Справа № 820/101/14
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.Справа № 820/101/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Рєзнікової С.С.

Суддів:
Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.

представника позивача
Загребельного Г.С.

представника відповідача
Бондар Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014р.
по справі № 820/101/14

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Хладопром"

до Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПрАТ "Хладопром", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просив
суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 13.11.2013 р. № , прийняте
відносно нього.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що при проведенні
перевірки податковим органом та при
оформленні її результатів мало місце
не дотримання вимог податкового
законодавства, висновки акту перевірки
базуються на припущеннях і не
підтверджуються об'єктивними даними, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте з
порушенням норм діючого законодавства
України, що є підставою для його
скасування.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.14 року
адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства "Хладопром" до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області від 13.11.2013 р. № , прийняте
щодо приватного акціонерного
товариства "Хладопром".

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав апеляційну скаргу, просив
задовольнити її, посилаючись на доводи
та обґрунтування, викладені в
апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, просив залишити
без задоволення апеляційну скаргу, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача та представників
сторін, перевіривши рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що фахівцями Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
приватного акціонерного товариства
"Хладопром" з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з платником податків ТОВ
"Юрполіс компані" за червень 2013 р., за
результатами якої 17.10.2013 р. був
складений акт за № 1201/20-36-22-03-07/01548734, де
були зафіксовані порушення вимог
податкового законодавства, а саме:

- п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження до
сплати в бюджет суми податку на додану
вартість, всього в сумі 1 518 011,0 грн., у
тому числі за червень 2013 р. в сумі 1 518 011,0
грн.

За наслідками вказаного акту перевірки
13.11.2013 року відповідачем було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачеві було збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 2 277 016,50
грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що податковим
повідомленням-рішенням від 16.01.14 р. №
порушено права та охоронювані
законом інтереси позивача у сфері
публічно-правових відносин, а тому
вказане рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для встановлення податковим
органом вищевказаних порушень з боку
позивача, є відсутність факту
реального вчинення ним господарських
операцій з його контрагентом, що
базується на акті ДПІ у Київському
районі ГУ Міндоходів у Харківській
області "Про результати позапланової
виїзної документальної перевірки ТОВ
"Юрполіс Компані", код за , з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ "ПРОМБУД-МОНТАЖІНВЕСТ", , за період 01.06.2013 р. - 30.06.2013 р." від
13.09.2013 року № 448/20-31-22-03-07/33901201, на суд
зазначає наступне.

Так, відповідно до Статуту ПрАТ
"Хладопром", предметом його діяльності
є виробництво морозива та іншої
продовольчої продукції. Для здійснення
основного виду діяльності, у штаті
підприємства знаходиться велика
кількість робітників.

З метою залучення кваліфікованого
персоналу, створення комфортних та
безпечних умов для праці, забезпечення
прав та інтересів працівників, а також
дотримання вимог трудового
законодавства, позивачем було
укладено договори щодо надання
юридичних послуг у галузі трудового
права з ТОВ "Юрполіс компані", а саме:

1. Договір від 15.01.2013 р. № 0115. Предметом
даного договору є надання консультацій
з питань трудових спорів.

2. Договір від 17.01.2013 р. № 0117. Предметом
даного договору є надання
консультацій з питань дисципліни
праці.

3. Договір від 18.01.2013 р. № 0118. Предметом
даного договору є надання
консультацій з питань, що стосуються
матеріальної відповідальності.

4. Договір від 21.01.2013 р. № 0121. Предметом
даного договору є надання
консультацій з питань, що стосуються
колективного договору, діяльності
профспілок, правового регулювання
зайнятості та працевлаштування.

5. Договір від 23.01.2013 р. № 0123. Предметом
даного договору є консультації з
питань, що стосуються робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці.

6. Договір від 25.01.2013 № 0125. Предметом
даного договору є консультації з
питань, що стосуються оплати праці,
пільг, гарантійних і компенсаційних
виплат.

7. Договір від 28.01.2013 р. № 0128. Предметом
даного договору є консультації з
питань, що стосуються охорони праці.

8. Договір від 29.01.2013 р. № 0129. Предметом
даного договору є надання
консультацій з питань, що стосуються
нагляду і контролю за додержанням
законодавства про працю.

9. Договір від 31.01.2013 р. № 0131. Предметом
даного договору є надання
консультацій з питань, що стосуються
трудового договору, особливостей
правового регулювання праці окремих
категорій громадян.

На виконання зазначених договорів
фахівцями ТОВ "Юрполіс компані" з
питань у галузі трудового права, які
містять у собі інформацію щодо особи,
яка виконала дану роботу, її підпис та
затверджені директором даного суб'єкта
господарювання, були складені письмові
звіти. Акти приймання-передачі наданих
послуг містять у собі вичерпну
інформацію щодо кола наданих послуг,
кількості фактично витраченого часу,
протягом якого здійснювалася
підготовка та надання консультацій,
вартість однієї години праці фахівця
контрагента та завірені печатками
товариств підписи керівників
господарюючих суб'єктів.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що послуги позивач безпосередньо
отримував від ТОВ "Юрполіс компані", про
що свідчать надані до перевірки
первинні документи.

З огляду на викладене, колегія судддів
вважає висновки акту перевірки щодо
нікчемності угод по ланцюгу постачання
у ТОВ "Промбудмонтажінвест "
необґрунтованими та такими, що не
відповідають дійсності, оскільки,
позивач не мав жодних господарських
відносин з зазначеним господарюючим
суб'єктом.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу, що з інформації, яка була
наведена у акті ДПІ у Київському район
м. Харкова не вбачається надання ТОВ
"Промбудмонтажінвест" консультацій
правового характеру ТОВ "Юрполіс
компані" чи залучення останнім
фахівців ТОВ "Промбудмонтажінвест" для
надання консультацій позивачеві.
Тобто, не має підстав стверджувати, що
консультаційні послуги з правових
питань було отримано контрагентом
позивача саме від нього.

Згідно інформації щодо КВЕДів виду
діяльності, про які зазначено у акті
перевірки, то ТОВ "Промбудмонтажінвест"
не здійснює такого виду діяльності як
консультації з правових питань.

При вирішені даного спору, суд враховує
наступні нормативні положення.

Так, у п. 198.1 ст. 198. Податкового кодексу
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, - датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Також, відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Колегією суддів встановлено, що
укладені між позивачем та вищевказаним
контрагентом правочини є дійсними,
виконаними сторонами в повному обсязі,
без претензій та зауважень, ні ким не
оскарженими та у судовому порядку не
визнані не дійсними.

Виконання умов договорів
підтверджується наданими до
матеріалів справи первинними
документами, бухгалтерської та
податкової звітності, які виписані
відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансової
звітності в Україні" і п. 2.4. ст. 2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" дається поняття
первинного документу - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо-безпосередньо
після її закінчення.

В даному випадку позивачем такі
документи в повному обсязі були надані
як до перевірки так і до суду першої
інстанції. При цьому відповідна
сторона жодних зауважень до них не
мала, тому колегія суддів не має
підстав піддавати сумніву реальність
вчинення позивачем господарських
операцій в періоді, що перевірявся.

Також колегія суддів вважає
безпідставним посилання відповідача
на акт від 13.09.2013 року №448/20-31-22-03-07/33901201,
складений ДПІ у Київському районі ГУ
Міндоходів у Харківській області,
стосовно контрагента позивача, який не
може бути взятий до уваги, оскільки
нормами діючого законодавства України
не передбачено можливість посилання
ДПІ в ході проведення перевірки одного
суб'єкта господарювання на акти
перевірок інших суб'єктів
господарювання.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку перевірки відповідності
законодавству установчих документів
постачальників товару та дотримання
ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент позивача не
виконав своїх зобов'язань по сплаті
податку, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Чинне податкове законодавство не
ставить в залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 16.01.14 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014р. по
справі № 820/101/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Рєзнікова С.С.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М. Повний
текст ухвали виготовлений 24.02.2014 р.