Справа № 2а-6283/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р.
Справа № 79891/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів - Гінди
О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання -
Андрушків І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 20 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Управління
Держкомзему в Гусятинському районі
Тернопільської області, Хлопівська
сільська рада Гусятинського району
Тернопільської області про визнання
бездіяльності протиправною,
скасування розпоряджень та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Гусятинської районної
державної адміністрації
Тернопільської області в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність
посадових осіб відповідача; визнати
незаконними розпорядження відповідача
від 5.11.2010 року № 648, № 3 від 04.01.2011 року, №
473 від 11.07.2011 року; визнати його право на
отримання в оренду земельної ділянки
площею 50 га для ведення фермерського
господарства; зобов'язати відповідача
затвердити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства,
винести в натурі цю земельну ділянку,
розробити та укласти договір оренди з
ним земельної ділянки для ведення
фермерського господарства.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що він у встановленому порядку був
атестований конкурсною комісією по
відбору бажаючих на отримання землі
для ведення фермерського господарства
на голову фермерського господарства,
після чого звернувся до відповідача із
заявою про надання дозволу на розробку
та затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
орієнтовно площею 50 га для ведення
фермерського господарства, яка
знаходиться за межами населеного
пункту на території Хлопівської
сільської ради Гусятинського району за
рахунок земель резервного фонду
(земель сільськогосподарського
призначення, ріллі) з передачею в
оренду терміном на 49 років і
розпорядженням від 18.08.2010 року № 446 йому
було надано такий дозвіл. 20.08.2010 року
він уклав договір з ПП «Наш компроміс»
на розробку проекту землеустрою,
оплатив аванс на виконання робіт по
розробці проекту. Однак своїм
розпорядженням голова
райдержадміністрації від 05.11.2010 року №
648 вніс зміни у розпорядження № 446, а
саме протиправно призупинив
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
до надання конкретних пропозицій
виконкомом Хлопівської сільської ради
щодо подальшого використання земель
резервного фонду та обґрунтування
потреби жителям с. Хлопівка земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства за рахунок
земель резервного фонду, а
розпорядженням від 04.01.2011 року № 3
скасовано зазначені розпорядження.
Розпорядженням від 11.07.2011 року № 473 про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок відповідач втретє прийняв
рішення про незаконне позбавлення його
права на отримання земельної ділянки,
надавши, переваги третім особам -
жителям с. Хлопівка.

Позивач вважає дії і розпорядження
посадових осіб Гусятинської
райдержадміністрації незаконними,
оскільки висновок комісії з питань
створення фермерських господарств про
наявність у громадянина достатнього
досвіду роботи у сільському
господарстві або необхідної
сільськогосподарської кваліфікації є
умовою для державної реєстрації
фермерського господарства і надання
(передачі) громадянину у власність або
оренду земельних ділянок для ведення
фермерського господарства із земель
державної і комунальної власності, а
тому посилання на поступлення заяв від
громадян с. Хлопівка про надання
земельних ділянок під городи не є
перешкодою у створенні фермерського
господарства. Таким чином, прийнявши
оскаржувані розпорядження, відповідач
позбавив його права на отримання
земельної ділянки в натурі для ведення
фермерського господарства.

Постановою Гусятинського районного
суду Тернопільської області від 20
березня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскаржувані дії та
розпорядження відповідача є
правомірними, оскільки прийняті
(вчинені) у межах повноважень, в порядку
та спосіб, передбачені законодавством.
При прийнятті оскаржуваних
розпорядженнь відповідач врахував
інтереси жителів с. Хлопівка, які
просили Хлопівську сільську раду
надати їм земельні ділянки для ведення
особистого селянського господарства, а
також обмежену кількість земель
резервного фонду сільської ради.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати і прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги, а
саме: визнати протиправним і скасувати
розпорядження голови Гусятинської
районної державної адміністрації
Тернопільської області від 05.11.2010 року
№ 648 «Про внесення змін у розпорядження
№ 446 від 8 серпня 2010 року «Про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок»; визнати чинним розпорядження
голови Гусятинської районної
державної адміністрації
Тернопільської області від 08.08.2010 року
№ 446 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок»;
зобов'язати відповідача не чинити йому
перешкод у виготовленні та
затвердженні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 50
га для ведення фермерського
господарства, яка знаходиться за
межами населеного пункту на території
Хлопівської сільської ради
Гусятинського району Тернопільської
області за рахунок земель резервного
фонду (земель сільськогосподарського
призначення, ріллі) з передачею в
оренду терміном на 49 років; визнання
законним його право на отримання в
оренду даної земельної ділянки;
зобов'язати відповідача забезпечити
підготовку та укладення договору
оренди і передачі йому зазначеної
земельної ділянки відповідно до норм
Земельного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги позивач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення позивача, сільського голови
Хлопівської сільської ради, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідно до протоколу від 09.07.2010 року
№ 3 засідання районної конкурсної
комісії по відбору бажаючих на
отримання земель для ведення
фермерського господарства ОСОБА_1
атестувати на голову фермерського
господарства.

Після цього, він звернувся до
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області
із заявою про надання дозволу на
розробку та затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовно площею 50 га для
ведення фермерського господарства, яка
знаходиться за межами населеного
пункту на території Хлопської
сільської ради Гусятинського району за
рахунок земель резервного фонду
(земель сільськогосподарського
призначення, ріллі) з передачею в
оренду терміном на 49 років.

Розпорядженням голови Гусятинської
районної державної адміністрації
Тернопільської області від 18.08.2010 року
№ 446 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок» ОСОБА_1
було надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею 50
га для ведення фермерського
господарства.

Розпорядженням голови Гусятинської
районної державної адміністрації
Тернопільської області від 05.11.2010 року
№ 648 «Про внесення змін до
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 08.08.2010 року
№ 446 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок» було
призупинено розроблення ОСОБА_1
проекту землеустрою щодо відведення
даної земельної ділянки.

А розпорядженням голови Гусятинської
районної державної адміністрації
Тернопільської області від 04.01.2011 року
№ 3 «Про встановлення розміру
земельних ділянок, які можуть
надаватися для ведення особистого
селянського господарства із земель
резервного фонду на території
Хлопівської сільської ради» вирішено
земельні ділянки на території
Хлопівської сільської ради
першочергово надавати для ведення
особистого селянського господарства
за рахунок земель для ведення
товарного виробництва на
короткостроковий термін (п. 1); обмежити
надання у власність земельних ділянок
для ведення особистого селянського
господарства (п. 2); вважати такими, що
втратили чинність розпорядження
голови Гусятинської районної
державної адміністрації від 18.08.2010 року
№ 446 «Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок» та
розпорядження голови Гусятинської
районної адміністрації від 05.11.2010 року
№ 648 «Про внесення змін до
розпорядження голови районної
державної адміністрації від 18.08.2010
року» (п. 3).

Колегія суддів враховує, що позивач не
оскаржує в апеляційному порядку
постанову суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про: визнання протиправною
бездіяльності посадових осіб
відповідача; визнання незаконним
розпорядження відповідача № 3 від
04.01.2011 року та № 473 від 11.07.2011 року, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова в цій частині не
переглядається.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції обставини та наявні у
матеріалах справи докази, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про фермерське господарство»
відносини, пов'язані із створенням,
діяльністю та припиненням діяльності
фермерських господарств, регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч. ч. 1-4, 7 ст. 7 для
отримання (придбання) у власність або в
оренду земельної ділянки державної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
відповідної районної державної
адміністрації. Для отримання у
власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради. У заяві зазначаються:
бажаний розмір і місце розташування
ділянки, кількість членів фермерського
господарства та наявність у них права
на безоплатне одержання земельних
ділянок у власність, обґрунтування
розмірів земельної ділянки з
урахуванням перспектив діяльності
фермерського господарства. До заяви
додається рішення професійної комісії
з питань створення фермерських
господарств щодо наявності у
громадянина достатнього досвіду
роботи у сільському господарстві або
необхідної сільськогосподарської
кваліфікації.

Заяву громадянина про надання
земельної ділянки у власність або в
оренду районна або міська державні
адміністрації або орган місцевого
самоврядування розглядають у місячний
строк і в разі її задоволення дають
згоду на підготовку землевпорядною
організацією проекту відведення
земельної ділянки. Проект відведення
земельних ділянок розробляється за
рахунок Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств.
Проект відведення земельної ділянки
погоджується та затверджується
відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення
фермерського господарства передаються
громадянам України у власність і
надаються в оренду із земель державної
або комунальної власності.

У разі відмови органів державної влади
та органів місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки для ведення
фермерського господарства питання
вирішується судом. Рішення суду про
задоволення позову є підставою для
відведення земельної ділянки в натурі
(на місцевості), видачі документа, що
посвідчує право власності або
укладання договору оренди. Відведення
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться після збирання
врожаю на цій ділянці попереднім
землекористувачем.

Земельні ділянки надаються громадянам
для ведення фермерського господарства
єдиним масивом з розташованими на них
водними джерелами та лісовими
угіддями, наближеними до існуючих
шляхів, електро- і радіотелефонних
мереж, газо- і водопостачальних систем
та інших видів інженерної
інфраструктури.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 Земельного
кодексу України (тут і далі в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки в тому числі на підставі
безоплатної передачі із земель
державної комунальної власності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування, або
державних органів приватизації, або
центрального органу виконавчої влади з
питань земельних ресурсів, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (тут і далі
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) до розмежування
земель державної і комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями (крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 21
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
до відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішення питань
використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля. Місцева
державна адміністрація
розпоряджається землями державної
власності відповідно до закону.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 122
Земельного кодексу України районні
державні адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для
сільськогосподарського використання.

Оскільки спірні правовідносини
виникли щодо реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх
управлінських функцій, в даному
випадку з питань регулювання земельних
відносин, колегія суддів вважає
доцільним врахувати роз'яснення,
надані Конституційним Судом України в
рішенні від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у
Справі № 1-9/2009 за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування), орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В мотивувальній частині цього рішення
вказується, що в законах України також
передбачено право органів місцевого
самоврядування скасовувати та
змінювати свої рішення. Так, зокрема, у
Законі України «Про державний контроль
за використанням та охороною земель»
визначено право органів місцевого
самоврядування привести у
відповідність із законодавством
прийняті ними рішення з питань
регулювання земельних відносин,
використання та охорони земель (абзац
другий пункту «б» статті 6), тобто
змінити власні акти.

Також Конституційний Суд України
вказав, що системний аналіз наведених в
зазначеному рішенні положень
Конституції і законів України дає
підстави вважати, що за органами
місцевого самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну,
доповнення чи скасування. Це
узгоджується із правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997
року № 4-зп у справі про набуття
чинності Конституцією України, що
конкретна сфера суспільних відносин не
може бути водночас врегульована
однопредметними нормативними
правовими актами однакової сили, які за
змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не визначено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше (абзац п'ятий пункту 3
мотивувальної частини вказаного
Рішення).

Отже, Конституційний Суд України
дійшов висновку, що органи місцевого
самоврядування мають право приймати
рішення, вносити до них зміни та
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

Із змісту частини другої статті 144
Конституції України та частини десятої
статті 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вбачається,
що рішення органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб з
мотивів невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції, тобто в судовому порядку.
Однак, як вважає Конституційний Суд
України, це не позбавляє орган
місцевого самоврядування права за
власною ініціативою або ініціативою
інших заінтересованих осіб змінити чи
скасувати прийнятий ним правовий акт.
Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, на час прийняття
відповідачем оскаржуваних
розпоряджень, ОСОБА_1 лише розпочав
виконання розпорядження голови
Гусятинської районної державної
адміністрації Тернопільської області
від 18.08.2010 року № 446 «Про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок», а саме уклав договір із
ліцензованою організацією про
розроблення такого проекту та вніс
передоплату, однак фактично (в повному
обсязі) дане розпорядження не було
виконане.

При цьому, колегія суддів враховує, що
23.09.2010 року депутати Хлопівської
сільської ради Гусятинського району
Тернопільської області зверталися до
голови Гусятинської районної
державної адміністрації
Тернопільської області з клопотанням
про надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність чи
користування на умовах оренди та про
недоцільність створення жителем с.
Хлопівка ОСОБА_1 фермерського
господарства та виділення йому 50 га
земель резервного фонду.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копії протоколу сходу жителів
села Хлопівка від 29.05.2011 року № 2, що
було вирішено рекомендувати ОСОБА_1
зареєструвати фермерське господарство
та взяти паї у жителів с. Хлопівка в
оренду на 5 років.

А як вбачається з акту обстеження
земельних ділянок земель резервного
фонду та земель, наданих для
сінокосіння та випасання худоби
громадян на території Хлопівської
сільської ради від 11.10.2010 року, в зв'язку
із поданням жителями села 165 заяв на
площу 214 га, було проведено обстеження
земель резервного фонду на території
Хлопівської сільської ради загальною
площею 109,64 га та рекомендовано голові
районної державної адміністрації до
завершення інвентаризації земельних
ділянок («службових наділів») та
надання конкретних пропозицій
Хлопівською сільською радою щодо їх
перерозподілу та подальшого
використання земель резервного фонду,
не надавати дозволів на підготовку
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок із земель резервного
фонду, а також скасувати розпорядження
голови райдержадміністрації від 18.08.2010
року № 446 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки» площею 50
га для ведення фермерського
господарства ОСОБА_1 Розпорядженням
голови райдержадміністрації від 05.11.2010
року № 648 призупинено ОСОБА_1
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 50 га для ведення
фермерського господарства, яка
знаходиться за межами населеного
пункту на території Хлопівської
сільської ради за рахунок земель
резервного фонду та надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок жителям
села Хлопівка за рахунок земель
резервного фонду (землі
сільськогосподарського призначення,
рілля), до надання конкретних
пропозицій виконкомом Хлопівської
сільської ради щодо подальшого
використання земель резервного фонду
та обґрунтування потреби жителям села
Хлопівка земельних ділянок для ведення
господарства за рахунок земель
резервного фонду.

Також відповідно до акту проведення
інвентаризації земельних ділянок
земель резервного фонду та земель
наданих для сінокосіння та випасання
худоби громадян на території
Хлопівської сільської ради
Гусятинського району від 06.11.2010 року,
комісія надала пропозицію земельну
ділянку резервного фонду площею 65,52 га
залишити в запасі.

Враховуючи наведене вище, а саме
наявність великої кількості заяв
жителів села Хлопівка про надання їм в
користування земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства, тобто необхідність
врахування інтересів жителів села
Хлопівка, відсутність з врахуванням
цього у резервному фонді Хлопівської
сільської ради необхідної кількості
земель для надання одним масивом, як це
передбачено ч. 7 ст. 7 Закону України
«Про фермерське господарство», ОСОБА_1
земельної ділянки площею 50 га, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
безпідставність позову в частині вимог
про скасування розпоряджень
відповідача.

Слід також зауважити, що відповідач в
апеляційному порядку не оскаржує
розпорядження відповідача від 04.01.2011
року № 3 «Про встановлення розміру
земельних ділянок, які можуть
надаватися для ведення особистого
селянського господарства із земель
резервного фонду на території
Хлопівської сільської ради» п. 3 якого
вирішено вважати такими, що втратили
чинність розпорядження голови
Гусятинської районної державної
адміністрації від 18.08.2010 року № 446 «Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок» та розпорядження голови
Гусятинської районної адміністрації
від 05.11.2010 року № 648 «Про внесення змін
до розпорядження голови районної
державної адміністрації від 18.08.2010
року».

В зв'язку з наведеним не підлягають
задоволенню також інші позовні вимоги
ОСОБА_1, які є похідними від вимог про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 20 березня 2012 року у справі № 6283/11/1904
- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін