Справа № 813/9573/13-а
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2014 року м.
Львів № 813/9573/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Чернявської О.Д. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник Копинець А.В.;
відповідача: представник Чижевський
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів «Трускавецькурорт» до
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,-
Закрите акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
«Трускавецькурорт» (далі - ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт») звернулося до суду
з позовом до Дрогобицької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (далі - Дрогобицька
ОДПІ ГУ Міндоходів у Львівській
області), в якому просить скасувати
податкове повідомлення - рішення
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акта перевірки №95/22-1/30322940 від
18.09.2013 року, в якому відповідачем
передчасно встановлено порушення
вимог податкового законодавства щодо
нереальності господарських операцій
із ТОВ «Леміш Груп». Зазначив, що під
час складання зазначеного акту
перевірки відповідачем не було
досліджено оригіналів первинних
документів по фінансово -
господарських взаємовідносинах між
ЗАТ «Трускавецькурорт» та ТОВ «Леміш
Груп», оскільки такі вилучені
відповідно до протоколу виїмки від
03.07.2012 року, в той же час висновки щодо
нереальності господарських операцій
із вказаним контрагентом базуються
виключно на вироку Шевченківського
районного суду м. Києва від 22.05.2012 р. у
справі №2610/9798/2012 та вироку
Шевченківського районного суду м.
Києва від 24.01.2012 р. у справі №1- 2005/11, які
не можуть слугувати єдиною підставою
для висновків податкового органу щодо
порушення податкового законодавства
Крім цього, зазначає, що вирок
Шевченківського районного суду від
22.05.2012 р. у справі №2610/9798/2012 стосується
іншого періоду, ніж той, що був
предметом документальної позапланової
невиїзної перевірки ЗАТ
«Трускавецькурорт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Леміш Груп» за період з 01.06.2010 р. по
31.12.2012 р. Правочини між позивачем та TOB
«Леміш Груп» в судовому порядку
недійсними або фіктивними не
визнавались, а відтак створюють
юридичні наслідки для сторін, а
вищевказаними вироками не встановлено
жодних обставин щодо посадових осіб
ЗАТ «Трускавецькурорт» та
господарських відносин між ТОВ «Леміш
Груп» та ЗАТ «Трускавецькурорт».
Позивач вважає висновки відповідача
щодо фінансово-господарських
взаємовідносин позивача з ТОВ «Леміш
Груп» необґрунтованими, а податкове
повідомлення - рішення протиправним.
Крім цього, покликається на Постанову
Львівського окружного
адміністративного суду у справі №
813/7613/13-а від 20 листопада 2013 року, якою
адміністративний позов ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт» було задоволено
частково і визнано протиправними дії
Дрогобицької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області щодо проведення
позапланової невиїзної перевірки ЗАТ
ЛОЗ «Трускавецькурорт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Леміш Груп» за
період з 01.06.2010 р. по 31.12.2012 р., за
наслідками якої складено Акт перевірки
№95/22-1/30322940 від 18.09.2013 р.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
Представник відповідача позовні
вимоги заперечив з підстав, викладених
у письмових запереченнях від 20.01.2014
року. В яких зазначив, що наявність
укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції. Крім цього
зазначив, що судам належить звертати
особливу увагу на дослідження обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку. При цьому
приймати на підтвердження даних
податкового обліку лише достовірні
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
Вказав, що аналіз первинних документів
позивача із його контрагентом ТОВ
«Леміш Груп» було здійснено податковим
органом під час попередніх перевірок
позивача, що оформлені актами від 21.12.2010
року та від 02.03.2012 року. Зазначив, що
обов'язок щодо надання доступу до
вилучених первинних документів згідно
протоколу виїмки, відповідач виконав.
Щодо покликань позивача на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013 року
у справі №813/7613/13-а, зазначив, що така не
набрала законної сили. В той же час,
вироками Шевченківського районного
суду м. Києва від 22.05.2012 р. та від 24.01.2012 р.
встановлено, що ТОВ «Леміш Груп»
створено з метою здійснення незаконної
діяльності, отже первинні документи,
видані таким суб'єктом, в т.ч. і ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт», не мають юридичної
сили. Відтак, виписані податкові
накладні та акти виконаних робіт не
можуть братись до уваги у податковому
обліку ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт», а
тому вони і не досліджувались
податковим органом при проведенні
перевірки.

На думку відповідача прийняте
податкове - повідомлення рішення є
обґрунтованим і підстав для його
скасування немає. Представник
відповідача в судовому засіданні
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності і встановив
наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт»
зареєстроване як юридична особа, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи А00
№364522, довідкою АА №720718 з Єдиного
державного реєстру підприємства та
організацій України. Взяте на облік
Дрогобицькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області з 31.03.1999 р. за №72.

З 29.08.2013 року по 11.09.2013 року Дрогобицькою
ОДПІ проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Леміш Груп» за період з 01.06.2010 р. по
31.12.2012 р., за результатами якої складено
Акт від 18.09.2013 р. №95/22-1/30322940.

У висновках акта перевірки від 18.09.2013
року відповідач зазначив про порушення
ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» вимог
п.п.7.4.1, п.п.7.4.4., п.п.7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 р., в результаті
чого занижено податок на додану
вартість на суму 3336676,94 грн., в т.ч. за
червень 2010 р. на 961680 грн., за липень 2010 р.
на 1003436 грн., за вересень 2010 р. на 1371649
грн.; не підтверджено реальність
здійснення операцій з контрагентом
постачальником - ТОВ «Леміш Груп» (код
ЄДРПОУ - 38337980).

Під час перевірки податковий орган
даючи оцінку правомірності віднесення
до складу податкового кредиту сум ПДВ,
відповідачем використано:

1) довідку №1/23-2/30322940 від 21.12.2010 р. «Про
результати проведеного аналізу
фінансово-господарської діяльності та
опрацювання встановлених ризикових
операцій ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт»
та, яка є додатком до акту ДПІ у м.
Трускавець від 21.12.2010 р. №326/23-0/30322940 «Про
результати планової виїзної перевірки
ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2009 р. по
30.06.2010 р.»;

2) довідку №1/22-10/30322940 від 02.03.2012 р. «Про
результати проведеного аналізу
фінансово-господарської діяльності та
опрацювання встановлених ризикових
операцій ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт»
та, яка є додатком до акту ДПІ у м.
Трускавець від 02.03.2012 р. №33/22-10/30322940 «Про
результати планової виїзної перевірки
ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 р. по 30.09.2011 р.»;

3) вирок Шевченківського районного суду
м. Києва від 22.05.2012 р. по справі №2610/9798/2012
по обвинуваченню керівника та
засновника ТОВ «Леміш Груп» ОСОБА_3 у
скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27,
ч.1 ст. 205, ч.2 ст. 358 КК України (фіктивне
підприємництво та підробка
документів);

4) вирок Шевченківського районного суду
м. Києва від 24.01.2012 р. по справі №1-2005/11 по
обвинуваченню керівника та засновника
ТзОВ «Леміш Груп» ОСОБА_4 у скоєнні
злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.205
КК України (фіктивне підприємництво).

На основі таких висновків,
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 08.10.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на 1371649,00
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями на 342912,00 грн., яке позивач
оскаржив в судовому порядку.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Порядок проведення камеральних,
документальних (планових або
позапланових; виїзних або невиїзних) та
фактичних перевірок визначається ПК
України.

Згідно з п.85.2 ст.85 ПК України платник
податків зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Дрогобицькою ОДПІ повідомлено 28.08.2013 р.
ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» про
проведення 29.08.2013 р. позапланової
невиїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Леміш груп» за період з 01.06.2010 р. по
31.12.2012 р. та зобов'язано відповідно до
п.85.2 ст.85 ПК України забезпечити
надання всіх необхідних документів, що
підтверджують здійснення
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Леміш груп» за період з 01.06.2010 р. по
31.12.2012 р.

Листом від 03.09.2013 р. №1544 позивач
повідомив відповідача про
неможливість надати оригінали
первинних документів для перевірки,
оскільки вони вилучені заступником
начальника відділу УБОЗ ГУ МВС України
у Львівській області, майором міліції
Мацейком Р.М. відповідно до протоколу
виїмки від 03.07.2012 р.

Відповідно до п.85.9 ст.85 вказаного
Кодексу, у разі коли до початку або під
час проведення перевірки оригінали
первинних документів, облікових та
інших регістрів, фінансової та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, а також
виконання вимог іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, були
вилучені правоохоронними та іншими
органами, зазначені органи зобов'язані
надати для проведення перевірки
контролюючому органу копії зазначених
документів або забезпечити доступ до
перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в
абзаці першому вказаного пункту,
вилучені правоохоронними та іншими
органами, терміни проведення такої
перевірки, у тому числі розпочатої,
переносяться до дати отримання
вказаних копій документів або
забезпечення доступу до них.

Судом встановлено, що відповідачем
скеровано запит до УБОЗ ГУ МВС України
у Львівській області про надання
доступу до документів або надання
копій, які є предметом перевірки
№1318/10/22-1 від 04.09.2013 р.

На вказаний запит відповідачем
отримано лист УБОЗ ГУ МВС України від
12.09.2013 р. №24/6-4021РБ, в якому повідомлено,
що первинні документи ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт» щодо проведення
взаєморозрахунків з ТОВ «Леміш Груп»
скеровані в ГСУ МВС України для
приєднання до матеріалів кримінальної
справи, тому надати доступ працівникам
податкового органу до вказаних
документів неможливо.

Відповідач звернувся із запитом до ГСУ
МВС України про надання копій
документів, які є предметом перевірки
№1550/10/22-1 від 13.09.2013 р. В судовому
засіданні представник відповідача
повідомив, що вказані документи ні на
момент проведення перевірки, ні момент
розгляду цієї справи, на адресу
відповідача не надходили, доступ до
таких документів ГСУ МВС України не
надавався.

Враховуючи наведені обставини, суд
дійшов висновку, що відповідачу доступ
до вилучених первинних документів
позивача правоохоронними органами
наданий не був, належним чином завірені
копії вказаних документів на адресу
податкового органу не надсилались.

В той же час, судом встановлено, що
підставами для висновків, викладених в
Акті перевірки від 18.09.2013 р. №95/22-1/30322940,
стали, зокрема, довідка №1/23-2/30322940 від
21.12.2010 р. «Про результати проведеного
аналізу фінансово-господарської
діяльності та опрацювання
встановлених ризикових операцій ЗАТ
ЛОЗ «Трускавецькурорт» та довідка
№1/22-10/30322940 від 02.03.2012 р. «Про результати
проведеного аналізу
фінансово-господарської діяльності та
опрацювання встановлених ризикових
операцій ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт», в
яких досліджувались первинні
документи позивача щодо господарських
операцій із ТОВ «Леміш Груп». В
судовому засіданні представник
відповідача ствердив, що фактів
порушень податкового законодавства за
наслідками проведення таких перевірок
Дрогобицькою ОДПІ не встановлено і
податкові повідомлення - рішення не
приймалися.

Приймаючи ж рішення про можливість
проведення даної перевірки без
дослідження первинних документів
позивача відповідач керувався тим, що
ТОВ «Леміш Груп» створене з метою
здійснення незаконної діяльності, тому
первинні документи, видані таким
суб'єктом, в тому числі і ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт», не мають юридичної
сили, а тому дослідженню не підлягають,
а доводи щодо порушення податкового
законодавства позивачем ґрунтуються
виключно на вироках Шевченківського
районного суду м. Києва від 22.05.2012 р. та
від 24.01.2012 р.

З приводу такого підходу відповідача
до перевірки правомірності
декларування платником сум податку на
додану вартість підприємства слід
зазначити наступне.

Згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Відповідно до п.78.7 ст.78 ПК України
перелік матеріалів, які можуть бути
підставою для висновків під час
проведення документальної
позапланової перевірки, та порядок
надання платниками податків
документів для такої перевірки
встановлено статтями 83, 85 ПК України.

Статтею 83 ПК України передбачено, що
для посадових осіб контролюючих
органів під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені вказаним Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Судом встановлено, що вироком
Шевченківського районного суду м.
Києва від 22.05.2012 р. у справі №2610/9798/2012
керівника та засновника ТОВ «Леміш
Груп» ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.205,
ч.2 ст.358 КК України (фіктивне
підприємництво та підробка
документів), а вироком Шевченківського
районного суду м. Києва від 24.01.2012 р. по
справі №1-2005/11 керівника та засновника
ТОВ «Леміш Груп» ОСОБА_4 визнано винним
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.205 КК України (фіктивне
підприємництво). З наведених вироків
суду вбачається, що ТОВ «Леміш Груп»
створене з метою здійснення незаконної
діяльності.

Суд зазначає, що вказані вироки не
можуть служити самостійною і
достатньою підставою для висновків
відповідача про те, що позивачем
порушені вимоги п.п.7.4.1, п.п.7.4.4., п.п.7.4.5.
п.7.4. ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 р., в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 3336676,94 грн., в
т.ч. за червень 2010 р. на 961680 грн., за
липень 2010 р. на 1003436 грн., за вересень 2010
р. на 1371649 грн., оскільки, по-перше
стосуються іншої юридичної особи; по -
друге, зміст господарської діяльності
позивача відображається у відповідних
первинних документах, які не
досліджувались відповідачем під час
проведення перевірки. Вказана
обставина представником відповідача в
судовому засіданні не заперечувалась.

Тобто, наявність вироку не може
свідчити про правомірність чи
неправомірність господарських
операцій, якщо під час розгляду
кримінальної справи такі обставини не
досліджувалися та не встановлювалися.
Зі змісту вироків Шевченківського
районного суду м. Києва від 22.05.2012 р. та
від 24.01.2012 р. вбачається, що питання
реальності господарських операцій із
ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» не
досліджувалося, й обставини формування
позивачем податкового кредиту не
встановлювалися.

А відтак, саме по собі здійснення
реєстрації названого товариства без
мети реального провадження
підприємницької діяльності та
номінальність його керівництва цим
товариством, установлена у названих
кримінальних справах, за відсутності
інших обставин, які б свідчили про
необґрунтованість податкової вигоди,
були безпідставно визнані
контролюючим органом як доказ
безтоварності господарських операцій
ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт».

Крім того, суд звертає увагу на те, що
об'єктивну сторону злочину, у вчиненні
якого вироком Шевченківського
районного суду від 22.05.2012 р. у справі
№2610/9798/2012 визнано винним засновника
ТОВ «Леміш Груп» ОСОБА_3, становлять дії
підсудного по створенню суб'єкта
підприємницької діяльності з метою
прикриття незаконної діяльності,
вчинені у 2009 році. Тобто, вирок
стосується іншого періоду, ніж той, що
був предметом документальної
позапланової невиїзної перевірки ЗАТ
ЛОЗ «Трускавецькурорт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правильності
нарахування та сплати податку на
додану вартість при здійсненні
фінансово-господарських операцій з ТОВ
«Леміш Груп» за період з 01.06.2010 р. по
31.12.2012 р.

До набрання чинності Податковим
кодексом України відносини щодо
порядку нарахування та сплати податку
на додану вартість визначав Закон
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997, № 168/97-ВР (чинний на
момент вчинення господарських
операцій), зокрема п.п.7.4.1, п.п.7.4.4.,
п.п.7.4.5. п.7.4. ст.7, які узгоджуються із
нормами Податкового кодексу України,
якими визначено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку належно
оформленої податкової накладної. Отже,
єдиними факторами, які можуть впливати
на формування податкового кредиту є
наявність податкової накладної та
наявність господарської операції. Тому
аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися
податковим органом на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту.

З наведеного вбачається, що під час
проведення перевірки відповідачем
безпідставно не було досліджено
первинну документацію по фінансово -
господарських взаємовідносинах ЗАТ
ЛОЗ «Трускавецькурорт» з ТОВ «Леміш
Груп», а відтак, висновки відповідача
про нереальність
фінансово-господарських
взаємовідносин позивача з ТОВ «Леміш
Груп» є передчасними.

Що ж стосується посилання Дрогобицької
ОДПІ на неможливість формування даних
податкового обліку на підставі
первинних документів, підписаних від
імені контрагента позивача, то слід
зазначити, що при дотриманні позивачем
законодавчо встановлених вимог щодо
оформлення відповідних документів,
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, що свідчать про
обізнаність ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт» про зазначення
контрагентом недостовірних
відомостей. З огляду на недоведеність
податковим органом існування
відповідних фактів, та обставина, що
первинні документи, які навіть не
вивчалась відповідачем під час
проведення перевірки, від імені
контрагента не мають юридичної сили, не
є достатньою підставою для позбавлення
позивача права на формування
податкового крудиту за наслідками
господарських операцій із ТОВ «Леміш
Груп».

Крім цього, суд враховує постанову про
закриття кримінального провадження
від 19 грудня 2013 року, винесену за
наслідками досудового розслідування
щодо несплати службовими особами ЗАТ
ЛОЗ «Трускавецькурорт» податку на
додану вартість на суму 1371649,00 грн., в
якій зазначено, що досудовим
розслідуванням підтверджено
здійснення фактичної господарської
операції ЗАТ ЛОЗ «Трускавецькурорт» в
період з 01.06.2010 р. по 31.12.2012 р., в тому
числі проведення розрахунків з ТОВ
«Леміш Груп».

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи з'ясовані обставини та
аналізуючи вищезазначені норми закону,
є підстави вважати, що оскаржуване
рішення відповідача прийнято без
належної перевірки та поспішно і
ґрунтуються на припущеннях. Однак
рішення суб'єкта владних повноважень
не може і не повинно ґрунтуватись на
припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Із урахуванням вищевикладеного,
податковим органом не наведено
переконливих доводів та існування
обставин, які виключають право
позивача на формування податкового
кредиту у зв'язку із господарськими
операціями, що відбулися між останнім
та ТОВ «Леміш Груп», а тому не доведено
належним чином правомірність
податкового повідомлення-рішення,
оскільки є причини вважати, що воно
прийнято на підставі недостатньо
обґрунтованих та передчасних
висновків про відсутність реального
характеру цих господарських
взаємовідносин.

Відтак, прийняте на основі висновків
акта перевірки від 18.09.2013 року
податкове повідомлення - рішення
№ від 08.10.2013 року не відповідає
критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС
України, оскільки прийнято
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
непропорційно. В той же час, позивач
довів обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України суд приходить до висновку, що
таке податкове повідомлення-рішення
слід скасувати як протиправне.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
понесені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області № від 08.10.2013 року.

Присудити із Державного бюджету на
користь Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів «Трускавецькурорт» (вул.
Біласа, 13, м. Трускавець, Львівська
область, 82200, ) судовий
збір у розмірі 4588 (чотири тисячі п'ятсот
вісімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 10.02.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.