Справа № 495/9718/13-а
Суддя: Чебан Н. В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/9718/13-а
ПОСТАНоВА

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

12 лютого 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Чебан Н.В.,

при секретарі - Ткаченко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Білгород-Дністровському Одеської
області, справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі про
визнання неправомірними дії та
визнання неправомірною відмову у
призначенні та виплаті пенсії
управління Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі, -

В С Т А
Н О В И В:

02.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
адміністративним позовом, в якому
посилаючись на те, що управління
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області своєчасно не
повідомило його про встановлення
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших осіб"
нового розміру пенсії для інвалідів 1
групи Великої Відчизняної війни, з
01.01.2013 року, у зв'язку з чим він почав
отримати підвищену пенсію лише з 08.04.2013
року. З урахуванням викладеного
позивач просить: визнати дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області протиправними,
визнати відмову управління Пенсійного
фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області у перерахунку пенсії
з 01.01.2013 року по 08.04.2013 року
неправомірною та незаконною,
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області провести доплату до
пенсії по інвалідності за період з
01.01.2013 року по 08.04.2013 року в розмірі 3029
грн. та стягнути з відповідача
заподіяну моральну шкоду в розмірі 2000
грн. Крім того позивач просить стягнути
з відповідача витрати на послуги
адвоката в розмірі 100 грн.

20.12.2013 року заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора вступив у справу з метою
захисту прав позивача. (а.с.31)

В судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення
позовним вимог заперечувала, та
просила суд відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином,
причина неявки суду невідома.

Прокурор Білгород-Дністрвоської
міжрайонної прокуратури у судове
засідання не з'явилася, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, причина неявки суду
невідома .

У відповідності до ст.128 КАС України
підстав для відкладення розгляду
справи не встановлено, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність не з'явившехся осіб за
наявними в матеріалах справи доказами.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову необхідно відмовити у повному
обсязі, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 являється інвалідом Великої
Вітчизняної війни 1 групи "А", та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області. (а.с.10, 58)

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач оскаржує факт того, що його
своєчасно не повідомили про
встановлення Законом України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб" нового розміру пенсії для
інвалідів 1 групи Великої Відчизняної
війниз 01.01.2013 року, у зв'язку з чим він
звернувся до УПФУ лише 08.04.2013 року після
того, як дізнався про вищевикладене
через засоби масової інформації. Отже,
підставою, що слугувала для звернення
його до суду є те, що відповідач не
повідомив його у встановленому законом
порядку про зміни у пенсійному
законодавстві, а саме до Закону України
"Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", яким з 01.01.2013
року було встановлено новий розмір
пенсії для інвалідів Великої
Вітчизняної війни 1 групи, що в свою
чергу призвело до того, він звернувся
до відповідача з відповідною заявою
лише 08.04.2013 року, у зв'язку з чим
недоотримав грошові кошти, які б міг
отримати ще за січень, лютий , березень
та частину травня 2013 року в розмірі 3029
грн.

Суд не погоджується з такими
твердженнями, адже відповідно до п. 11
ст. 64 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виконавча дирекція
Пенсійного фонду зобов'язана письмово
інформувати застрахованих осіб про
набуття права на призначення пенсії і
порядок її призначення, про
призначення або відмову призначенні
пенсії, її розмір, порядок виплати, а
також про можливість та умови
переходу на інший вид пенсії та порядок
оскарження рішень виконавчих
органів Пенсійного фонду. Таким чином
наведеною нормою не передбачено в який
саме спосіб органи Пенсійного фонду
України на місцях зобов'язані письмово
інформувати громадян.

У відповідності до Постанови КМУ від
13.03.2013 року № 151 "Про внесення зміни до
пункту 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 28 липня 2010 р. № 656"
установлено, що з 1 травня 2013 р.
інвалідам війни II і III групи з числа
учасників бойових дій у період Великої
Вітчизняної війни 1941-1945 років та
учасникам бойових дій у період Великої
Вітчизняної війни 1941-1945 років, яким
виповнилося 85 років і більше, щомісячна
державна адресна допомога до пенсії,
передбачена абзацом першим цього
пункту, виплачується в розмірі,
встановленому для інвалідів війни I
групи.". З матеріалів справи вбачається,
а також про це зазначає у своєму
клопотанні від 29.01.2014 року позивач, з
26.03.1985 р. пенсія нараховувалась по
інвалідності по 06.06.1989 р.- 3-тя група
інвалідності, по 28.09.2005 р. - 2-га група
інвалідності, з 02.2008 р. по 08.04.2013 року
пенсія нараховувалась за віком. Отже,
за загальним поняттям позивач мав
право на підвищення пенсії по
інвалідності для інвалідів війни 1
групи лише тільки з 01.05.2013 року. Таким
чином, через ЗМІ позивач мав можливість
дізнатися про можливість підвищення до
пенсії.

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" переведення з
одного виду пенсії на інший
здійснюється з дня подання заяви на
підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату(дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів одержаних
органами Пенсійного фонду.

Таким чином суд приходить до висновку,
що управління Пенсійного фонду України
в м. Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області перевівши позивача з
отримання пенсії за віком, відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ" саме з 08.04.2013
року діяло в межах та спосіб
передбачений законодавством, що
регулює спірні правовідносини, адже
позивач звернувся з відповідною заявою
саме 08.04.2013 року, а не 01.01.2013 року.

Щодо позовних вимог про стягнення
моральної шкоди, то суд вважає за
необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
права. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку
із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодується
особою, яка її завдала за наявності її
вини, крім випадків встановлених
частиною 2 цієї статті.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

А у відповідності до положень п.5
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 від "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішення спору про
відшкодування моральної шкоди,
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні.

Враховуючи вищезазначене, а також, те
що в ході розгляду справи позивачем не
обґрунтовано у чому саме виразилися
втрати немайнового характеру, якими
йому було спричинено моральну шкоду та
не доведено наявність причинного
зв'язку між цими втратами та діяннями
відповідача, а також не доведено вину
управління Пенсійного фонду України в
м. Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі
Одеської області в заподіянні цієї
шкоди, тому позовні вимоги, щодо
стягнення моральної шкоди також не
підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача в частині
стягнення витрат на послуги адвоката,
суд приходить до наступного.

У сенсі розуміння до ст.ст. 87, 90 КАС
України витрати пов'язані з оплатою
допомоги адвоката, тобто витрати на
правову допомогу відносяться до
судових витрат.

Відтак, оскільки судове рішення
ухвалене не на користь позивача то
вимоги про стягнення витрат на правову
допомогу також не підлягають
задоволенню.

З урахуванням викладеного суд прийшов
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 10, 11, 70-72, 86,
159-163, 167КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі про
визнання неправомірними дії та
визнання неправомірною відмову у
призначенні та виплаті пенсії
управління Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровському та
Білгород-Дністровському районі -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
через десять днів з моменту її
проголошення.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня її проголошення.

Суддя:

Н.В.Чебан