Справа № 815/3720/13-а
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3720/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року м. Одеса

12:04

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

представника позивача - Павлишина Ю.М.
(довіреність від 14.05.2013 року);

представника відповідача - Попова Д.В.
(довіреність від 21.08.2013 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства «Укр
Тімбер» до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 05.12.2012 року, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області в якому просив суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 05.12.2012 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

05.11.2012 року співробітник Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області Ладиненко В.В. провела
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
Приватного підприємства «Укр Тімбер».

За результатами цієї перевірки 05.11.2012
року відповідач склав акт № 862/15/37468428,
яким встановлені порушення позивачем:

- абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
формування податкового кредиту, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання на суму 15578,00 грн.;

- абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, що виразилося у поданні заяви
до податкової декларації за інший
звітний податковий період, ніж період
за який продавцем були допущені
зазначені порушення.

На підставі цього акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення:

- від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн.

Позивач не погоджується з податковим
повідомленням - рішенням Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області та вважає його незаконними,
винесеним з порушенням норм чинного
законодавства та таким, що належить до
скасування.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (а.с.25-31).

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення з
підстав, викладених у письмових
запереченнях проти позову (а.с.85-87).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані письмові
докази, перевіривши матеріали справи, а
також проаналізувавши законодавство,
яке регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити. Свій висновок суд
вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Укр Тімбер»
зареєстроване Комінтернівською
районною державною адміністрацією
Одеської області 11.01.2011 року за
№0015998 відповідно до довідки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій (ЄДРПОУ)
(а.с.33).

Позивач зареєстрований та перебуває
на обліку в Державній податковій
інспекції у Комінтернівському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області як платник податку на
додану вартість з 17.05.2011 року
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 17.05.2011 року №100337227 (а.с.48).

05.11.2012 року співробітник Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області Ладиненко В.В. провела
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
Приватного підприємства «Укр Тімбер».

За результатами цієї перевірки 05.11.2012
року відповідач склав акт № 862/15/37468428
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
(а.с.34-36).

В акті перевірки встановлені наступні
порушення з боку позивача:

- абз.9 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
формування податкового кредиту, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання на суму 15578,00 грн.;

- абз.11 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, що виразилося у поданні заяви
до податкової декларації за інший
звітний податковий період, ніж період
за який продавцем були допущені
зазначені порушення.

Такі висновки відповідача
обґрунтовані тим, що позивач сформував
податковий кредит за рахунок
податкової накладної від ТОВ
«Потенціал» №23 від 30.08.2012 року на
загальну суму 93468,00 грн. в тому числі ПДВ
15578,00 грн., яка не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та від позивача не надходив додаток №8
«Заява про відмову постачальника
надати податкову накладну» до
податкової звітності.

За наслідками перевірки позивача,
податковий орган прийняв податкове
повідомлення-рішення:

- від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн. (а.с.37).

Позивач подав скаргу на податкове
повідомлення-рішення відповідача від
05.12.2012 року № до Державної
податкової служби в Одеській області.

Державна податкова служба в Одеській
області рішенням про результати
розгляду первинної скарги від 25.01.2013
року надала відповідь. В
вищезазначеному рішенні зазначено, що
висновки, викладені в акті від 05.11.2012
року № 862/15/37468428 про результати
камеральної перевірки даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість,
відповідають вимогам чинного
законодавства, а, отже, податкове
повідомлення-рішення податкового
органу від 05.12.2012 року №
залишається без змін (а.с.38-39).

Також, позивач подав скаргу на
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 05.12.2012 року № до
Державної податкової служби України.

Державна податкова служба України
рішенням про результати розгляду
повторної скарги від 01.04.2013 року надала
відповідь. В вищезазначеному рішенні
зазначено, що податкове
повідомлення-рішення податкового
органу від 05.12.2012 року №
залишається без змін, а скарга
Приватного підприємства «Укр Тімбер»
без задоволення (а.с.40-42).

Згідно з ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Перевіривши законність рішення
відповідача суд дійшов висновку, що
спірне податкове повідомлення-рішення
від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн., прийняті
відповідачем обґрунтовано, на підставі
Конституції та законів України, у
зв'язку з чим заявлені позивачем вимоги
про скасування цього податкового
повідомлення-рішення не підлягають
задоволенню.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Згідно з п.76.1 ст.76 Податкового кодексу
України камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

З огляду на матеріали справи, суд
встановив, що перевірка позивача
проводилась відповідачем на підставі
даних інформаційної системи:
автоматизованої «Системи
співставлення Реєстру та Єдиного
реєстру податкових накладних», на
підставі податкової декларації з
податку на додану вартість за серпень
2012 року № від 19.09.2012 року, додатку 5
Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту, Реєстру
податкових накладних від 19.09.2012 року
№ від 19.09.2012 року.

Суд встановив, що в ході проведення
перевірки позивача відповідачем
виявлено розбіжності з Єдиним реєстром
податкових накладних. Ці розбіжності
виникли внаслідок не реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних
податкової накладної №23 від 30.08.2012
року, яка відображена в Реєстрі
податкових накладних від 19.09.2012 року
(а.с.89).

Суд не погоджується з доводами
позивача, що отримані від ТОВ
«Потенціал» податкові накладні №461 від
29.08.2012 року на суму 35700,00 грн. та №46 від
30.08.2012 року на суму 57768,00 грн. позивач
помилково зазначив в Реєстрі
податкових накладних однією сумую 93468,00
грн. в податковій накладні за №23 від
30.08.2012 року.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Так, суд встановив, що позивач придбав
продукцію у ТОВ «Потенціал». За купівлю
цієї продукції позивач розрахувався,
що підтверджується наявним в
матеріалах справи платіжним
дорученням №47 від 30.08.2012 року на суму
93468,00 грн. (а.с.44).

Згідно з п.201.7 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Виходячи з вищезазначеного, з
урахуванням 100% оплати вартості товару,
суд вважає, що ТОВ «Потенціал» виписало
одну податкову накладну, а не дві, як це
стверджував представник позивача у
судовому засіданні.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до пп.9.1 п.9 Порядку ведення реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 24.12.2010 року №1002 у графі 1
записується порядковий номер
податкової накладної (порядковий номер
податкової накладної відповідає
порядковому номеру запису в Реєстрі).

З огляду на матеріали справи, суд
встановив, що в Реєстрі податкових
накладних запис щодо податкової
накладної ТОВ «Потенціал» від 29.08.2012
року №461 передує запису щодо
податкової накладної ТОВ «Потенціал»
від 30.08.2012 року №46 (а.с.90).

Ці факти ставлять під сумнів
правильність занесення податкових
накладних до Реєстру.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України
реєстрація податкових накладних
платниками податку на додану вартість -
продавцями в Єдиному реєстрі
податкових накладних запроваджується
для платників цього податку, у яких
сума податку на додану вартість в одній
податковій накладній становить понад 10
тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Тобто, суд вважає, що позивач сформував
податковий кредит за рахунок
податкової накладної від ТОВ
«Потенціал» №23 від 30.08.2012 року на
загальну суму 93468,00 грн. в тому числі ПДВ
15578,00 грн., яка не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних
відповідно до встановлених вище
фактів, що призвело до заниження сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 15578,00 грн.

Відповідно до абз.9 п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Підсумовуючи вищезазначене суд робить
висновок, що податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 05.12.2012 року № , яким
позивачеві, за порушення п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України, збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в розмірі 19472,50 грн.,
у тому числі за основним платежем 15578,00
грн. та за штрафними (фінансовими
санкціями) 3894,50 грн., прийняте
відповідачем правомірно, на підставі
Конституції та законів України, у
зв'язку з чим заявлені позивачем вимоги
про скасування цього податкового
повідомлення-рішення не належать до
задоволення.

Доводи позивача, якими він
обґрунтовував свої позовні вимоги не
знайшли свого підтвердження впродовж
розгляду справи та спростовуються
наведеними в рішенні суду обставинами.
Адже відповідно до ч.1 ст.71 КАС України:
«Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення».

Відповідно до ч.2 чт.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Оскільки суд по справі свідків не
залучав та не призначав проведення
судових експертиз, розподіл судових
витрат не здійснюється.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Податковим
кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71,
86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185,
частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 25
лютого 2014 року.

Суддя
О.Я. Бойко