Справа № 2а/0517/256/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/49725/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я. Гончар Л.Я. Конюшка К.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 16 березня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління праці та соціального
захисту населення Єнакієвської
міської ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в
якому просила визнати дії управління
праці та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області неправомірними та зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
недоотриману суму соціальної допомоги
у період з 08 січня 2009 року по 28 лютого 2011
року у розмірі 1668 грн. 92 коп. та моральну
шкоду у сумі 3500 грн.

Постановою Єнакіївського міського
суду Донецької області від 16 березня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанцій, ОСОБА_4
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України
в якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, що позивач доглядала за
своєю матір'ю яка є інвалідом першої
групи та не була здатна до
самообслуговування, потребувала
сторонньої допомоги. Внаслідок
вказаних обставин матір ОСОБА_4
повинна була отримувати компенсацію
призначену у розмірі 15 відсотків від
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
прийшли до висновку про їх
необґрунтованість, оскільки остання до
відповідача з заявою встановленого
зразка про нарахування її матері
компенсації як інваліду 1- ї групи не
зверталась, а отже спір відсутній.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 29.04.2004 року № 558,
якою затверджений порядок призначення
і виплати компенсації фізичним особам,
що надають соціальні послуги,
здійснюється призначення та виплата
компенсації непрацюючим фізичним
особам, які не здатні до
самообслуговування та потребують
сторонньої допомоги. Згідно з п.2 цього
порядку розмір компенсації
визначається виходячи з прожиткового
мінімуму для працездатних осіб і
становить: 15% - фізичним особам, які
надають соціальні послуги інвалідам І
групи; 10% - фізичним особам, які надають
соціальні послуги громадянам похилого
віку, інвалідам 2 групи та
дітям-інвалідам. Компенсація фізичним
особам пенсійного віку, які надають
соціальні послуги, визначається у
зазначених розмірах виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 року № 832
здійснюється призначення щомісячної
компенсації непрацюючій працездатній
особі, яка здійснює догляд за інвалідом
І групи або особою, що досягла 80-річного
віку.

Отже, непрацюючі працездатні особи, які
здійснюють догляд за інвалідом І групи
або пристарілим, які досягли 80-річного
віку, можуть отримувати, за їх вибором,
щомісячну компенсацію відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 року № 832 або відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 29.04.2004 року № 558.

Призначення компенсаційних виплат
здійснюється в управліннях праці та
соціального захисту населення за
місцем проживання, за зверненням особи
з заявою встановленого зразка.

Частина 2 ст.19 Конституції України,
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що за
відсутністю звернення про нарахування
компенсації, відповідач діяв
правомірно у межах та у спосіб
визначений законом, доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку,
що при розгляді справи судами допущено
неправильне застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Єнакіївського міського суду
Донецької області від 16 березня 2012 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді