Справа № 2а-676/11
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р.
№
9104/75901/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Кухтея Р.В., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення штрафних
(фінансових) санкцій, -

встановив:

12 березня 2011 року позивач -
Нововолинська ОДПІ поштою направив у
Волинський окружний адміністративний
суд адміністративний позов до
відповідача - ФОП ОСОБА_2 в якому просив
стягнути з відповідача на користь
Державного бюджету України штрафні
санкції в розмірі 9090 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що рішенням від 14.09.2010
№ /911 до відповідача застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
9090 грн на підставі ст. 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 01.06.2000 року № 1776-ІІІ (далі -
Закон № 1776-ІІІ), за порушення п. 12 ст. 3
цього Закону. Вказані штрафні
(фінансові) санкції відповідач повинен
був сплатити протягом 10 днів згідно ст.
25 Закону № 1776-ІІІ з моменту отримання
цих рішень. Однак, позивачем вказані
штрафні (фінансові) санкції у
добровільному порядку не сплачені, а
тому позивач просить стягнути їх на
підставі судового рішення.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19.03.2012 року
позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1
на користь Державного бюджету України
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
9090 грн.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач та
оскаржив її в апеляційному прядку.
Вважає, що оскаржена постанова
прийнята з неправильним застосуванням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому просить її скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції не прийняв до уваги
доводи позивача про протиправність
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій на підставі якого
заявлено цей позов про стягнення.
Зазначає, що санкції, передбачені ст. 21
Закону № 1776-ІІІ не можуть бути
застосовані до нього, оскільки дія
цього Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» розповсюджується
лише на юридичних осіб, їх філіали та
представництва і не стосується
фізичних осіб-підприємців.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, хоча
належним чином повідомлені про його
дату, час та місце, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення повісток,
а тому їх неприбуття у відповідності до
ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних в ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не
з'явилися, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України розгляд справи проведено
в порядку письмового провадження.

Від представника Нововолинської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Волинській області до
суду поступило клопотання про зміну
позивача - Нововолинську об'єднану
державну податкову інспекцію
Волинської області на її
правонаступника Нововолинську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Волинській області. Вказане клопотання
належить задовольнити на підставі ст. 55
КАС України, оскільки згідно постанови
КМ України № 228 від 20.03.2013 року
Нововолинську об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області ДПС реорганізована у
Нововолинську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, яка є правонаступником
першого.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговоривши
підстави і межі апеляційних вимог,
вважає, що апеляційна скарга
задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки правомірність рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 14.09.2010 року № /911
встановлено постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2012 року по справі № 2652/10/0370.
Відповідачем у добровільному порядку
не сплачено до бюджету цих санкцій, а
тому такі підлягають стягненню на
підставі судового рішення.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 15 Закону N 265/95-ВР
контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

Вимогами п. 12 ст. 3 цього Закону
передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особам, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

За змістом ст. 21 Закону N 265/95-ВР до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 25 Закону N 265/95-ВР визначено, що
суми фінансових санкцій, які визначені
статтями 17-24 цього Закону, підлягають
перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

Із матеріалів справи вбачається, що
31.05.2009 року працівниками Регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
у Волинській області проведено
позапланову перевірку магазину-складу
по АДРЕСА_1, який належить СПД ОСОБА_1
щодо додержання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, результати якої
оформлені актом перевірки №
0183/03/19/23/НОМЕР_1 від 31.05.2009 року.

Наведеним актом зафіксовано порушення
позивачем, зокрема, вимог п. 12 ст. 3
Закону N 265/95-ВР, які полягають у
незабезпеченні ведення обліку
тютюнових виробів за місцем їх
зберігання та реалізації.

На підставі вказаного акта
Нововолинською ОДПІ прийнято рішення
№ /911 від 14.09.2010 року, яким до ФОП
ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 9090 грн, примірник
якого відповідачем цього ж дня
отримано, що підтверджується корінцем
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій (а.с. 9).

Правомірність застосування до ФОП
ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій
встановлено постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2012 року по справі № 2а-2652/10/0370,
якою відмовлено у задоволення
адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до
Нововолинської ОДПІ про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 14.09.2010 року №
/911.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справи, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.02.2012 року
по справі № 2а-2652/10/0370, яка набрала
законної сили, встановлено
правомірність рішення Нововолинської
ОДПІ № /911 від 14.09.2010 року,
безпідставним є посилання апелянта у
цій справі, що штрафні (фінансові)
санкції застосовано протиправно.

Відповідно до п. 11 ст. 11 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» (у редакції чинній на час
звернення позивача до суду) органи
державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та
розмірі, встановлених законодавством,
а також стягувати до державного
бюджету суми заборгованості суб'єктів
господарювання за кредитами,
залученими державою або під державні
гарантії, бюджетними позичками та
фінансовою допомогою, наданою на
поворотній основі, та нарахованої на
неї пені у порядку, передбаченому
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Оскільки відповідачем не надано
належних та допустимих доказів сплати
штрафних (фінансових) санкцій до
Державного бюджету України, суд
апеляційної інстанції погоджується із
висновками суду першої інстанції про
обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильних висновків
суду першої інстанції, а тому така
задоволеною бути не може.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 55, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

допустити заміну позивача -
Нововолинську об'єднану державну
податкову інспекцію Волинської
області на його правонаступника
Нововолинську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Волинській
області.

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2012 року у справі № 2а/0370/676/11 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
Р.В. Кухтей

В.В. Ніколін