Справа № 872/17916/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 рокусправа № 2а-20059/11(6а/404/32/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Малиш
Н.І.

суддів: Щербака А.А.
Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді на ухвалу Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 28
листопада 2013 року у справі №
2а-20059/11(6а/404/32/13) за поданням старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Костяного О.Ю.
про зміну способу і порядку виконання
рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2013 року старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області Костяний О.Ю. звернувся до суду
з поданням про зміну способу виконання
рішення суду 2а-20059/11 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Кіровограді про визнання дій
незаконними та зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії, посилаючись на те,
що боржником по справі частково
виконано рішення суду в частині
нарахування пенсії за період з 22.05.2011
року по 22.07.2011 року в сумі 3385,68 грн.,
проте здійснити їх виплату неможливо в
зв'язку із відсутністю фінансування.

Ухвалою Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 листопада 2013р. заяву
задоволено.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді на вказане рішення суду
подало апеляційну скаргу та просило
скасувати рішення, прийняти нове, яким
у задоволенні заяви відмовити. Скарга
обґрунтована порушенням судом першої
інстанції норм процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, що
дає судові підстави для застосування
положень ч. 4 ст. 196 КАС
України та у зв'язку з чим фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

На примусовому виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградської області знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа по справі
№ 2а-20059/11 від 15.08.2013 року, виданого
Кіровським районним судом м.
Кіровограда про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді здійснити перерахунок
та виплату пенсії ОСОБА_2 в розмірі,
визначеному ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тобто основну пенсію в
розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 25.05.2011 року по день
винесення постанови суду, тобто по
22.07.2011 року, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного залежно від розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування», з урахуванням
раніше проведених виплат.

02.10.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

19.08.2013 року до підрозділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Кіровоградської
області надійшло повідомлення від
боржника - Управління Пенсійного Фонду
України в м. Кіровограді про часткове
виконання рішення суду, а саме:
нарахування пенсії за період з 25.05.2011 р.
по 22.07.2011 р. року в сумі 3385,68 грн. Кошти
за судовим рішенням були боржником
нараховані, проте такі не виплачуються
з підстав відсутності видатків
Державного бюджету України.

Вказане послугувало звернення із
заявою до суду про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами. Зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних призначень на
відповідний рік цілком залежить
виконання рішень судів, за якими
боржником виступає орган державної
влади. Відсутність належних бюджетних
асигнувань або коштів та відсутність
відповідних процедур, які б дозволяли
забезпечити фінансування одразу ж, як
тільки постала проблема відповідних
виплат, призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

Із контексту рішення суду чітко
встановлюється необхідність
зобов'язання боржника особисто вчинити
певні дії, а вчинення визначених дій не
може бути проведено без участі
боржника, тому державний виконавець не
може організувати виконання
самостійно у відповідності до
повноважень, наданих йому законом.

Коштів на виконання боржником рішень
суду зазначеної категорії Законом
України "Про Державний Бюджет України
на 2013 рік" або бюджетними програмами не
передбачено. Таким чином зазначені
обставини унеможливлюють виконання
рішення суду в цілому.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

В той же час, судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для зміни
способу виконання судового рішення

Враховуючи вищезазначене, доводи, які
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, тому колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 листопада 2013 року у
справі № 2а-20059/11(6а/404/32/13) - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник