Справа № 19643/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2010 р. справа № 2а-15/2010

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Юхименка О.В.

при секретарі судового засідання:
Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мирон»

на постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 березня 2010 року по справі
№ 2а-15/10 за позовом Мелітопольського
міжрайонного прокурора Запорізької
області до Мелітопольської міської
ради, треті особи товариство з
обмеженою відповідальністю «Мирон»,
ОСОБА_1 про скасування рішення сесії
Мелітопольської міської ради, -

в с т а н о в и л а :

Мелітопольський міжрайонний прокурор
Запорізької області звернулася до суду
з адміністративним позовом, в якому
просив скасувати п.4 рішення сесії
Мелітопольської міської ради 5
скликання №1/11 від 27.05.2008 року «Про
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок». В обґрунтуванні
заявлених вимог прокурор посилався на
те, що оскарженим рішенням внесено
зміни до договору оренди земельної
ділянки від 06 квітня 2006 року №15
для розміщення автостоянки, в частині
заміни орендаря -ТОВ «Мирон»на
орендаря -ОСОБА_1 Прокурор зазначав, що
вказане рішення суперечить вимогам
земельного законодавства, оскільки цим
рішенням фактично вилучено земельну
ділянку у однієї особи та передано
інший, при цьому порушено порядок
надання земельних ділянок у
користування.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 березня 2010 року позовні
вимоги задоволено, а саме: скасовано п.4
рішення сесії Мелітопольської міської
ради 5 скликання №1/11 від 27.05.2008 року
«Про внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок».

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, ТОВ «Мирон»подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просило
скасувати постанову та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову. Апеляційна скарга, зокрема,
обґрунтована тим, що прокурором
пропущено строк звернення до суду з
позовом, який встановлено ст..99 КАС
України, і вказаним обставинам суд
першої інстанції належної оцінки не
надав. Крім цього, вказували на те, що
міська рада у спірних правовідносинах
діяла як власник земельної ділянки,
який не може бути обмежений у праві
вільного розпорядження своєю
власністю.

У судове засідання, сторони, які
належним чином повідомленні про час та
місце розгляду справи, не з'явились, у
зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, оцінивши
доводи апеляційних скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті суд першої
інстанції виходив з того, що переданий
на вирішення суду спір підсудний
місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає помилковими з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Тобто, названою нормою процесуального
права визначено, що адміністративні
справи, однією із сторін у яких є,
зокрема, орган місцевого
самоврядування підсудні місцевим
загальним судам, але за винятком тих,
які підсудні окружним
адміністративним судам.

Згідно з ч.2 ст.18 КАС України окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх
посадова чи службова особа, крім справ
з приводу їхніх рішень, дій чи
бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Однією із сторін заявленого позову є
прокурор, який має право звернутися до
суду, як позивач, у разі відхилення його
протесту.

Згідно зі ст..1 Закону України «Про
прокуратуру», прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів в Україні, в тому
числі і місцевими радами, здійснюється
Генеральним прокурором України і
підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до Конституції України,
Закону України «Про
прокуратуру»прокуратура є державним
органом.

Таким чином, з огляду на те, що однією із
сторін (позивач) є державний орган, то
заявлений позов підсудний окружному
адміністративному суду.

Таким чином, колегією суддів
встановлено, що справу розглянуто і
вирішено неповноважним судом, що
відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України є
підставою для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення по
суті заявлених вимог.

Колегією суддів встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
20.01.2006 року між Мелітопольською міською
радою та товариством з обмеженою
відповідальністю «Мирон», на підставі
рішення Мелітопольської міської ради
№1/4 від 30.11.2005 року, укладено договір
оренди земельної ділянки пл..899,88 кв.м.,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1,
цільове призначення використання
земельної ділянки -для розміщення
автостоянки.

27.05.2008 року сесією Мелітопольської
міської ради 5 скликання прийнято
рішення №1/11 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок»,
пунктом 4 якого внесено зміни до
договору оренди земельної ділянки від
20.10.2006р. в частині заміни орендаря -ТОВ
«Мирон»на орендаря -ОСОБА_1

На вказане рішення прокурором
принесено протест, який відхилено
Мелітопольською міською радою, що і
стало підставою для звернення
прокурора за відповідним позовом до
суду.

Правомірність та обґрунтованість
оскарженого рішення міської ради є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Розглянувши по суті спірні
правовідносини між сторонами колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно зі ст..12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад належить
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

Рішенням Конституційного Суду України
від 01.04.2010р. у справі №1-6/2010 визначено,
що при вирішенні питань, які визначено
ст..12 Земельного кодексу України, ради
діють як суб'єкти владних повноважень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відносно того, що міська рада у спірних
правовідносинах діяла як власник
земельної ділянки, який не може бути
обмежений у праві вільного
розпорядження своєю власністю є
необґрунтованими, оскільки вирішуючи
питання про передачу земельних ділянок
у користування чи власність міська
рада виконує надані їй законом владні
повноваження щодо розпорядження
земельними ділянками, а не реалізує
права власника.

Згідно із ст..19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Аналогічні вимоги Конституції України
знайшли своє відображення в ч.3 ст.2 КАС
України, відповідно до якої у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суду
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до Європейської Хартії
Місцевого Самоврядування (М.Страсбург,
15 жовтня 1985р.), яка ратифікована 15.07.1997р.,
місцеве самоврядування означає право і
спроможність місцевих властей, в межах
закону, здійснювати регулювання і
управління суттєвою часткою державних
справ, які належать до їхньої
компетенції, в інтересах місцевого
населення.

Повноваження міської ради щодо
розпорядження земельними ділянками
комунальної власності визначено
Земельним кодексом України.

Отже, у спірних правовідносинах
відповідач мав діяти на підставі та у
спосіб, що передбачені Земельним
кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.93 ЗК України право оренди
земельної ділянки -це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідної орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Частиною 5 ст.116 ЗК України передбачено,
що надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Оскарженим рішенням відповідач
фактично вилучив земельну ділянку у
особи, що нею користувалася та передав
іншій особі. При цьому, питання щодо
вилучення земельної ділянки у ТОВ
«Мирон»не вирішувалось, що є
порушенням ч.5 ст.116 ЗК України, як і не
вирішувалось питання щодо передачі в
оренду земельної ділянки ОСОБА_1, що є
порушенням ч.1 ст.124 ЗК України.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржене
рішення відповідача прийнято не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Земельним кодексом України і не
відповідає критеріям правомірності,
які пред'являються до рішення суб'єкта
владних повноважень та які визначено
ч.3 ст.2 КАС України.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апеляційної
скарги в частині пропуску строку
звернення з позовом до суду, оскільки
право на пред'явлення позову до суду у
прокурора виникло з часу відхилення
відповідачем його протесту, у зв'язку з
чим прокурором не пропущено строк
звернення до суду з позовом, який був
визначений ст..99 КАС України, в редакції
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин.

З огляду на встановлені обставини
справи, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
скасувати, як таку що прийнята з
порушенням норм процесуального права,
та прийняти нову постанову про
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п. 3
ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мирон»-задовольнити частково.

Постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 березня 2010 року по справі
№ 2а-15/10 -скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов
Мелітопольського міжрайонного
прокурора Запорізької області до
Мелітопольської міської ради
-задовольнити.

Пункт 4 рішення №1/11 сесії
Мелітопольської міської ради 5-го
скликання від 27 травня 2008 року «Про
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок»- визнати
протиправним та скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України у порядку та строки, які
передбачено ст..212 КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено
11.11.2010р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
О.В. Юхименко