Справа № 2-а-459/10/2170
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/52819/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Борисенко І.В.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року

у справі № 2-а-459/10/2170

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_3

до старшого державного податкового
ревізора-інспектора Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області Іщенка Івана
Валерійовича,

головного державного податкового
ревізора-інспектора Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області Абрамець Оксани
Вікторівни,

Державної податкової адміністрації у
Херсонській області,

Державної податкової інспекції у м.
Херсоні

про захист порушених прав, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2010 року позов Приватного
підприємця ОСОБА_3 (позивач) до старшого
державного податкового
ревізора-інспектора Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області Іщенка Івана
Валерійовича (відповідач-1), головного
державного податкового
ревізора-інспектора Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області Абрамець Оксани
Вікторівни (відповідач-2), Державної
податкової адміністрації у
Херсонській області (відповідач-3) та
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні (відповідач-4) задоволено.
Визнано нечинним рішення № від 30
травня 2007 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.
Відшкодовано ПП ОСОБА_3 з Державного
бюджету України витрати із сплати
судового збору в розмірі 3,40 грн.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано порушенням порядку
проведення перевірки.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач-4 оскаржив
її в апеляційному порядку.

Постановою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року
апеляційну скаргу ДПІ у м. Херсоні
задоволено. Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2010 року скасовано. Прийнято
нову постанову, якою відмовлено в
задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням у справі, позивач
оскаржив його в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року та залишення в силі
постанови Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2010 року.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач-4 просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами ДПА
у Херсонській області проведено
перевірку кіоску, що належить позивачу,
щодо контролю за дотриманням вимог
чинного законодавства у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг суб'єктами підприємницької
діяльності, за результатами якої
складено акт № 21220335/0235/219 від 17 травня
2007 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 30 травня 2007 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1 592,50 грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пунктів 1, 6, 10 статті 3 Закону
України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з проведенням
розрахункової операції на суму в
розмірі 216,50 грн. без застосування
реєстратора розрахункових операцій, а
також незабезпеченням зберігання
контрольних стрічок та книг обліку
розрахункових операцій.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
11 Закону України від 04 грудня
1990 року № 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 509-XII) органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства фізичними особами, які
мають статус суб'єктів підприємницької
діяльності чи не мають такого статусу,
на яких згідно із законами України
покладено обов'язок утримувати та/або
сплачувати податки і збори (обов'язкові
платежі).

Згідно з частинами 7, 8 статті 11-1 Закону
№ 509-XII позаплановими перевірками
вважаються перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законами України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а в інших
випадках - за рішенням суду.
Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення
обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу,
яке оформляється наказом.

Відповідно до статті 11-2 Закону № 509-XII
посадові особи податкового органу
вправі приступити до проведення як
планових так і позапланових перевірок,
за умови надання суб'єкту
господарської діяльності під розписку
направлення на перевірку та копії
наказу керівника податкового органу
про проведення позапланової перевірки.
Ненадання зазначених документів
суб'єкту господарської діяльності є
підставою для недопущення
перевіряючих до проведення перевірки.

Отже, у разі ненадання працівниками
податкового органу направлень та
наказу на проведення перевірки суб'єкт
господарювання має право не допустити
таких осіб до її проведення. Разом з
тим, недотримання податковим органом
вимог законодавства під час здійснення
такої перевірки не звільняє суб'єкта
господарювання від передбаченої
чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
порушення вимог податкового та іншого
законодавства, що виявлені в ході її
проведення.

При цьому судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем посадових
осіб контролюючого органу до
проведення перевірки допущено, що,
зокрема, засвідчується фактом
отримання направлень на проведення
перевірки, здійсненою розрахунковою
операцією з придбання товару на
загальну суму в розмірі 216,50 грн.,
складеним за результатами проведеної
перевірки актом № 21220335/0235/219 від
17 травня 2007 року, в якому зафіксовано
серію, номер, ким видано та дату видання
торгового патенту, тип та заводський
номер реєстратора розрахункових
операцій, номер та дату реєстрації
книги обліку розрахункових операцій,
серії та номери пломб, а також фактом
огляду реєстратора розрахункових
операцій на предмет цілісності пломб в
присутності особи, яка здійснювала
розрахункові операції.

В свою чергу, жодних доводів на
спростування встановлених під час
проведення перевірки порушень вимог
пунктів 1, 6, 10 статті 3 Закону № 265/95-ВР
ПП ОСОБА_3 не наведено
та відповідних доказів не надано.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року такою, що прийнята
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Борисенко І.В.

Карась О.В.