Справа № 219/9513/2013-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тверський С.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
справа №219/9513/2013-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 09 січня 2014 року у справі № 219/9513/2013-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради про
стягнення недоотриманих сум сім'ям по
втраті годувальника, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2013 року позивач звернулась до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради (далі -
Управління) про стягнення
недоотриманих сум сім'ям по втраті
годувальника.

В обґрунтування позову зазначила, що
вона є вдовою учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії,
інваліда 1 групи, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та перебуває на
обліку в Управлінні.

25.01.2013 року відповідачем була виплачена
одноразова компенсація по втраті
годувальника в сумі 7 586 грн. Однак
статтею 48 Закону України від 28.02.1991 №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ) передбачена одноразова
виплата за втрату годувальника в
розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

За заявою ОСОБА_2 відповідач відмовив
їй у виплаті такої допомоги у повному
об'ємі у встановленому Законом розмірі.

У зв'язку з вищевказаним, просила суд
визнати дії відповідача
неправомірними та стягнути на її
користь недоотриману суму компенсації
сім'ям по втраті годувальника в розмірі
61 234 грн., та просила поновити строк
звернення до суду з адміністративним
позовом, у зв'язку с тим, що вона не
могла своєчасне отримати посвідчення
вдови інваліда війни, так як часто
хворіла після смерті чоловіка.

Постановою Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 09 січня 2014 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач під час проведення виплати
одноразової грошової компенсації
позивачу за втрату годувальника
правомірно керувався нормами Закону
України від 22.12.2011 № 4282-VІ «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
(далі - Закон № 4282-VІ) та діяв в межах
своїх повноважень відповідно до
постанови КМУ від 20 квітня 2007 року № 649
«Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач з таким судовим рішенням не
погодилася та подала апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано
доводами, аналогічними в позовній
заяві.

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що 24.04.1971 року згідно
свідоцтва НОМЕР_1 про укладення шлюбу
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано
шлюб.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року
(свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2),
відповідно до експертного висновку від
06.04.2012 року за № 265 через захворювання,
пов'язане з виконанням обов'язків
військової служби з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від
18.07.2013 року ОСОБА_2 надано статус вдови
інваліда війни.

Згідно абзацу 6 частини першої статті 48
Закону № 796-ХІІ одноразова компенсація
сім'ям, які втратили годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та
смерть яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в розмірі 60
мінімальних заробітних плат. Частиною
другою цієї ж статті визначено, що
виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент втрати годувальника.

Судом першої інстанції встановлено, що
25.01.2013 року Управління виплатило
позивачу одноразову компенсацію, як
сім'ї, яка втратила годувальника у
розмірі 7586 грн., згідно постанови КМУ
від 20 квітня 2007 року № 649 «Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
№ 4282-VІ установлено, що у 2012 році норми і
положення статті 48 Закону № 796-ХІІ
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

До речі, аналогічні норми встановлено і
пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України від 06.12.2012 № 5515-VІ «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
який діяв на час виплати спірної суми
ОСОБА_2

Колегією суддів встановлено, що на
момент втрати позивачкою годувальника
діяло кілька законів: № 796-ХІІ та №
4282-VІ, які по різному регулюють
встановлення розміру одноразової
компенсації сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана
з Чорнобильською катастрофою.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону № 4282-VІ, якими
встановлено, що у 2012 році норми і
положення статті 48 Закону № 796-ХІІ
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Відповідач здійснював вказані виплати
позивачу відповідно до постанови
Кабміну України № 649 від 20.04.2007р., що
відповідало вимогам Закону № 4282-VІ,
тому позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Тобто, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, не впливають на
правильність цих висновків, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195-196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х
В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Артемівського
міськрайонного суду Донецької області
від 09 січня 2014 року у справі № 219/9513/2013-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Артемівської міської ради про
стягнення недоотриманих сум сім'ям по
втраті годувальника - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов