а
внаслідок протиправної бездіяльності
Пенсійного фонду України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що позивачу не може бути
відмовлено в захисті права на
поновлення виплати пенсії з посиланням
на відсутність відповідної заяви,
оскільки проживаючи в Ізраїлі, як
громадянин України, позивач має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Крім того, доводи Пенсійного фонду
України про порушення судом першої
інстанції процесуального права, з тих
підстав, що справи, предметом
оскарження в яких є рішення, дія чи
бездіяльність центрального органу
виконавчої влади, розглядаються та
вирішуються колегією із трьох суддів,
є безпідставними, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 24 КАС України
передбачено, що адміністративні
справи, предметом оскарження в яких є
рішення, дії чи бездіяльність Кабінету
Міністрів України, міністерства чи
іншого центрального органу виконавчої
влади, Національного банку України,
їхньої посадової чи службової особи,
виборчої комісії (комісії з
референдуму), члена цієї комісії
розглядаються і вирішуються в
окружному адміністративному суді
колегією у складі трьох суддів.

Однак, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
підкреслює, що це правило
застосовується до справ, що підсудні
лише окружному адміністративному суду.
Якщо ж справа не підсудна окружному
адміністративному суду, а місцевому
загальному суду як адміністративному
суду, то в такому випадку справу
розглядає і вирішує судді одноособово,
крім випадку, передбаченого ч. 2 статті
24 КАС України

Оскільки, справа, що розглядається,
підсудна Печерському районному суду м.
Києва як місцевому загальному суду як
адміністративному суду, тому
розглядаючи спір суддею одноособово,
порушень процесуально права судом
допущено не було.

Разом з тим, судом першої інстанції
помилково зобов'язано відповідача
прийняти у позивача необхідні
документи для «призначення» пенсії за
віком, оскільки пенсія за віком ОСОБА_5
вже була призначена та виплачувалася
їй управлінням Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва до моменту виїзду з України
до держави Ізраїль на постійне місце
проживання.

З врахуванням того, що ОСОБА_3
звернулася до відповідача Правління
Пенсійного фонду України із заявою про
поновлення виплати пенсії, а не її
призначення, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне зобов'язати
управлінням Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
поновити виплату пенсії.

У зв'язку з чим, колегія суддів
Київського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
підлягає зміні .

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 183-2, 198, 201, 207 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Пенсійного
фонду України та управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва - задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду
м. Києва від 18 лютого 2013 року - змінити,
виклавши абзаци другий та третій її
резолютивної частини в наступній
редакції:

«Визнати бездіяльність Пенсійного
Фонду України щодо не передачі
уповноваженому територіальному органу
заяви ОСОБА_3 для прийняття рішення про
поновлення їй пенсії за віком за межі
України в державу Ізраїль -
протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва поновити та виплачувати
ОСОБА_3, яка постійно проживає за межами
України пенсію за віком з 08.11.2012 року за
межі України в державу Ізраїль.»

В решті постанову Печерського
районного суду м. Києва від 18 лютого 2013
року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення та відповідно до ст.
183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
В.Ю. Ключкович

Судді:
К.А. Бабенко

І.Й. Петрик

Головуючий суддя

Ключкович В.Ю.

Судді:

Бабенко К.А

Петрик І.Й.