Справа № 801/28/14
Суддя: Євдокімова О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2014 року (15:09) Справа №801/28/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Євдокімової О.О., при
секретарі судового засідання
Шукаковій М.Е., розглянувши за участю
представника позивача ОСОБА_1,
довіреність № 164797 від 21.01.2014, паспорт
серія НОМЕР_1 представника відповідача
Юсупової Н.І., довіреність № 669/10/10-24 від
09.09.2013, паспорт серія НОМЕР_2 у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправною та
скасування вимоги, визнання
неправомірними дії та незаконної
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії.

Обставини справи: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим (далі
відповідач) в якому з урахуванням
заяви про зміну позовних вимог від
04.02.2014 року просить:

- визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу відповідача від 24.10.2013
№ 107-17;

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо нарахування в
обліковій картці позивача податкового
боргу у розмірі 1344,90 грн. та зобов'язати
відповідача внести зміни до облікової
картки позивача шляхом виключення з
облікової картки позивача податкового
боргу у розмірі 1344,90 грн. як
неправомірно нарахованого.

- визнати незаконною бездіяльність
відповідача в частині ненадання
позивачу торгового патенту за адресою:
АДРЕСА_1 рибстан «ІНФОРМАЦІЯ_1», згідно
заявки на придбання торгового патенту
від 17.07.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що на підставі
особистих заявок позивачем було
отримано 6 торгових патентів, крім того
17.07.2013 року до відповідача була надана
заявка на придбання торгового патенту
за адресою: АДРЕСА_1, рибстан
«ІНФОРМАЦІЯ_1», але торговий патент
податковою службою надано не було.
Після чого, як зазначає позивач 15.11.2013
року відповідачем надано відповідь, в
якої зазначено, що заявка розглянута та
торговий патент був виписаний строком
на 5 років з 16.07.2013 року. Позивач
зауважує, що датою придбання торгового
патенту є дата отримання його під
підпис, а не дата коли він був
виписаний. Крім того позивач зазначає,
що нарахування які здійсненні в
обліковій картці за торгові патенти
НОМЕР_4, НОМЕР_8, НОМЕР_7, НОМЕР_6, НОМЕР_5
за податкові періоди з серпня 2013 року
по вересень 2013 року та за торговий
патент НОМЕР_3 за податковий період з
липня 2013 по вересень 2013 здійсненні
всупереч приписам Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим позивач вважає,
що формування оскаржуваної вимоги є
неправомірним.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог з урахуванням заяви від
04.02.2014 року з підстав викладених у
позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував в
обґрунтування своєї позиції надав
заперечення на позов, окремо зауважив,
що торговий патент НОМЕР_3 був
виписаний, але не отриманий позивачем
тому, що позивач не з'являвся для його
отримання. Крім того, відповідач
зазначив, що у позивача наявний
податковий борг по збору за
провадження торгівельної діяльності у
сумі 1344,90 грн. у зв'язку з чим була
винесена оскаржувана податкова вимога,
що відповідає приписам Податкового
законодавства.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі наданих заявок на
придбання торгових патентів позивачем
отримані наступні торгові патенти:
НОМЕР_4 від 08.07.2013 (а.с.58), НОМЕР_3 від
01.06.2013 (а.с.57), НОМЕР_5 від 01.07.2013 (а.с.56),
НОМЕР_6 від 08.07.2013 (а.с.56), НОМЕР_7 від
08.07.2013 (а.с.25), НОМЕР_8 від 08.07.2013 року
(а.с.55), за які позивачем під час надання
заявки були оплачені кошти у сумі 918
грн. за кожний.

Крім того, 17.07.2013 року позивач
звернулася до відповідача з заявкою на
придбання торгового патенту на рибстан
«ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1 при цьому також
сплативши 918 грн.

За зазначеною заявкою 17.07.2013 року
відповідачем був виписаний торговий
патент НОМЕР_9 від 16.07.2013 (а.с.57).

28.08.2013 року відповідач листом за вих. №
208/10/17-01 повідомив позивача про
анулювання вищезазначених торгових
патентів з 01.09.2013 року на підставі
п.п.267.7.4. ст.267 ПК України.

09.09.2013 року позивачем у відповідності з
п.п.267.7.5 п.267.7 ст.267 ПК України повернуті
оригінали торгових патентів НОМЕР_4
від 08.07.2013, НОМЕР_3 від 01.06.2013, НОМЕР_5 від
01.07.2013, НОМЕР_6 від 08.07.2013, НОМЕР_7 від
08.07.2013, НОМЕР_8 від 08.07.2013 року .

24.10.2013 року відповідачем винесена
податкова вимога № 107-17, відповідно до
якої станом на 23.10.2013 року сума
податкового боргу позивача за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
становить 1344,90 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступних висновків.

П.п.267.1.1. п.267.1 ст. 267 ПК України
встановлено, що платниками збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності є суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності: а)
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів; б) діяльність з
надання платних побутових послуг за
переліком, визначеним Кабінетом
Міністрів України; в) торгівля
валютними цінностями у пунктах обміну
іноземної валюти; г) діяльність у сфері
розваг (крім проведення державних
грошових лотерей).

Порядок придбання торгового патенту
передбачений п. 267.4. ст. 267 ПК України,
який встановлює, що підставою для
придбання торгового патенту є заявка,
оформлена відповідно до цієї статті.
Встановлення будь-яких додаткових умов
щодо придбання торгового патенту не
дозволяється.

Відповідно до п.п. 267.4.3. п. 267.4 ст. 267 ПК
України торговий патент видається
особисто фізичній особі - підприємцю
або особі, уповноваженій юридичною
особою, під підпис у триденний термін з
дня подання заявки. Датою придбання
торгового патенту є зазначена в ньому
дата.

Позивач зазначає, що ним не отриманий
торговий патент за заявкою від 17.07.2013
року на торгівельну діяльність на
рибстан «ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1

Суд звертає увагу, що бездіяльність
суб'єкта владних повноважень - це
пасивна поведінка владного суб'єкту,
яка може мати вплив на реалізацію прав,
свобод, інтересів фізичної чи
юридичної особи.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що за заявкою позивача від
17.07.2013 року про видання торгового
патенту на торгівельну діяльність за
адресою: АДРЕСА_1 рибстан
«ІНФОРМАЦІЯ_1», павільйон, торговий
патент був виписаний 17.07.2013 року
терміном дії з 16.07.2013 року по 30.06.2018 року
(а.с.57).

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зауважити, що позивачем не був
отриманий під підпис торговий патент, у
зв'язку з неявкою до податкової служби,
будь яких належних та допустимих
доказів не можливості з'явитися до
податкового органу для отримання
торгового патенту за заявкою від 17.07.2013
року позивачем не надано, більш того
податкове законодавство не передбачає
обов'язку податкового органу
повідомляти фізичних осіб-підприємців
про розгляд заявки на видачу торгового
патенту результатом якого є його
видача, при цьому податкове
законодавство зобов'язує відповідача у
триденний термін розглядати заявку про
придбання торгового патенту з дня
подання заявки, що відповідачем в
даному випадку було зроблено.

Таким чином, враховуючи встановлені
судом обставини, відповідачем вчинені
активні дії, що виключає бездіяльність
цього владного суб'єкту в частині
ненадання позивачу торгового патенту
за адресою: АДРЕСА_1, рибстан
"ІНФОРМАЦІЯ_1", згідно заявки від 17.07.2013
року.

Більш того, суд вважає за необхідне
зазначити, що позивач письмово
звернулася до відповідача після
надання заявки від 17.07.2013 року на
отримання патенту вперше 09.09.2013 року на,
що відповідачем листом від 18.09.2013 року
була надана відповідь за вих. № 403/10/17-01,
який направлений на адресу позивача
рекомендованою кореспонденцією, однак
повернутий з відміткою пошти «за
закінченням терміну зберігання», про
що свідчить копія рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.54).

Що стосується твердження позивача, що
датою придбання патенту є дата його
отримання фізичною особою -
підприємцем під підпис, а не дата коли
він був виписаний податковою службою,
суд вважає неспроможними, оскільки як
визначено в ст.267 ПК України датою
придбання торгового патенту є
зазначена в ньому дата.

Стосовно позовних вимог в частині
визнання неправомірними дії
відповідача щодо нарахування в
обліковій картці позивача податкового
боргу у розмірі 1344,90 грн. суд зазначає
наступне.

Ставка збору за провадження
торговельної діяльності та діяльності
з надання платних послуг
встановлюється сільськими, селищними
та міськими радами (далі у цьому пункті
- органами місцевого самоврядування) з
розрахунку на календарний місяць у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати, установленої законом
на 1 січня календарного року (далі -
мінімальна заробітна плата),
визначеному цим пунктом, з урахуванням
місцезнаходження пункту продажу
товарів та асортименту товарів, пункту
з надання платних послуг та виду
платних послуг (п.п. 267.3.1. п.267.3 ст. 267 ПК
України).

Порядок та строки сплати збору
передбачені п.267.5. ст. 267 ПК України.

Так, п.п. 267.5.2 п. 267.5. ст. 267 ПК України
встановлені строки сплати збору, а
саме:

а) за провадження торговельної
діяльності з придбанням
короткотермінового торгового патенту -
не пізніш як за один календарний день
до початку провадження такої
діяльності;

б) за провадження торговельної
діяльності (крім торговельної
діяльності з придбанням
короткотермінового торгового патенту),
діяльності з надання платних послуг,
здійснення торгівлі валютними
цінностями - щомісяця не пізніше 15
числа, який передує звітному місяцю;

в) за здійснення діяльності у сфері
розваг - щоквартально не пізніше 15
числа місяця, який передує звітному
кварталу.

Відповідно до п.п.267.5.3. п.267.5. ст.267 ПК
України під час придбання торгового
патенту суб'єкт господарювання вносить
суму збору за один місяць (квартал). На
суму збору, сплачену під час придбання
торгового патенту, зменшується сума
збору, яка підлягає внесенню в останній
місяць (квартал) його дії.

Платники збору можуть здійснити сплату
збору авансовим внеском до кінця
календарного року (п.п. 267.5.4. п.267.5. ст.267
ПК України).

Під час розгляду справи судом
встановлено, що відповідачем виписані
на ім'я позивача наступні торгові
патенти: НОМЕР_4 від 08.07.2013 (а.с.58), НОМЕР_3
від 01.06.2013 (а.с.57), НОМЕР_5 від 01.07.2013 (а.с.56),
НОМЕР_6 від 08.07.2013 (а.с.56), НОМЕР_7 від
08.07.2013 (а.с.25), НОМЕР_8 від 08.07.2013 року
(а.с.55), НОМЕР_9 від 16.07.2013 (а.с.57), за які
позивачем під час надання заявки були
оплачені кошти у сумі 918 грн. за кожний.

Будь яких доказів оплати збору за
провадження торгівельної діяльності
за вищезазначеними торговими
патентами, крім оплат здійснених під
час подання заявки на придбання
вищезазначених торгових патентів,
позивачем не надано.

Згідно поясненням та розрахунку
відповідача сума заборгованості по
сплаті за торгові патенти складає 1344,90
грн. у т. ч. заборгованість по торговому
патенту НОМЕР_4 -355,35 грн.; по торговим
патентам НОМЕР_3, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 -355,35
грн.; по торговим патентам НОМЕР_7,
НОМЕР_8, НОМЕР_9 -634,20 грн.

Позивачам в порядку передбаченому ст.72
КАС України не надано доказів про
відсутність зазначеної заборгованості
по збору за провадження торгівельної
діяльності у вищезазначеній сумі.

Крім того, суд вважає за необхідне
зауважити, що позивачем за вимогою
відповідача, повернуті торгові
патенти, що на думку суду свідчить про
згоду позивача з підставами анулювання
патентів, передбачених п.п.267.7.4 ст. 267 ПК
України, відповідно до якого у разі
невнесення суб'єктом господарювання
збору у встановлений цією статтею
строк, дія такого патенту анулюється з
першого числа місяця, що настає за
місяцем, у якому відбулося таке
порушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині визнання
неправомірними дій відповідача щодо
нарахування в обліковій картці
позивача податкового боргу у розмірі
1344,90 грн. є необґрунтованими, оскільки
судом встановлено, що податковий борг у
позивача по вище переліченим торговим
патентам складає 1344,90 грн., у зв'язку з
чим у суду не має також підстав для
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача внести зміни
до облікової картки позивача шляхом
виключення з облікової картки позивача
податкового боргу у розмірі 1344,90 грн. як
неправомірно нарахованого.

Стосовно прийнятої відповідачем
податкової вимоги від 24.10.2013 року №
107-17, суд зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
встановлено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Таким чином, грошове зобов'язання
платника податку стає податковим
боргом з моменту його узгодження в
порядку, визначеному Податковим
кодексом.

Відповідно до п.п. 267.5.5. п. 267.5. ст. 267 ПК
України суми збору, не сплачені в
установлені строки, вважаються
податковим боргом і стягуються до
бюджету згідно з положеннями цього
Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковою вимогою є письмова
вимога органу державної податкової
служби до платника податків щодо
погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріали справи
відповідачем прийнята оскаржувана
вимога, у зв'язку з несплатою позивачем
у повному обсязі збору за провадження
торгівельної діяльності.

Таким чином, враховуючи висновки
зроблені судом вище про наявність у
позивача заборгованості по сплати
збору за провадження торгівельної
діяльності у сумі 1344,90 грн., яка в силу
приписів п.п.267.5.5. п.267.5. ст.267 ПК України
є податковим боргом, то оскаржувана
податкова вимога є правомірною, у
зв'язку з чим позов в частини визнання
протиправною та скасування вимоги від
24.10.2013 № 107-17 також не підлягає
задоволенню.

Згідно з приписами ст. 70 КАС України
докази повинні бути належними та
обґрунтованими. Сторони мають право
обґрунтувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору .

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
надані сторонами докази в їх
сукупності в порядку ст. ст. 69,70,86 КАС
України, суд дійшов висновку, що позов
не підлягає задоволенню.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошені в судовому
засіданні 19.02.2014 року.

У повному обсязі постанову складено та
підписано 24.02.2014 року.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 69-71, 94, 98, 160-163, 167 КАС
України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення.

У разі проголошення вступної та
резолютивної частини постанови або
розгляду справи у порядку письмового
провадження, апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Євдокімова О.О.