Справа № 203/336/14-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/336/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Кіровський районний
суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді
- Казака С.Ю.

при секретарі
- Місюра К.А.

розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
до державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Кулеби Віри
Олександрівни про визнання незаконною
та скасування постанови про повернення
виконавчого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що 30.12.2013
року 12.12.2013 року відповідачем було
винесено постанову про повернення
виконавчого документу - постанови
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16.10.2012 року у
відношенні ОСОБА_2, яка надійшла до
митниці 31.12.2013 року. У постанові про
повернення виконавчого документу
зазначено, що в ході виконавчого
провадження було здійснено ряд
заходів, в результаті яких було
встановлено, що конфіскації підлягають
лікарські засоби, а стягувач -
Дніпропетровська митниця, всіляко
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, що унеможливлює виконання
постанови суду. Вважають дану
постанову незаконною та такою, що
підлягає скасуванню. Під час
здійснення виконавчих дій державним
виконавцем було накладено арешт на
товар, шляхом проведення опису та
арешту. Отже, останній на даний час
перебуває під арештом та вилучений
державним виконавцем для проведення
його реалізації. Законом не визначено
механізм повернення митному органу
арештованого та вилученого майна для
зміни способу розпорядження ним. А
згідно п.19 Порядку взаємодії органів
державної виконавчої служби та митних
органів при передачі майна,
конфіскованого за рішенням судів, та
розпорядження ним, затвердженого
спільним наказом Міністерства юстиції
України та Державною митною службою
України від 12.10.2009 року №1833/5/943, майно
повертається митному органу виключно у
разі скасування рішення суду про
конфіскацію. Постановою Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
16.10.2012 року встановлено, що вилучений у
ОСОБА_2 товар є харчовими мінеральними
добавками, що містять мінерали, а не
лікарські засоби. З незрозумілих
причин, державним виконавцем під час
виконавчого провадження проведено ряд
заходів, метою яких є встановлення
належності конфіскованого товару до
лікарських засобів, замість вчинення
виконавчих дій, спрямованих на
виконання постанови суду. На підставі
викладеного, позивач просив суд
визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця від
30.12.2013 року про повернення виконавчого
документу.

В наданій заяві представник позивача
просив провести розгляд справи у його
відсутності в письмовому провадженні,
зазначивши про підтримання позову в
повному обсязі.

Відповідач до суду не з'явився, про
причини неявки не повідомив.

З урахуванням зазначеного, суд у
відповідності до ст.ст.41,122,128 КАС
України вважає за можливе провести
розгляд справи в письмовому
провадженні та без фіксації судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши викладені в позові доводи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
виконавче провадження» сторони
виконавчого провадження мають право,
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Частиною четвертою ст.82 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а інтими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, постановою
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16.10.2012 року, що
набрала чинності, ОСОБА_2 було визнано
винним в порушенні митних правих,
передбачених ч.1 ст.483 МК України та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в дохід держави в сумі
1214913,84 грн. з конфіскаціє товару -
панангін, таблетки, вкриті
оболонкою*50/магнію аспарагінат, калію
аспарагінат - 42539 уп.

Вказана постанова була
направлена для примусового виконання
до Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Кулеби В.О.
від 30.12.2013 року виконавчий документ -
постанову Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16.10.2012 року, було
повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1
ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа.

Про повернення стягувачу
виконавчого документа та авансового
внеску державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (ч.4 ст.47).

З мотивувальної частини
оскаржуваної постанови вбачається, що
підставою для прийняття рішення про
повернення виконавчого документу
стало те, що в ході виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16.10.2012 року було
встановлено, що конфіскації підлягають
лікарські засоби. Після чого, державним
виконавцем до Дніпропетровської
митниці було направлено чотири
доручення державного виконавця щодо
розпорядження майном відповідно до п.11
Порядку обігу, зберігання, оцінки
вилученого митними органами майна,
щодо якого винесено рішення суду про
конфіскацію, передачі йому органам
державної виконавчої служби і
розпорядженням ним, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.12.2001 року №1724, де було зазначено
здійснити розпорядження
вищезазначеним лікарським засобом, які
Дніпропетровською митницею було
проігноровано. Таким чином стягувач
всіляко перешкоджає провадженню
виконавчих дій, що унеможливлює
виконання постанови суду.

Згідно п.11 Порядку обігу,
зберігання, оцінки вилученого митними
органами майна, щодо якого винесено
рішення суду про конфіскацію, передачі
йому органам державної виконавчої
служби і розпорядженням ним,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.12.2001 року №1724,
передбачено, що майном, що швидко
псується або має обмежений строк
зберігання (овочі, фрукти та інша
сільськогосподарська продукція;
продукти харчування, строк вживання
яких закінчується; живі квіти;
продуктивна робоча і племінна худоба,
птиця, кролі, бджоли та інші живі
тварини тощо), мають право
розпоряджатися в установленому
законодавством порядку митні органи з
урахуванням строку його придатності та
фахових висновків спеціально
уповноважених органів виконавчої
влади, які здійснюють державний
контроль і нагляд за якістю та
безпечністю такої продукції.

Розпорядження вилученими митними
органами і конфіскованими за рішеннями
судів лікарськими та медичними
препаратами, наркотичними засобами,
психотропними речовинами,
прекурсорами шляхом передачі їх для
знищення чи утилізації, а також зброєю
та боєприпасами шляхом передачі
органам МВС здійснюється митними
органами за дорученням державних
виконавців у порядку, встановленому
законодавством.

Знищення, утилізація або промислова
переробка майна здійснюється за
попередньою оцінкою, проведеною митним
органом, згідно з Порядком
розпорядження майном, конфіскованим за
рішенням суду і переданим органам
державної виконавчої служби, що
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2002 року №985.

Таким чином, повертаючи
виконавчий документ, державний
виконавець посилався на те, що
конфіскований за постановою
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16.10.2012 року
товар є лікарським засобом та
Дніпропетровська митниця перешкоджала
провадженню виконавчих дій, не
виконуючи розпорядження державного
виконавця відповідно до п.11 Порядку
обігу, зберігання, оцінки вилученого
митними органами майна, щодо якого
винесено рішення суду про конфіскацію,
передачі йому органам державної
виконавчої служби і розпорядженням
ним, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.12.2001 року №1724.

Разом з тим, як встановлено під
час розгляду адміністративної справи
та зазначено в постанові Кіровського
районного суду м.Дніпропетровська від
16.10.2012 року вилучений митницею та в
подальшому конфіскований за судовим
рішенням товар є харчовими добавками, а
не лікарськими засобами.

Будь-яких даних про те, що
останній є саме лікарськими засобами,
чи майном, що швидко псується або має
обмежений строк зберігання матеріали
справи не містять, а тому у державного
виконавця були відсутні підстави для
винесення доручень Дніпропетровській
митниці щодо здійснення розпорядження
конфіскованим майном відповідно до п.11
зазначеного вище Порядку.

Відповідно до Порядку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.12.2001 року №1724, а
також Порядку розпорядження майном,
конфіскованим за рішенням суду і
переданим органам державної
виконавчої служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2002 року №985 та Порядку взаємодії
органів державної виконавчої служби та
митних органів при передачі майна,
конфіскованого за рішенням судів, та
розпорядження ним, затвердженого
спільним наказом Міністерства юстиції
України та Державною митною службою
України від 12.10.2009 року №1833/5/943,
державний виконавець повинен був
вчинити виконавчі дії щодо оцінки та
подальшої реалізації конфіскованого
майна та лише в разі неможливості його
реалізації вирішувати питання щодо
розпорядження останнім митними
органом з урахуванням вимог п.11 Порядку
обігу, зберігання, оцінки вилученого
митними органами майна, щодо якого
винесено рішення суду про конфіскацію,
передачі йому органам державної
виконавчої служби і розпорядженням
ним, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.12.2001 року №1724,
п.6 Порядку взаємодії органів державної
виконавчої служби та митних органів
при передачі майна, конфіскованого за
рішенням судів, та розпорядження ним,
затвердженого спільним наказом
Міністерства юстиції України та
Державною митною службою України від
12.10.2009 року №1833/5/943 та п.11 Порядку
розпорядження майном, конфіскованим за
рішенням суду і переданим органам
державної виконавчої служби,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2002 року №985.

Таких дій під час виконавчого
провадження державним виконавцем
проведено не було, всупереч обставинам,
встановленим судовим рішенням, яке
набрало чинності, про те, що товар є
харчовими добавками, самостійно,
визначено останній як лікарські засоби
та, як наслідок безпідставно винесено
доручення митному органу щодо
розпорядження конфіскованим майном і в
подальшому повернуто виконавчий
документ на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Таким чином, суд вважає, що
оскаржувана постанова від 30.12.2013 року
винесена відповідачем без дотримання
вимог Порядку, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.12.2001 року №1724; Порядку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2002 року №985 та
Порядку, затвердженого спільним
наказом Міністерства юстиції України
та Державною митною службою України
від 12.10.2009 року №1833/5/943. Правомірність
постанови відповідачем згідно ст.71 КАС
України не доведена, а позовна заява є
обґрунтованою і підлягає задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.2,6,11,41,71,122,128,160-163,181 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
до державного виконавця Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Кулеби Віри
Олександрівни про визнання незаконною
та скасування постанови про повернення
виконавчого документу - задовольнити
повністю.

Визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця
Кіровського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Кулеби
Віри Олександрівни від 30 грудня 2013
року, винесену в рамках виконавчого
провадження №35703698, про повернення
виконавчого документу - постанови
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 16 жовтня 2012
року.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку на подачу
апеляційної скарги, якщо останню не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Постанова суду може бути оскаржена
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
протягом десяти днів з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

С.Ю.Казак