Справа № 9101/97307/2012
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р. справа 1170/2а-661/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Ясенова Т.І.
Головко О.В.

при секретарі Троянові
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18.04.2012 в
адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод ізоляційних
матеріалів» до Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Завод ізоляційних
матеріалів» 25.02.2012 звернулось до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції, в якому просить
визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 24.10.2011 про податкове зобов'язання з
податку на додану вартість 16443гр (ас3,34).

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
18.04.2012 позов задоволений (ас96).

В апеляційній скарзі податкова
інспекція просить постанову суду
скасувати та відмовити в задоволенні
позовних вимог. Вказують, що до складу
податкового кредиту включено
податкову накладу, підписану
неповноважною особою, та видану
підприємством, яке має ознаки
фіктивності (ас103).

Перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Згідно акту №246/2300/33455200 від 18.10.2011
позапланової виїзної документальної
перевірки ТОВ «Завод ізоляційних
матеріалів», проведеної
Світловодською ОДПІ, до складу
податкового кредиту включено
податкову накладу, видану
Підприємством «Спецбуд Інвест» СМОІ
«Злагода» №8 від 18.04.2011 на загальну суму
98652гр, в тому числі податок на додану
вартість 16442гр. Водночас, Підприємство
«Спецбуд Інвест» СМОІ «Злагода» за
адресою реєстрації не знаходиться,
засновник підприємства ОСОБА_1
пояснила що відкрила підприємство за
винагороду невідомого чоловіка, на
посаду керівника і головного
бухгалтера нікого не призначала,
діяльністю підприємства не займалась.
Між ТОВ «Завод ізоляційних матеріалів»
та Підприємством «Спецбуд Інвест» СМОІ
«Злагода» наявний нікчемний правочин
(ас13).

Світловодською ОДПІ 24.10.2011 прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість основний платіж 16442гр, штрафна
санкція 1гр, а всього 16443гр (ас12).

Відповідно пункту 14.1.181 статті 14
Податкового Кодексу України,
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового Кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Між ТОВ «Завод ізоляційних
матеріалів» та Підприємством «Спецбуд
Інвест» СМОІ «Злагода» укладений
договір №14 від 01.04.2011 на поставку
продукції. Згідно рахунку №1848 від
18.04.2011, накладної №1848 від 18.04.2011,
податкової накладної №8 від 18.04.2011, на
адресу позивача поставлено епоксидну
смолу, затверджувач, ровінг, - тобто
матеріали для використання у
господарській діяльності. За придбану
продукцію сплачено 98652гр, в тому числі
податок на додану вартість 16442гр
(ас28-32,59).

В подальшому ТОВ «Завод
ізоляційних матеріалів» отримані
матеріали використало для виробництва
товарів для інших споживачів (ас62-91).

Відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового Кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Для операцій із
ввезення на митну територію України
товарів датою виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту є дата сплати податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового Кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з
висновком окружного суду, що податкова
накладна оформлена відповідно до
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність», пункту 201.1 статті 201
Податкового Кодексу України. За
придбану продукцію у Підприємства
«Спецбуд Інвест» СМОІ «Злагода»
позивач повністю розрахувався, в тому
числі сплатив ПДВ у ціні продукції.
Матеріальні цінності, які надійшли до
ТОВ «Завод ізоляційних матеріалів»,
належним чином оприбутковані.

Стосовно доводів податкової
інспекції про нікчемність правочину,
відповідно до статті 204 ЦК України,
правочин є правомочним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до листа Вищого
адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011, податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину, як це
передбачено частиною 3 статті 228 ЦК
України.

Відповідно до пункту 201.4
Податкового Кодексу України, податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пункту 201.10
Податкового Кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що відповідальність за не
внесення до бюджету податку на додану
вартість повинні нести постачальники
продукції (виконавці робіт), а не
позивач, який сплатив ПДВ у ціні
придбаної продукції (виконаних робіт).

Як наголосив Верховний Суд
України в постанові від 13.01.2009 по
аналогічному спору, несплата податку
продавцем в разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування.

Реальність поставок позивачу
продукції підтверджена господарським
договором, платіжними документами про
перерахунок коштів, обліковими
документами, документи про поставку
іншим споживачам виробів, виготовлених
з використанням придбаної продукції.
Відповідно до положень статті 200
Податкового Кодексу України, ТОВ
«Завод ізоляційних матеріалів»
отримало право на одержання бюджетного
відшкодування та правомірно зазначило
про це в декларації з податку на додану
вартість.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового Кодексу України, право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 183
Податкового Кодексу України,
реєстрація осіб як платників податку
здійснюється податковими органами та
діє до дати її анулювання.

Відповідно до частини 1 статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесенні до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Підприємство «Спецбуд Інвест»
СМОІ «Злагода» перебуває в Єдиному
державному реєстрі, має свідоцтво
платника податку.

Європейський Суд з прав людини в
пункті 38 рішення від 09.01.2007 у справі
«Інтерсплав проти України» зазначив:
коли державні органи володіють
будь-якою інформацією про зловживання
у системі відшкодування ПДВ, що
здійснюються конкретною кампанією,
вони можуть вжити відповідних заходів
з метою запобігання або усунення таких
зловживань. Суд, однак, не може прийняти
зауваження Уряду щодо загальної
практики з відшкодування ПДВ за
відсутності будь-яких ознак, які б
вказували на те, що заявник був
безпосередньо залучений до таких
зловживань.

Також Європейський Суд з прав
людини в пунктах 70, 71 рішення від 22.01.2009
у справі «Булвес проти Болгарії»
зазначив: якщо національні власті у
відсутність яких-небудь вказівок на
пряму участь фізичної або юридичної
особи у зловживанні, пов'язаному із
сплатою ПДВ, який нараховується з
операцій в ланцюзі постачань, або
яких-небудь вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж карають
одержувача, який повністю виконав свої
обов'язки, за дії або бездіяльність
постачальника, який знаходився поза
контролем одержувача і відносно якого
у нього не було засобів відстежування і
забезпечення його старанності, то
власті виходять за рамки розумного та
порушують справедливий баланс, який
повинен підтримуватись між вимогами
суспільних інтересів і вимогами
захисту прав власності. Враховуючи
своєчасне і повне виконання
компанією-заявником своїх обов'язків з
подання звітності по ПДВ, неможливість
для неї забезпечити дотримання
постачальником обов'язків подавати
звітність по ПДВ і той факт, що ніякого
шахрайства відносно системи ПДВ, про
який компанія-заявник знала або могла
знати, здійснено не було,
компанія-заявник не повинна нести
наслідки невиконання постачальником
обов'язків своєчасного подання
звітності по ПДВ і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пені.

Суб'єктом владних повноважень не
доказано наявність порушень,
безпосередньо допущених ТОВ «Завод
ізоляційних матеріалів» при придбанні
продукції. Позивач не повинен нести
відповідальність за діяльність
контрагента та на нього не покладено
обов'язок перевіряти дійсність
повноважень особи, яка підписує
документи від імені постачальника
продукції, при тому що документи
оформлені належним чином та товар є в
наявності.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС
України, фіксування судового засідання
не проводилось.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Світловодської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18.04.2012 - без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко