Справа № К/9991/8683/12-С
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/8683/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області на
постанову Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 12
липня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Кіровоградської області від 07
грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області, третя особа -
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області про призначення пенсії,
стягнення пенсії за минулий час, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області,
третя особа - Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області про
призначення пенсії та стягнення пенсії
за минулий час.

Постановою Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 12 липня 2010 року, залишеною
без змін Апеляційного суду
Кіровоградської області від 07 грудня
2011 року, позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області призначити
ОСОБА_2 пенсію на підставі статті 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» у розмірі 53% щомісячно з 25 грудня
2009 року. В решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області не
погоджуючись з рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами було встановлено, що з 18 серпня
1981 року по 06 березня 1998 року ОСОБА_2
проходив службу в органах внутрішніх
справ. Вислуга років на день звільнення
з органів внутрішніх справ в
календарному обчисленні складає 16
років 6 місяців 18 днів. Загальний
трудовий стаж позивача складає 28 років,
що підтверджується його трудовою
книжкою, та даними індивідуальних
відомостей про застраховану особу
форми ОК5.

25 грудня 2009 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Олександрія Кіровоградської області
про призначення йому пенсії відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування». 05 січня 2010 року, ОСОБА_2
відмовлено у призначенні пенсії,
оскільки він не досягнув пенсійного
віку.

Задовольняючи частково позов, суди
першої та апеляційної інстанцій,
виходили з того, що позивач має право на
отримання пенсії на підставі пункту
«б» статті 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб».

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з
такими висновками судів погодитись не
може.

Відповідно до пункту «б» статті 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» право на пенсію за вислугу
років мали особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи, які мають право на
пенсію за цим Законом, звільнені зі
служби незалежно від підстав та часу
звільнення і досягли 45-річного віку,
крім осіб, позбавлених військових або
спеціальних звань, а також звільнених
із служби у зв'язку з засудженням за
умисний злочин, вчинений з
використанням свого посадового
становища, або вчиненням корупційного
діяння, а ті з них, що є інвалідами
війни, - незалежно від віку, і мають
загальний трудовий стаж 25 календарних
років і більше, з яких не менше 12
календарних років і 6 місяців становить
військова служба, служба в органах
внутрішніх справ або служба в
державній пожежній охороні.

За змістом зазначеної норми, з 04 липня
2002 року, незалежно від підстав та часу
звільнення, правом на призначення
пенсії за вислугу років користувалися
перелічені в цій статті особи, які
досягли на час звернення за
призначенням пенсії 45-річного віку,
мали загальний трудовий стаж 25
календарних років і більше, з яких не
менше 12 календарних років і 6 місяців
становить військова служба або служба
в органах внутрішніх справ.

Редакція пункту «б» статті 12
зазначеного Закону була змінена
Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України з питань
пенсійного забезпечення та
соціального захисту
військовослужбовців». Пункт «б» статті
12 був викладений в наступній редакції:
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону,
в разі досягнення ними на день
звільнення зі служби 45-річного віку,
крім осіб, зазначених у частині третій
статті 5 цього Закону, за наявності у
них страхового стажу 25 років і більше, з
яких не менше ніж 12 календарних років і
6 місяців становить військова служба
або служба в органах внутрішніх справ,
державній пожежній охороні, органах і
підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції чи Державній
кримінально-виконавчій службі України.
Зазначені зміни набули чинності 29
квітня 2006 року.

З огляду на викладене, особи які
звернулися за призначенням пенсії за
вислугу років, передбачену пунктом «б»
статті 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» в період з 06 серпня 2002 року
по 29 квітня 2006 року мали право на
призначення такого виду пенсії при
досягненні 45-річного віку незалежно
від часу звільнення зі служби.

Судами встановлено, що з заявою про
призначення пенсії позивач звернувся 25
грудня 2009 року, коли редакція пункту
«б» статті 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» пов'язувала право на пенсію
зокрема з тим, щоб на час звільнення зі
служби особа досягла 45-річного віку, а
не на день звернення із заявою про
призначення пенсії. В даному випадку на
час звільнення позивач не досяг
встановленого законом віку, а отже у
нього відсутнє право на призначення
відповідної пенсії.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або додаткової
перевірки доказів, обставини справи
встановлені судами повно і правильно,
але допущено помилку в застосуванні
норм матеріального права, рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

постановила:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області задовольнити.

Постанову Олександрівського районного
суду Кіровоградської області від 12
липня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Кіровоградської області від 07
грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області, третя особа -
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області про призначення пенсії,
стягнення пенсії за минулий час
скасувати.

Ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області,
третя особа - Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області про
призначення пенсії, стягнення пенсії
за минулий час відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко