Справа № 1618/2а -257/11
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 р.Справа № 1618/2а -257/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Подобайло З.Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області на
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14.02.2011р.
по справі № 1618/2а -257/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Лубенської міської ради
Полтавської області

про визнання дій неправомірними,
здійснення перерахунку та стягнення
недоотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,

ВСТАНОВИЛА:

24.11.10 року ОСОБА_1 (далі-позивач)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області про
визнання дій неправомірними,
здійснення перерахунку та стягнення
недоотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14.02.2011
року адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради (далі -УПСЗН Лубенської МР)
щодо відмови позивачу у проведенні
перерахунку та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9.07.2007 року
по 31.12.2007 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років
неправомірними.

Зобов»язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради здійснити перерахунок та
доплатити позивачу допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9.07.2007 року
по 31.12.2007 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив скасувати
оскаржувану постанову, та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначило, що УПСЗН Лубенської
МР не порушувало положення Конституції
України та Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", діяло в межах
повноважень наданих державою.
Відповідач не має права встановлювати
розмір зазначених допомог, а лише
виплачує їх відповідно до розмірів
встановлених Законом України "Про
Державний бюджет України" на
відповідний рік.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, належним чином повідомлені
про дату, місце та час розгляду справи,
що підтверджується наявними у
матеріалах справи повідомленнями про
вручення рекомендованого поштового
відправлення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Як було встановлено судом першої
інстанції та знайшло своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду, позивачка народила сина
21.04.2007 року (а.с.6) Отримує допомогу по
догляду за дитиною до 3-х років (а.с.8-10).

Задовольняючи частково позовні вимоги
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 2007 рік відповідно до ч.1 ст. 15
Закону України "Про державну допомогу
сім"ям з дітьми", у розмірі,
встановленого законом, прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідач протиправно проводив
виплату даної допомоги у розмірі, що не
відповідає вимогам ст. 15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
з урахуванням положень рішення
Конституційного Суду України №6-рп/2007
від 09.07.2007 р.

Перевіряючи правомірність судового
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
було порушено норми процесуального
права, які виявились в наступному.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулась до суду з позовом
24.11.2010 року, в якому просила
задовольнити позовні вимоги за період
з 01.07.2007 року по 01.05.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зазначає, що після
набрання чинності Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р.
№ 2453- IV, яким внесено зміни до КАС
України, строк на звернення до суду з
адміністративним позовом, якщо право
на звернення до суду виникло до цієї
дати, обчислюється з цієї дати при
умові, якщо станом на 30.07.2010 року не збіг
строк на звернення до суду,
встановлений чинним законодавством, що
регулювало відповідні суспільні
правовідносини до набрання чинності
змін до КАС України.

Виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі "Мельник проти
України" (заява №23436/03), колегія суддів
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин положення ч. 2 с.
99 КАС України, в редакції, яка діяла до
30.07.2010 року.

Правовідносини в даній справі повинні
розглядатися, в першу чергу, виходячи з
правомірності або неправомірності дій
чи бездіяльності органу владних
повноважень, на звернення для
оскарження яких Кодексом
адміністративного судочинства
передбачено 1 рік.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
її права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 24.11.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Колегія суддів не вбачає підстав
поважності пропуску строку звернення
до суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та доплатити позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років підлягають
залишенню без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати постанову суду і
залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи порушені вимоги ст.
100 КАС України, а тому постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню в
частині задоволення позовних вимог з
прийняттям в цій частині нової ухвали
про відмову в поновленні строку
звернення до суду та залишенням цієї
частини позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 197 п. 4 ст.
198, 200, 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області -
задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 14.02.2011р. по
справі № 1618/2а -257/11 скасувати в частині
задоволення позовних вимог щодо в
частині визнання дій Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у
проведенні перерахунку та виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років неправомірними
та зобов»язання Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради здійснити перерахунок та
доплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9.07.2007 року
по 31.12.2007 року у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Прийняти в цій частині ухвалу, якою
відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку
для звернення до суду з позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Лубенської
міської ради Полтавської області про
визнання дій неправомірними,
здійснення перерахунку та стягнення
недоотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Григоров А.М.Судді
Мельнікова Л.В. Подобайло З.Г.