Справа № 0670/6879/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Київ К/800/2194/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.
(доповідач),

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
начальника Житомирського військового
інституту ім. С.П. Корольова
Національного авіаційного
університету про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року,

в с т а
н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в
суду з позовом, відповідно до якого
просив:

визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови у наданні йому відпустки
без збереження заробітної плати по
догляду за дитиною;

зобов'язати відповідача надати
зазначену відпустку.

Посилався на те, що його донька за
медичними показниками потребує
домашнього догляду, тому він має право
на відпустку по догляду за дитиною.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Зазначає, що чинне
законодавство не містить обмежень щодо
військовослужбовців на отримання
відпустки без збереження заробітної
плати, в разі якщо дитина потребує
домашнього догляду.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами, ОСОБА_2
проходить військову службу за
контрактом в Житомирському
військовому інституті ім. С.П.
Корольова Національного авіаційного
університету на посаді старшого
інженера - начальника зміни
обчислювального центру. 1 жовтня 2012
року він звернувся з заявою про надання
відпустки без збереження грошового
забезпечення по догляду за дитиною,
проте начальником Житомирського
військового інституту імені С.П.
Корольова Національного авіаційного
університету в наданні відпуски
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивач є військовослужбовцем,
тому при вирішенні питання про надання
відпустки без збереження грошового
забезпечення, слід враховувати норми
спеціальних законів, які регламентують
порядок проходження військової служби
військовослужбовцями, і які покладають
на громадян, котрі перебувають на
військовій службі, додаткові обов'язки.
Вичерпний перелік обставин, за яких
військовослужбовцям надається
відпустка без збереження грошового
забезпечення, наведено у частині
дев'ятій статті 10-1 Закону України «Про
соціальний і правий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Висновок судів є законним і
обґрунтованим.

Право військовослужбовців на
відпустки, порядок надання
військовослужбовцям відпусток та
відкликання з них визначений статтею
10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року
№2011-XII «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» (далі-Закон №2011-XII).

Пунктом 8 зазначеної норми передбачено,
що військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, додаткові відпустки
у зв'язку з навчанням, творчі відпустки
та соціальні відпустки надаються
відповідно до Закону України «Про
відпустки». Інші додаткові відпустки
надаються їм на підставах та в порядку,
визначених відповідними законами
України.

У разі якщо Законом України «Про
відпустки» або іншими законами України
передбачено надання додаткових
відпусток без збереження заробітної
плати, такі відпустки
військовослужбовцям надаються без
збереження грошового забезпечення.

Перелік видів відпусток наведено у
статті 4 Законі України від 15 листопада
1996 року №504/96-ВР «Про відпустки» (далі -
Закон №504/96). Відповідно до зазначеної
норми установлюються такі види
відпусток:

1) щорічні відпустки:

основна відпустка (стаття 6 цього
Закону);

додаткова відпустка за роботу із
шкідливими та важкими умовами праці
(стаття 7 цього Закону);

додаткова відпустка за особливий
характер праці (стаття 8 цього Закону);

інші додаткові відпустки, передбачені
законодавством;

2) додаткові відпустки у зв'язку з
навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);

3) творча відпустка (стаття 16 цього
Закону);

3-1) відпустка для підготовки та участі в
змаганнях (стаття 16 1 цього Закону);

4) соціальні відпустки:

відпустка у зв'язку з вагітністю та
пологами (стаття 17 цього Закону);

відпустка для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку (стаття
18 цього Закону);

відпустка у зв'язку з усиновленням
дитини (стаття 18 1 цього Закону);

додаткова відпустка працівникам, які
мають дітей (стаття 19 цього Закону);

5) відпустки без збереження заробітної
плати (статті 25, 26 цього Закону).

Відпустка, яку просив позивач,
передбачена статтею 25 згаданого
Закону. Згідно пункту 3 частини першої
цієї норми, матері або іншим особам,
зазначеним у частині третій статті 18 та
частині першій статті 19 цього Закону, в
разі якщо дитина потребує домашнього
догляду, - тривалістю, визначеною в
медичному висновку, але не більш як до
досягнення дитиною шестирічного віку,
а в разі якщо дитина хвора на цукровий
діабет I типу (інсулінозалежний), - не
більш як до досягнення дитиною
шістнадцятирічного віку ( у редакції
Закону України від 12.01.2005 року №2318-IV).

За частиною третьою статті 18 відпустка
може бути використана повністю або
частинами також батьком дитини, бабою,
дідом чи іншими родичами, які фактично
доглядають за дитиною, або особою, яка
усиновила чи взяла під опіку дитину та
одним із прийомних батьків.

Жінці, яка працює і має двох або більше
дітей віком до 15 років, або
дитину-інваліда, або яка усиновила
дитину, одинокій матері, батьку, який
виховує дитину без матері (у тому числі
й у разі тривалого перебування матері в
лікувальному закладі), а також особі,
яка взяла дитину під опіку, чи одному із
прийомних батьків надається щорічно
додаткова оплачувана відпустка
тривалістю 10 календарних днів без
урахування святкових і неробочих днів
(стаття 73 Кодексу законів про працю
України) (частина перша статті 19 в
редакції Закону України від 10.03.2010 року
№1959-VI)

З урахуванням зазначених норм, позивач
як військовослужбовець за контрактом
не мав правових підстав на відпустку,
передбачену пунктом 3 частини першої
статті 25 Закону №504/96 в обов'язковому
порядку.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський