Справа № 2а-2117/10/0370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
Справа №
31443/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга
О.І.

судді
Ліщинський А.М.

Запотічний
І.І.

секретар судового засідання
Корнієнко О.А.

за участю

представника позивача
Златогорський О.Є.

представника відповідача
Ралець О.В.

представника третьої особи
Приходько І.В., Боярський О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Волинської обласної державної
адміністрації на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 26.08.2010р. по
справі № 2а-2117/10/0370 за позовом ДП
"Волинські старожитності" ДП
"Науково-дослідний центр "Охоронна
археологічна служба України" Інституту
археології НАН України до Волинської
обласної державної адміністрації,
треті особи головне управління
Держкомзему у Волинській області,
управління культури і туризму
Волинської обласної державної
адміністрації, Волинської обласної
ради про визнання протиправним
розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2010 року Дочірнє підприємство
«Волинські старожитності» державного
підприємства «Науково-дослідний центр
«Охоронна археологічна служба
України»» Інституту археології НАН
України звернулося в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Волинської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним, нечинним пункту 2
розпорядження «Про деякі питання
надання державних платних
(адміністративних) послуг у сфері
земельних відносин» від 1 червня 2010
року за №156 в частині встановлення
вартості послуг для проведення
археологічних досліджень у процесі
погодження проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам та юридичним особам у
розмірі, залежному від фактичних
витрат, але не більше 50 грн., до
затвердження на законодавчому рівні
розмірів оплати послуг з проведення
археологічних досліджень та визнати
відсутність повноважень щодо
регулювання, встановлення цін, тарифів
на послуги з археологічного
дослідження, експертизи земельних
ділянок.

Адміністративний позов обґрунтовує
тим, що Конституцією України, Законами
України «Про місцеві державні
адміністрації» і «Про ціни і
ціноутворення» та Постановою Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
повноважень органів виконавчої влади
та виконавчих органів міських рад щодо
регулювання цін (тарифів) » від 25 грудня
1996 року за №1548 не передбачено право
відповідача регулювати ціни на послуги
з археологічної експертизи земельних
ділянок. Крім того, в порушення Указу
Президента України від 3 жовтня 1992 року
за №493/92 «Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади»
розпорядження від 1 червня 2010 року за
№156 на державну реєстрацію в органи
юстиції не подавалось.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 26.08.2010р. по
справі № 2а-2117/10/0370
адміністративний позов задоволено,
визнано відсутність у Волинській
обласній державній адміністрації
повноважень щодо регулювання,
встановлення цін, тарифів на послуги з
археологічного дослідження,
експертизи земельних ділянок; визнано
нечинним пункт 2 розпорядження
Волинської обласної державної
адміністрації «Про деякі питання
надання державних платних
(адміністративних) послуг у сфері
земельних відносин» від 1 червня 2010
року за №156.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Волинська обласна
державна адміністрація подала
апеляційну скаргу. Вважає постанову
суду першої інстанції прийнятою із
порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що на адресу обласної
державної адміністрації, органів
місцевого самоврядування, до
Волинського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України постійно надходили скарги від
жителів області щодо завищених цін на
послуги, що надає ДП «Волинські
старожитності» ДП «Науково-дослідний
центр «Охоронна археологічна служба
України» Інституту археології НАН
України. З врахуванням цього в області
склалась ситуація, яка потребувала
вжиття певних заходів для захисту прав
громадян - жителів області.

Просить постанову суду першої
інстанції скасувати, та прийняти нову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Апелянт в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримує.

Позивач у судовому засіданні доводи
апеляційної скарги заперечує, вважає
постанову суду першої інстанції
законною, та такою, що відповідає
нормам законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснень
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
судів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

З матеріалі справи встановлено,
що Головою Волинської обласної
державної адміністрації 1 червня 2010
року прийнято розпорядження за №156
«Про деякі питання надання державних
платних (адміністративних) послуг у
сфері земельних відносин». Пунктом 2
даного розпорядження встановлено
Управлінню культури і туризму
облдержадміністрації та дочірньому
підприємству «Волинські
старожитності» державного
підприємства «Науково-дослідний центр
«Охоронна археологічна служба
України»» Інституту археології НАН
України вартість послуг для проведення
археологічних досліджень у процесі
погодження проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
громадянам та юридичним особам у
розмірі, залежному від фактичних
витрат, але не більше 50 гривень, до
затвердження на законодавчому рівні
розмірів оплати послуг з проведення
археологічних досліджень.

Як передбачено статтею 7 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
місцеві державні адміністрації у своїй
діяльності керуються Конституцією
України, цим та іншими законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, органів
виконавчої влади вищого рівня.

На виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження. Розпорядження голів
місцевих державних адміністрацій,
прийняті в межах їх компетенції, є
обов'язковими для виконання на
відповідній території всіма органами,
підприємствами, установами та
організаціями, посадовими особами та
громадянами (частини 1 і 2 статті 6
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації»).

З аналізу пункту 7 частини 1 статті 18
вказаного вище Закону вбачається, що
місцева державна адміністрація
регулює ціни і тарифи на виконання
робіт та надання послуг підприємствами
лише в житлово-комунальній сфері.

Основні принципи встановлення і
застосування цін і тарифів та
організацію контролю за їх дотриманням
на території республіки визначає Закон
України «Про ціни і ціноутворення».

Стаття 4 Закону України «Про ціни і
ціноутворення» встановлює
повноваження Кабінету Міністрів
України в галузі ціноутворення, а саме:
забезпечує здійснення в республіці
державної політики цін; визначає
перелік продукції, товарів і послуг,
державні фіксовані та регульовані ціни
і тарифи на які затверджуються
відповідними органами державного
управління, крім сфери
телекомунікацій, електроенергетики,
централізованого теплопостачання,
водопостачання та водовідведення; а
також визначає повноваження органів
державного управління в галузі
встановлення і застосування цін
(тарифів), а також по контролю за цінами
(тарифами).

Повноваження центральних органів
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій, виконавчих
органів міських рад щодо регулювання
цін і тарифів на окремі види продукції,
товарів і послуг затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення повноважень органів
виконавчої влади та виконавчих органів
місцевих рад щодо регулювання цін
(тарифів)» від 25 грудня 1996 року за №1548.
Разом з тим, вказаною постановою не
передбачено повноважень обласних
державних адміністрацій щодо
регулювання (встановлення) вартості
послуг для проведення археологічних
досліджень.

Із наданого позивачем
Кошторису-калькуляції на проведення
наукової археологічної експертизи
земельної ділянки, відведеної під
будівництво, ведення особистого
селянського господарства площею до 1
га, затвердженого наказом директора
дочірнього підприємства «Волинські
старожитності» державного
підприємства «Науково-дослідний центр
«Охоронна археологічна служба
України»» Інституту археології НАН
України №10 від 1 вересня 2009 року,
останні базується на Тимчасовому
збірнику цін на науково-проектні
роботи по нерухомих пам'ятках історії
та культури Української РСР (ТЗЦНПР-91),
затвердженого Наказ Держбуду УРСР 24
червня 1991 року за №75.

Указом Президента України «Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади» від
3 жовтня 1992 року за №493/92 передбачено, що
нормативно-правові акти, які видаються
міністерствами, іншими органами
виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено, і
це не заперечується відповідачем, що
розпорядження Волинської обласної
державної адміністрації від 1 червня 2010
року за №156 «Про деякі питання надання
державних платних (адміністративних)
послуг у сфері земельних відносин» не
подавалось на державну реєстрацію до
Головного управління юстиції в
Волинській області.

Покликання апелянта на
рекомендаційність норм розпорядження
колегія суддів не бере до уваги з
урахуванням імперативних тверджень
(зокрема «установити вартість послуг»)
наведених у самому розпорядженні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.160, 195, 196, 198,200, 206, 254, КАС
України

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Волинської обласної
державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
26.08.2010р. по справі № 2а-2117/10/0370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.