Справа № 104/2699/13-а
Суддя: Воробйова Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 104/2699/13-а

17.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Воробйової С.О.,

суддів Кобаля М.І. ,

Курапової З.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі АР Крим на
постанову Білогірського районного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Лущеко Л.Г.) від 19.11.2013 року у справі №
104/2699/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в Білогірському районі АР Крим (вул.
Островського, 3, м. Білогірськ,
Автономна Республіка Крим,97600)

про визнання відмови в підтвердженні
стажу для призначення пенсії на
пільгових умовах та призначенні пенсії
згідно п.«в» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» протиправною,
про зобов'язання зарахувати пільговий
стаж періодів роботи та призначити
пенсію згідно п.«в» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білогірського
районного суду АР Крим від 19.11.2013 року
задоволено позов ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі АР Крим про
визнання відмови в підтвердженні стажу
для призначення пенсії на пільгових
умовах та призначенні пенсії згідно
п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» протиправною, про
зобов'язання зарахувати пільговий стаж
періодів роботи та призначити пенсію
згідно п.«в» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Визнано відмову Управління Пенсійного
фонду України в Білогірському районі
АР Крим в підтвердженні стажу, що дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах ОСОБА_2 згідно п.«в»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, і
в призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах згідно п.«в» ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ -
протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Білогірському районі
АР Крим призначити ОСОБА_2 пенсію за
віком на пільгових умовах згідно п.«в»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ, з
моменту подачі заяви про призначення
пенсії згідно п.«в» ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року №1788-ХІІ - з 22.07.2013 року.

Судом першої інстанції справу
розглянуту в порядку скороченого
провадження відповідно до частини 1
статті 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Не погодившись із вищевказаною
постановою суду, відповідач -
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі АР Крим звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Білогірського
районного суду АР Крим від 19.11.2013 року.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду першої
інстанції обставинам справи.

У судове засідання 17.02.2014 року позивач
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином та своєчасно, надав до суду
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, у яких мотивовано просив
відмовити відповідачу у задоволенні
його апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове
засідання 17.02.2014 року не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причини неявки суд не
повідомив.

Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статей 195, 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (частина 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2
звернувся до Білогірського районного
суду АР Крим з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Білогірському районі АР Крим
про визнання протиправними відмови
відповідача в підтвердженні стажу,
який дає право на призначення йому
пенсії за віком на пільгових умовах
згідно пункту «в» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах згідно пункту «в»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»; зобов'язання призначити
йому пенсію за віком на пільгових
умовах згідно пункту «в» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з моменту подання заяви
про призначення пенсії згідно пункту
«в» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення». Позовні вимоги
мотивовані тим, що 22.07.2013 року ОСОБА_2
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України в Білогірському районі
АР Крим із заявою про призначення
пільгової пенсії. Проте, протоколом
Управління Пенсійного фонду України в
Білогірському районі АР Крим №1083 від
26.09.2013 року позивачу відмовлено у
призначенні пенсії згідно пункту «в»
статі 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки уточнюючу
довідку №01-02/118-а від 06.05.2011 року
Управління сільського господарства
Адміністрації Парфєньєвського
муніципального району за період роботи
з 16.12.1975 року по 08.02.1979 року неможливо
зарахувати до спеціального стажу,
оскільки уточнююча довідка не
відповідає додатку №5 пункту 20 Прядку
№637. Із зазначеним рішенням
відповідача ОСОБА_2 не згоден, оскільки
в його трудовій книжці містяться
записи про його роботу на посадах
тракториста, загальний стаж роботи
становить 34 роки 7 місяців 21 день,
пільговий стаж - 24 роки 3 місяці 23 дні, що
дає позивачу право на отримання пенсії
за віком на пільгових умовах згідно
пункту «в» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
у трудовій книжці позивача є записи про
роботу ОСОБА_2 на посаді тракториста, що
дає йому право на отримання пенсії за
віком на пільгових умовах згідно
пункту «в» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Судова колегія погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003
року пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що періоди
трудової діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно з пунктом «в» частини 1 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи трактористи-машиністи,
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ
від 05.11.1991 року, пункту 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №637 від 12.08.1993 року,
основним документом, що підтверджує
стаж роботи є трудова книжка.

Пунктом 20 вищевказаного Порядку
передбачено, що в тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або по вислузі років,
встановлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, організацій або їх
правонаступників (згідно додатку № 5
Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів в ній у разі
відсутності трудової книжки або коли в
трудовій книжці відсутні необхідні
записи або містяться неправильні або
неточні записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки з наказів,
особові рахунки і відомості на видачу
заробітної плати, письмові трудові
договори і угоди з відміткою про їх
виконання, і інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, судова колегія зазначає,
що відповідач, діючи в рамках процедури
обчислення та призначення пенсії, у
разі сумніву щодо правильності
відображення відомостей в трудовій
книжці повинен був витребувати
документи, зазначені у вказаній вище
постанові Кабінету Міністрів України
та прийняти обґрунтоване рішення.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсія призначається з більш раннього
строку, зокрема, пенсія за віком
призначається з дня, що настає за днем
досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

З матеріалів справи слідує, що 22.07.2013
року ОСОБА_2 звернувся до відповідача
із заявою про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Білогірському районі АР Крим,
викладеним у протоколі №1083 від 26.09.2013
року, позивачу відмовлено у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах, у зв'язку відсутністю
необхідного пільгового стажу, оскільки
надана ним довідка Управління
сільського господарства
Парфєньєвського муніципального району
№01-02/118-а від 06.05.2011 року за період
роботи з 16.12.1975 року по 08.02.1979 року не
відповідає додатку №5 пункту 20 Порядку
№637 та видана Управлінням сільського
господарства, а не правонаступником
радгоспу «Зоря комунізму», у зв'язку з
чим вказаний період неможливо
зарахувати у спеціальний стаж. Також,
ОСОБА_2 повідомлено про те, що за
наявними документами його пільговий
стаж роботи складає 10 років 8 місяців
(а.с.8-9).

Згідно трудової книжки позивача 15.11.1971
року він прийнятий до радгоспу та
направлений на курси трактористів при
Парфеніській СХШ, з 06.01.1973 року
переведений на посаду тракториста та
06.11.1973 року звільнений із радгоспу у
зв'язку з виходом до лав Радянської
Армії (а.с.10 зв.).

У період з 12.11.1973 року по 12.11.1975 року
ОСОБА_2 проходив службу у лавах
Радянської армії, що підтверджується
записом №7 у його трудовій книжці (а.с.10
зв.).

У період з 16.12.1975 року по 08.02.1979 року
ОСОБА_2 працював у радгоспі «Зоря
комунізму» в якості тракториста, що
підтверджується записами №8 та 9 у його
трудовій книжці (а.с.10 зв).

26.02.1979 року позивач прийнятий на посаду
трактористу 3 класу до радгоспу
«Гурзуфський» КОдВо, з якої був
звільнений з підстав статті 38 КЗпП УРСР
за власним бажанням 26.05.1979 року (а.с.10
зв).

Крім того, згідно трудової книжки
колгоспника ОСОБА_2 убачається, що
останній 29.05.1979 року направлений
трактористом другого відділення
колгоспу «Росія» Білогірського району
та з 29.06.1997 року переведений на посаду
робочого комплексу (а.с.12 зв.).

Також, згідно довідки Муніципального
унітарного підприємства сільського
господарства «Задорино» про
підтвердження наявного трудового
стажу ОСОБА_2 працював повний робочий
день у радгоспі «Зоря Комунізму»
Парфєньєвського району Костромської
області та у періоди з 06.01.1973 року по
06.11.1973 року та з 16.12.1975 року по 08.02.1979 року
був безпосередньо зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції протягом повного періоду в
рослинництві або протягом
календарного року у тваринництві за
професією тракторист-машиніст (а.с.16).

Періоди роботи позивача у радгоспі
«Зоря Комунізму» Парфєньєвського
району Костромської області у періоди
з 06.01.1973 року по 06.11.1973 року та з 16.12.1975
року по 08.02.1979 року
трактористом-машиністом
підтверджується довідкою Управління
сільського господарства Адміністрації
Парфєньєвського муніципального району
№01-02/118-а від 06.05.2011 року (а.с.17) та
архівною довідкою Адміністрації
Парфєньєвського муніципального району
№256 від 12.12.2011 року (а.с.18-20).

Факт роботи позивача повний робочий
день в колгоспі «Росія» у період з
29.05.1979 року по 29.06.1997 року на посаді
тракториста-машиніста та безпосередня
його зайнятість на виробництві
сільськогосподарської продукції на
протязі повного періоду в рослинництві
або на протязі календарного року в
тваринництві підтверджується довідкою
про підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній №01, виданою
ПСП «Луч» 18.01.2012 року. Згідно зазначеної
довідки, вказаний період зараховується
в стаж роботи, який дає право на
пільгове пенсійне забезпечення згідно
пункту «в» статі 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (а.с.21).

Колегія суддів зазначає, що обов'язок
ведення документації по кадрам, та
відповідно і виправлення технічних
помилок, згідно діючого законодавства
покладається на роботодавця.

Судова колегія не може взяти до уваги
посилання відповідача у спірному
рішенні на відсутність у позивача
необхідного стажу роботи
трактористом-машиністом та відомостей
про безпосередню зайнятість у
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, оскільки зазначені
твердження відповідача спростовуються
записами трудової книжки позивача.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність у позивача
необхідного пільгового стажу для
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах згідно пункту «в»
частини 1 статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Враховуючи усе вищевикладене у
сукупності, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду першої
інстанції обставинам справи є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною 3 статті 24, статтями
160, 167, частиною 10 статті 183-2, частиною 1
статті 195, статтею 197, пунктом 1 частини 1
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1
статті 205, статтями 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Білогірському районі АР Крим на
постанову Білогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від
19.11.2013 року у справі № 104/2699/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Білогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від
19.11.2013 року у справі № 104/2699/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі
згідно з частиною п'ятою статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає в порядку частини десятої
статті 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя підпис
С.О. Воробйова

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис З.І.Курапова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
С.О. Воробйова