Справа № 805/16924/13-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.
Справа №805/16924/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 25
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Бабаш Г.П.

при секретарі
Громоклицькому Є.О.

за участю

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Горбенка Є.С. за дов. від 18.07.2013 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області про скасування
наказів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Луганській
області про скасування наказів.

В обґрунтування позову позивач
посилається на наступне. З серпня 2010
року по 17 вересня 2013 року він працював
на посаді начальника відділу боротьби
з легалізацією доходів організованих
злочинних груп УБОЗ ГУМВС України у
Луганській області.

З 17 вересня 2013 року він був
відкомандирований до ГУМВС України в
Донецькій області для подальшого
проходження служби.

У жовтні поточного року ним вивчена
особиста справа, під час чого стало
відомо, що згідно наказу ГУМВС України
у Луганській області № 350 від 01.03.2013
року йому за наявні прорахунки в
організації оперативно - службової
діяльності підпорядкованого відділу,
невжиття достатніх заходів для
виконання рішень оперативних нарад
щодо виправлення стану справ, а також
доручень керівництва УБОЗ ГУМВС щодо
організації роботи відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп протягом останніх 5
місяців було оголошено «сувору
догану».

Позивач зазначає, що як стало йому
відомо, вказаний наказ був
підготовлений на виконання усної
вказівки начальника УБОЗ ГУМВС України
у Луганській області підполковника
міліції Ткача О.Ф.

У чому виражені наявні прорахунки в
організації оперативно - службової
діяльності підпорядкованого відділу,
він не зрозумів, а службова перевірка
за даним фактом не проводилась, будь -
яких пояснень він з цього приводу не
надавав, з наказом не був ознайомлений
до теперішнього часу.

26.06.2013 року наказом ГУМВС України у
Луганській області № 1239 воно було
знято, з яким він теж не був
ознайомлений.

02.08.2013 року наказом ГУМВС України у
Луганській області № 1552 йому за
неналежне виконання службових
обов'язків, що виразилось у низькому
рівні організації оперативно -
службової діяльності підлеглих
працівників, що призвело до
відсутності практичних результатів у
роботі, визначених вказівкою МВС
України № 479 від 06.05.2008 року був
«попереджений про неповну посадову
відповідальність», будь - яких пояснень
він з цього приводу не надавав, з
наказом не ознайомлений до
теперішнього часу.

Позивач зазначає, що з 26.07.2013 року по
09.08.2013 року він знаходився на
стаціонарному лікуванні у лікарні
ГУМВС в Донецькій області.

Таким чином, позивач просив скасувати
наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області № 350 від 01.03.2013
року в частині оголошення начальнику
відділу боротьби з легалізацією
доходів організованих злочинних груп
УБОЗ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області, підполковнику
міліції ОСОБА_1, суворої догани;
скасувати наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області № 1552 від 02.08.2013
року в частині попередження начальника
відділу боротьби з легалізацією
доходів організованих злочинних груп
УБОЗ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області, підполковника
міліції ОСОБА_1 про неповну посадову
відповідальність.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив їх задовольнити,
надав пояснення аналогічні викладеним
в позові.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
позовних вимог, просив у задоволені
позову відмовити, посилаючись, зокрема
на те, що на сьогоднішній день наказ
ГУМВС від 01.03.2013 року № 350, яким позивачу
оголошено сувору догану не є діючим, та
позивач вважається особою яка не має
вищезазначеного дисциплінарного
стягнення.

Службові розслідування проводились
згідно вимог наказів МВС України від
06.12.1991 року № 552 та від 12.03.2013 року № 230, а
саме від порушників службової
дисципліни відбирались пояснення,
з,ясовувались усі обставини порушень,
наявність вини, тощо.

З приводу посилання позивача на той
факт, що від нього не відбирались
пояснення при проведенні службового
розслідування, представник зазначив,
що позивачу під час проведення
розслідування було запропоновано
надати пояснення, але він відмовився
від їх надання. На підставі чого були
складені відповідні акти про відмову
позивача від надання пояснень.

Також, після проведення службових
розслідувань позивачу на виконання
вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС
України були надані накази для
ознайомлення та підпису про
ознайомлення, але останній
ознайомившись з наказами відмовився
ставити свій підпис, про що також були
складені відповідні акти.

В судовому засіданні в якості свідка
був допитаний старший інспектор
відділу карого забезпечення УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області ОСОБА_5,
який пояснив, що йому особисто було
доручено проведення службового
розслідування відносно ОСОБА_1,
оскільки на той час він виконував
обов'язку начальника відділу карого
забезпечення УБОЗ ГУМВС України у
Луганській області. На проведення
цього розслідування йому був
відведений мінімальний термін, тобто
був виданий наказ, а на наступний день
повинно бути проведено службове
розслідування. В зв'язку з цим, ним були
допитані працівники УБОЗ ГУМВС України
у Луганській області, було виявлено ряд
порушень в організації оперативно -
службової діяльності підпорядкованого
йому відділу, про що були складені
рапорти. Після цього, був складений
рапорт на ім'я начальника УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області для
виїзду у м. Донецьк для того, щоб
ознайомити ОСОБА_1 з висновком
службового розслідування, оскільки на
той час він перебував у лікарні МВС
України на стаціонарному лікуванні.
Разом з оперуповноваженим УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області, на
власному автомобілі вони виїхали з м.
Луганськ у м. Донецьк, де зустрілись з
ОСОБА_1 і ознайомили з проведенням
службового розслідування та було
запропоновано йому надати пояснення з
цього приводу, на що він відмовився. В
зв'язку з чим, по прибуттю до м. Луганськ
до УБОЗ ГУМВС України у Луганській
області був складений та
зареєстрований акт про відому ОСОБА_1
від надання пояснень з приводу
службового розслідування.

Також, у судовому засіданні був
допитаний свідок оперуповноважений
УБОЗ ГУМВС України у Луганській
області - ОСОБА_6, який пояснив, що
приблизно о 12.00 годині йому подзвонив
ОСОБА_5 для того щоб їхати у м. Донецьк
для ознайомлення ОСОБА_1 з службовим
розслідуванням. Приблизно о 15.00 годині
вони прибули до м. Донецьк, де ОСОБА_5
зв'язався по телефону з ОСОБА_1, тоді
останній під'їхав, вони поговорили про
службове розслідування. ОСОБА_5
запропонував йому надати пояснення з
цього приводу та підписати акт
ознайомлення, на що ОСОБА_1 відмовився
від підписання акту та пішов. Крім
цього, свідок пояснив, що він не знає чи
перебував ОСОБА_1 у лікарні, чи ні.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно пункту 15 частини першої статті 3
КАС України публічна служба - це
діяльність на державних політичних
посадах, професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування. Будь-яка
публічна служба є державною службою.

Суспільні відносини, пов'язані зі
створенням правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, регулює Закон
України «Про державну службу», згідно
зі статтями 9 і 30 якого правовий статус
окремих категорій державних
службовців регулюється Конституцією
України, спеціальними законами та
Кодексом законів про працю України.

Правовідносини, пов'язані з
проходженням та звільненням з
публічної служби ОВС, регулюються
Законом України «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ, затверджений
Законом України від 22 лютого 2006 року та
іншими.

Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженим Постановою КМ
Української РСР від 29.07.1991 року (далі
-Положення) визначається порядок
проходження служби особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Відповідно приписам ст. 1
Дисциплінарного статуту службова
дисципліна - це дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни являється
дисциплінарним проступком (ст.2
Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 7 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна базується
на високій свідомості та зобов'язує
кожну особу рядового і начальницького
складу, зокрема, дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту та п.
62 Положення передбачають застосування
до осіб рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ за
порушення службових обов'язків та
дисципліни таких стягнень, як усне
зауваження, зауваження, догана, сувора
догана, попередження про неповну
посадову відповідальність, звільнення
з посади, пониження в спеціальному
званні, звільнення з органів
внутрішніх справ (ОВС). Найбільш тяжким
стягненням є звільнення з органів
внутрішніх справ. Таке звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби проводиться через порушення
дисципліни та службову
невідповідність.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
визначено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Службове розслідування в органах
внутрішніх справ - це комплекс заходів,
які здійснюються в межах відомчої
компетенції з метою уточнення причин
та умов, що сприяли вчиненню
дисциплінарного проступку,
встановлення ступеня вини особи, яка
його вчинила. Мета службового
розслідування полягає в тому, щоб
повністю, об,активно та всебічно
встановити: обставини (час, місце) і
наслідки правопорушення, з приводу
якого було призначено розслідування;
осіб, винних у правопорушенні, та осіб,
дії чи бездіяльність яких сприяли
негативним наслідкам або створювали
загрозу їх спричинення; наявність
причинного зв'язку між неправомірним
діянням особи, щодо якої призначено
службове розслідування, та його
наслідками; причини правопорушення та
умови, що сприяли правопорушенню;
вимоги законів чи інших нормативно -
правових актів, розпорядчих документів
або службових обов'язків, що були
порушені; ступінь вини кожної з осіб,
причетних до правопорушення, та мотиви
протиправної поведінки працівника ОВС
і його ставлення до вчиненого.

Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 06.12.1991 року № 552
(яка діяла на час проведення службового
розслідування та видання наказу № 350
від 01.03.2013 року), визначений перелік
прав особи РНС, стосовно якої
проводиться службове
розслідування,зокрема: отримувати
інформацію про підстави проведення
такого розслідування; брати участь у
службовому розслідуванні, у тому числі
давати усні чи письмові пояснення,
робити заяви, в установленому порядку
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування;висловлювати письмові
зауваження щодо об'єктивності та
повноти проведення службового
розслідування, дій або бездіяльності
службової особи (осіб), яка (і) його
проводить (ять;відмовлятися давати
будь-які пояснення щодо себе, членів
своєї сім'ї чи близьких родичів, коло
яких визначено законодавством
України;за письмовим рапортом
ознайомлюватися з висновком
службового розслідування, а також з
матеріалами, зібраними в процесі його
проведення, у частині, яка її
стосується, крім випадків, визначених
законодавством України;оскаржувати
рішення, прийняте за результатами
службового розслідування, у строки і в
порядку, що визначені законодавством
України.

Забороняється затверджувати висновок
службового розслідування без
отримання від особи РНС письмового
пояснення або за відсутності акта про
її відмову в наданні письмового
пояснення. Небажання особи РНС,
відносно якої проводиться службове
розслідування, надавати пояснення не
перешкоджає затвердженню висновку
службового розслідування та
накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно пункту 7 наведеної Інструкції
підставами для проведення службового
розслідування є:

7.1.Заяви, скарги, листи громадян.

7.2. Повідомлення державних органів,
громадських організацій, телебачення,
радіо та інших засобів масової
інформації.

7.3. Повідомлення органів дізнання,
попереднього слідства, прокурора, суду.

7.4. Повідомлення працівників органів
внутрішніх справ про допущені або
виявлені порушення.

Пунктом 17 Інструкції визначено, що у
висновку по результатах службового
розслідування має бути вказано,
зокрема, привід для призначення
службового розслідування.

Відповідно до наказу Головного
управління МВС України у Луганській
області № 350 від 01.03.2013 року «за наявні
прорахунки в організації оперативно -
службової діяльності підпорядкованого
відділу, невжиття достатніх заходів
для виконання рішень оперативних нарад
щодо виправлення стану справ, а також
доручень керівництва УБОЗ ГУМВСУ щодо
організації роботи відділу боротьби з
легалізацією доходів ОЗГ протягом
останніх п,яти місяців підполковнику
міліції ОСОБА_1, начальникові відділу
боротьби з легалізацією доходів ОЗГ
УБОЗ ГУМВС України у Луганській
області, оголосити сувору догану.

Так, згідно висновку службового
розслідування від 01.03.2013 року за фактом
неналежного виконання службових
обов'язків заступника начальника УБОЗ
ГУМВС України у Луганській області
Костенко П.М., керівництвом та
працівниками ВБЛД ОЗГ УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області, було
погоджено з рішенням керівництва УБОЗ
ГУМВС України у Луганській області про
оголошення, зокрема, начальнику ВБЛД
ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ у Луганській області
підполковнику міліції ОСОБА_1 суворої
догани за наявні прорахунки в
організації оперативно - службової
діяльності підпорядкованого відділу,
невжиття достатніх заходів для
виконання рішень оперативних нарад
щодо виправлення стану справ, а також
доручень керівництва УБОЗ ГУМВСУ у
Луганській області щодо організації
роботи відділу боротьби з легалізацією
доходів ОЗГ протягом останніх п'яти
місяців.

05.03.2013 року Управлінням був складений
акт № 21/17-1510 про ознайомлення з наказом
Головного управління МВС України у
Луганській області № 350 від 01.03.2013 року
та про відмову ОСОБА_1 в наданні
пояснень, під час проведення
службового розслідування за фактом
неналежного виконання ним своїх
службових обов'язків.

26.06.2013 року начальником Головного
управління МВС України у Луганській
області був виданий наказ № 1239, яким
було знято раніш накладене стягнення -
сувора догана, оголошена наказом
ГУМВСУ від 01.03.2013 року № 350, з
підполковника міліції - начальника
ВБЛД ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ у Луганській
області підполковнику міліції ОСОБА_1

При цьому, з висновку службового
розслідування не вбачається, що стало
підставою його проведення у
відповідності до п. 7 Інструкції, не
визначений привід цього розслідування
- п. 17 Інструкції. Відтак відповідачем
не доведена обґрунтованість
проведення відносно позивача
службового розслідування.

Наказом начальника Головного
управління МВС України у Луганській
області від 29.07.2013 року № 1499 призначено
проведення службових розслідувань за
виявленими працівниками МВС України
порушеннями та недоліками. Згідно п. 1.2.
цього наказу визначено затверджені
висновки службових розслідувань
надати до 16.00 30.07.2013 року до Штабу
ГУМВСУ.

Згідно висновку службового
розслідування від 30.07.2013 року за
фактами виявлених в ході проведення
контрольної перевірки порушень та
недоліків в діяльності УБОЗ ГУМВСУ
встановлено неналежне виконання своїх
службових обов'язків, у зв'язку із чим,
начальника ВБЛД ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ у
Луганській області підполковника
міліції ОСОБА_1 попереджено про неповну
посадову невідповідність.

30.07.2013 року Управлінням був складений
акт № 21/17-4625 про відмову від надання
пояснень ОСОБА_1

Наказом Головного управління МВС
України у Луганській області № 1552 від
02.08.2013 року підполковника міліції
ОСОБА_1, начальника відділу боротьби з
легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області «за
неналежне виконання своїх службових
обов'язків, що виразились у низькому
рівні організації оперативно -
службової діяльності підлеглих
працівників та призвело до відсутності
практичних результатів у роботі,
визначених вказівкою МВС України від
06.05.2008 № 479», попереджено про неповну
посадову відповідність.

З висновку службового розслідування
вбачається, що воно було проведено за
один день. В ході проведення службового
розслідування та при виданні наказу
відповідачем не проведено
об'єктивного, повного та всебічного
дослідження обставин; не встановлено
та не обґрунтовано, в чому полягає
позивача та його тяжкість; не доведено
вину в скоєнні проступку; не надано
можливості надати пояснення з цього
приводу, що, в свою чергу, спричинило
порушення прав позивача.

Суд критично ставиться до пояснень
свідків та акту № 21/17-4625 від 30.07.2013 року
про відмову від надання пояснень
ОСОБА_1, оскільки в цей час він
перебував на оперативній нараді в
Генеральній прокуратурі України, де
відбувалось заслуховування стану
досудового розслідування у
кримінальному провадження № 000040,
що підтверджується листом Генеральної
прокуратури № 21/1-51 вих. 14 від 21.01.2014
року, який мається в матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з довідки ТОВ
«Авіакомпанія «Ютейр-Україна» від
10.12.2013 року ОСОБА_1 пролетів рейсами
авіакомпанії 03.07.2013 року за маршрутом
Донецьк - Київ (07:00 - 08:40) та за маршрутом
Київ - Донецьк (13:20 - 15:00).

При цьому, як вже було зазначено,
наказом про призначення службових
розслідувань від 29.07.2013 року № 1499
зобов'язано надати затверджені
висновки до 16.00 30.07.2013 року до Штабу
ГУМВСУ, що знаходиться у м. Луганську.
При цьому свідки пояснили, що вони
відбирали пояснення у м. Донецьку,
проте позивач тільки о 15 годині
прилетів до м. Донецька.

Взагалі, суд наголошує, що, важливість
службового розслідування обумовлена
декількома причинами: з одного боку, це
допомагає встановити міру провини
працівника у разі скоєння ним
правопорушення, з іншого - у разі
відсутності підстав, зняти з нього
помилкове звинувачення.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою повноваження надано.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України та частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України органи державної
влади зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

З огляду на викладене, суд дійшов до
висновку про те, що при звільненні
позивача Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області були допущені
порушення законодавства України, яке
регулює правовідносини, пов'язані з
притягненням працівників органів
внутрішніх справи до дисциплінарної
відповідальності.

Стосовно клопотання відповідача про
залишення позову без розгляду в зв'язку
з пропуском позивачем строку звернення
до суду, суд зазначає, що ним не надано
обґрунтованих, вмотивованих доказів
обізнаності позивача з проведенням
службових розслідувань та, як наслідок,
можливості своєчасного його
оскарження. На підставі зазначеного, у
суду відсутні підстави вважати, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Луганській
області підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області про скасування
наказів - задовольнити.

Скасувати наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області № 350 від 01.03.2013
року в частині оголошення начальнику
відділу боротьби з легалізацією
доходів організованих злочинних груп
УБОЗ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області, підполковнику
міліції ОСОБА_1, суворої догани.

Скасувати наказ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області № 1552 від 02.08.2013
року в частині попередження начальника
відділу боротьби з легалізацією
доходів організованих злочинних груп
УБОЗ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Луганській області, підполковника
міліції ОСОБА_1 про неповну посадову
відповідність.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 68,82 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Вступну та резолютивну частини
постанови проголошено в судовому
засіданні 23 січня 2014 року, повний текст
постанови виготовлений 28 січня 2014 року.

Суддя
Бабаш Г.П.