Справа № 2а-2135/08/0770
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.
Справа № 52810/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А. І.;

за участю секретаря судового засідання
- Луки Х. М.;

представника відповідача -
Пензова С. В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Виноградівської митниці на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року в справі за позовом малого
приватного підприємства «Лиса» до
Виноградівської митниці, державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Закарпатської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2008 року Закарпатським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву малого
приватного підприємства «Лиса» до
Виноградівської митниці, державної
податкової інспекції у Тячівському
районі Закарпатської області про
визнання поважною причини пропуску
строку, визначеного ст. 99 КАС України
для звернення до суду за захистом прав
та інтересів відповідно до предмету
заявленого спору, поновити строк
звернення до адміністративного суду та
розглянути заявлений спір по суті;
визнання незаконними та скасування
податкових повідомлень
Виноградівської митниці №№ 1, 2 від 04
липня 2007 року про донарахування
податкових зобов'язань на загальну
суму 35385,34 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що при ввезенні на сідельні
тягачі були оформлені митні
декларації, де в графі 33 зазначений код
виду цього товару , який вказував,
що ці транспортні засоби є новими, що
передбачало сплату мита в розмірі 5%
вартості товару. Також вказано, що про
прийняті податкові повідомлення
позивачеві нічого не було відомо.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення за № 1, що
прийняте Виноградівською митницею 04
липня 2007 року щодо малого підприємства
«Лиса», яким визначено податкове
зобов'язання на суму 29487,78 грн.;
податкове повідомлення за № 2, що
прийняте Виноградівською митницею 04
липня 2007 року щодо малого підприємства
«Лиса», яким визначено податкове
зобов'язання на суму 5897,56 грн. В
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
при наявності тимчасових
реєстраційних документів, виданих
уповноваженими державними органами
влади, у тому числі іноземними, на
термін, необхідний для здійснення
транспортування транспортного засобу
самоходом від країни-експортера до
місця призначення в Україні
транспортні засоби не вважаються
такими, що були у використанні.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем -
Виноградівською митницею, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що ставка ввізного
мита 5% відсотків була застосована
внаслідок неправильної класифікації,
оскільки транспортні засоби, на які
було видано тимчасові реєстраційні
документи, мають класифікуватися за
кодом УКТ ЗЕД як такі, що
використовувались.

Судом апеляційної інстанції
відповідно до ст. 55 КАС України
проведено процесуальне
правонаступництво, а саме -
Виноградівську митницю замінено
Чопською митницею Міндоходів.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку
задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
були повідомлені належним чином, а
тому, суд, відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та проаналізувавши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції не знаходить
підстав для задоволення такої.

Встановлено, що 31 березня 2007 року
позивачем подано Виноградівській
митниці для митного оформлення
сідельний тягач колісний для
перевезення напівпричепів, марки
«Scania», тип R420LА4Х2НNА, шасі ХLER4Х4,
тип двигуна дизельний, об'ємом 11700 см.
куб., номер двигуна 6323608, транзитний
номер WL-763F, 2007 року випуску відповідно
до ВМД № 302010210/7/121645 від 31 березня 2007
року. В графі 33 цієї ВМД було зазначено
код товару за Українською
класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності
, який відповідає новому
транспортному засобу.

Відповідної до вказаної ВМД
відправником сідельного тягача є фірма
«Scania Credit AB» S-15187 Sodertalje Sweden, а
одержувачем є позивач.

Вказаний автомобіль був придбаний у
Швеції на заводі-виробникові цих
автомобілів. З метою доставки
придбаного автомобіля самоходом в
Україну компетентними органами були
видані тимчасові реєстраційні
документи строком на два тижні. Вказану
інформацію підтвердив представник
відповідача Виноградівської митниці в
ході судового засідання в суді першої
інстанції.

На підставі поданих позивачем
документів, митне оформлення
вищевказаного сідельного тягача було
проведено за кодом товару за
Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності
, який відповідає новому
транспортному засобу.

На підставі наказу Виноградівської
митниці від 21 травня 2007 року за № 324, з
метою з'ясування обставин митного
контролю та митного оформлення
сідельного тягача «Scania», 2007 року
виготовлення, інспектором відділу
митного оформлення № 2 митного поста
«Рахів» Дьордяєм І.І., була проведена
відповідна перевірка, про що 15 червня
2007 року складено відповідну довідку. В
результаті проведення митного огляду
автотранспортного засобу, який було
доставлено своїм ходом, зазначено
пробіг на показнику спідометра 1950 км.
Відстань від м. Тячів Україна до м.
Зволле Голландія за даними Інтернету
становить 1799 км. В пакеті документів, що
подані декларантом до митного
оформлення були подані допуск до
експлуатації Частина 1 № W1-K-1-078/07-00024 від
19 березня 2007 року та допуск до
експлуатації Частина 2 № UR 647012 від 19
березня 2007 року, які виписані на МПП
«Лиса» для транзитного переміщення
транспортного засобу. Дата видачі
допуску до експлуатації обох Частин
співпадає з датою рахунку, який
виписаний на фірмовому бланку заводу
виробника SCANIA. Кількість попередніх
власників не зазначено в допуску до
експлуатації. В Частині 1 вказано
кінцевий термін транзитного
переміщення 02 квітня 2007 року. Цей
термін був вказаний також на
транзитному номері (WL-763F), що дало змогу
вважати даний транспортний засіб новим
і класифікувати його під кодом УКТЗЕД
. Допуски до експлуатації Частини
1 та Частини 2 на нові автотранспортні
засоби почали видавати з 01 березня 2007
року. Даний транспортний засіб був
заявлений згідно лізингового договору
за № REF № 69-05199 від 19 грудня 2006 року, який
укладений між МПП «Лиса» та «Scania Credit AB»
S-15187 Sodertalje Sweden, в якому вказано, що право
на першу реєстрацію має МПП «Лиса». За
результатами цієї перевірки комісія
прийшла до висновку, що вказаний
транспортний засіб потрібно було
класифікувати у товарній позиції
, як бувший у використанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Здійснивши перевірку висновків суду
першої інстанції щодо відповідності
оскаржуваних податкового
повідомлень-рішень вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України суд апеляційної інстанції
погоджується з такими та вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 5 частини 3 Закону
України «Про порядок ввезення
(пересилання) в Україну, митного
оформлення й оподаткування особистих
речей, товарів та транспортних засобів,
що ввозяться (пересилаються)
громадянами на митну територію
України» транспортними засобами за
кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05 Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, що
були у користуванні, слід вважати такі,
на які були або є реєстраційні
документи, видані уповноваженими
державними органами, в тому числі
іноземними, що дають право
експлуатувати ці транспортні засоби на
постійній основі.

Отже питання щодо визначення
транспортних засобів такими, що
використовувалися законодавцем
врегульовано, однак щодо товарних
позицій 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05, яків
возяться (пересилаються) громадянами
(фізичними особами) на митну територію
України.

Відповідно до статті 9 частини 7 КАС
України у разі відсутності закону, що
регулює відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Суд першої інстанції застосував до
даних спірних відносин положення
статті 5 частини 3 Закону України № 2681-III
«Про порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» щодо визначення у
товарних позиціях 87.01, 87.02, 87.03, 87.04, 87.05
поняття транспортних засобів, що
використовувалися. Відповідно,
транспортними засобами, що
використовувалися, вважаються такі, на
які були або є реєстраційні документи,
видані уповноваженими державними
органами, в тому числі іноземними, що
дають право експлуатувати ці
транспортні засоби на постійній
основі.

Відповідно до Наказу Державної митної
служби України від 19 липня 2007 року за №
609 «Про внесення зміни до наказу
Державної митної служби України від
31.01.2004 № 68», який втратив чинність
згідно з наказом Державної митної
служби України від 30 грудня 2010 року за
№ 1561, на виконання статті 312 Митного
кодексу України в частині розроблення
пояснень та рекомендацій з метою
забезпечення однакового тлумачення та
застосування УКТ ЗЕД і згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 грудня 2002 року за № 1863 «Про
затвердження Порядку ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності»
примітки та положення до 87 групи
розділу XVII Пояснень до Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
затверджених наказом Державної митної
служби України від 31 січня 2004 року № 68,
доповнено прикінцевою частиною такого
змісту: «Додаткові загальні положення
України у групі 87 нові транспортні
засоби, на які видані тимчасові
реєстраційні документи уповноваженими
державними органами влади, у тому числі
іноземними, на термін, необхідний для
здійснення транспортування
транспортного засобу самоходом від
країни-експортера до місця призначення
в Україні, не вважаються такими, що були
у використанні». Митним органам
застосовувати зміни та доповнення до
Пояснень до УКТ ЗЕД та використовувати
їх як допоміжний робочий матеріал при
здійсненні класифікації товарів
згідно з УКТ ЗЕД .

Отже Державна митна служба України,
приймаючи цей наказ, визначила, що при
наявності тимчасових реєстраційних
документів, виданих уповноваженими
державними органами влади, у тому числі
іноземними, на термін, необхідний для
здійснення транспортування
транспортного засобу самоходом від
країни-експортера до місця призначення
в Українітранспортні засоби не
вважаються такими, що були у
використанні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
оскільки цей наказ приймався з метою
забезпечення однакового тлумачення та
застосування УК ТЗЕД, то правильність
митного оформлення сідельного тягача
Сканія, 2007 року випуску по ВМД №
302010210/7/121645 від 31 березня 2007 року як
нового цим наказом підтверджена.

Отже, митне оформлення сідельного
тягача Сканія, 2007 року випуску по ВМД №
302010210/7/121645 від 31 березня 2007 року як
нового не суперечить положенням Наказу
Державної митної служби України від 19
липня 2007 року за № 609, який і був виданий
саме з метою забезпечення однакового
тлумачення та застосування УКТЗЕД.

Крім того, відповідачем 24 липня 2007 року
та 30 липня 2007 року були оформлені інші
сідельні тягачі Сканія, 2007 року
випуску, які були завезені позивачем у
квітні 2007 року, як нові в товарній під
категорії 870120100 саме як нові.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виноградівської
митниці залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року в справі № 2а-2135/08/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І.
Рибачук

Ухвалу складено в повному обсязі 24
лютого 2014 року