Справа № 826/11151/13-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Медіа Кіт» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Медіа Кіт» до
державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Медіа Кіт» (надалі
за текстом - «ТОВ «Медіа Кіт»)
звернулось до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 12.03.2013 р., яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
із сплати податку на прибуток на 245 478
грн. та податкового
повідомлення-рішення № від 12.03.2013
р., яким підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання із сплати
податку на додану вартість на 199 769 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 07
жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 07.02.2013 р. по 14.02.2013 р.
посадовцями державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби (надалі за
текстом - «ДПІ у Печерському районі»)
проведено позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Медіа Кіт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Селанія», ТОВ
«Тероль» за період діяльності з 01.01.2009
р. по 31.12.2012 р.

Результати перевірки оформлено актом
№ 170/22-8/31306757 від 21.02.2013 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено
вимоги ст.ст. 138, 139, 185, 198 Податкового
кодексу України внаслідок віднесення
до складу валових витрат та
податкового кредиту витрат з оплати
послуг за договорами, укладеними з ТОВ
«Селанія» та ТОВ «Тероль».

Такий висновок податкового органу
вмотивовано наступним.

Відповідно до договору № 8 від 27.07.2012 р.
та додатків до нього ТОВ «Селанія»
зобов'язалось надати ТОВ «Медіа Кіт»
рекламні послуги.

На підставі названого договору
складено акти здачі-прийняття
виконаних робіт та податкові накладні.

Розрахунки на загальну суму 455 968 грн., у
т.ч. 75 994 грн. 67 коп. ПДВ, позивач
здійснив шляхом безготівкового
перерахунку, а сплачені кошти включив
до валових витрат та податкового
кредиту.

За умовами договору № МК-Р17 від 15.08.2012 р.
ТОВ «Тероль» взяло на себе зобов'язання
з надання ТОВ «Медіа Кіт» рекламних
послуг.

За цим договором складено акти
здачі-прийняття виконаних робіт та
податкові накладні на суму 502 920 грн., у
т.ч. 83 820 грн. ПДВ.

Зазначену суму позивач сплатив із
свого поточного рахунку та відніс її до
валових витрат і податкового кредиту.

Разом з тим, відповідно до актів ДПІ у
Печерському районі від 13.11.2012 р., від
28.11.2012 р. «Про неможливість проведення
зустрічної звірки» правочини ТОВ
«Селанія» та ТОВ «Тероль» мають ознаки
нікчемності, як такі, що не спрямовані
на реальне настання наслідків.

За змістом протоколу допиту свідка
ОСОБА_2 останній сприяв реально діючим
підприємствам ухилятись від сплати
податків через ряд фіктивних
підприємств, у тому числі і через ТОВ
«Селанія».

Будучи допитаним в якості свідка
ОСОБА_3 пояснив, що з метою переведення
в готівку безготівкових коштів
використовувались рахунки ТОВ
«Тероль».

На думку органу доходів та зборів
наведене свідчить про те, що укладені
позивачем з ТОВ «Селанія» та ТОВ
«Тероль» правочини є нікчемними,
оскільки суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, ДПІ у Печерському
районі прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 12.03.2013
р., яким позивачеві збільшено суму
грошового зобов'язання із сплати
податку на прибуток на 245 478 грн., у тому
числі 196 382 грн. за основним платежем та
49 096 грн. за штрафними санкціями та
податкове повідомлення-рішення №
від 12.03.2013 р., яким підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
із сплати податку на додану вартість на
199 769 грн., у тому числі 159 815 грн. за
основним платежем та 39 954 грн. за
штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням
платником податку на прибуток і
податку на додану вартість валових
витрат та податкового кредиту
врегульовано статтями 138, 139, 198
Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються, зокрема, із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1
названої статті ПК України витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операцій, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника.

На підтвердження реальності укладених
угод позивачем було надано копії:
договору № 8 від 27.07.2012 р., договору №
МК-Р17 від 15.08.2012 р., актів
здачі-прийняття робіт, податкових
накладних, банківських виписок, фото
звітів, звітних матеріалів, а також
договорів, які свідчать про дальше
використання ТОВ «Медіа Кіт» отриманих
послуг у власній господарській
діяльності.

Тобто, зобов'язання за договорами між
позивачем та його контрагентами
виконувались сторонами у повному
обсязі.

Таким чином, на момент проведення
перевірки у ТОВ «Медіа Кіт» були наявні
всі необхідні документи,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського та податкового обліку,
для віднесення до валових витрат та
податкового кредиту сум, сплачених
позивачем контрагентам, а аналіз
наданих позивачем податкових
накладних, інших первинних та
платіжних документів свідчить про
дотримання позивачем спеціальних
вимог щодо документального
підтвердження сум валових витрат та
податкового кредиту по операціям з ТОВ
«Селанія» та ТОВ «Тероль».

Суд попередньої інстанції на наведене
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку про те, що позивачем не
доведено реальність господарських
операцій та факт використання
отриманих послуг у господарській
діяльності.

Не можуть бути взяті до уваги посилання
відповідача на протоколи допиту
свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки
факти вчинення злочину, в тому числі у
вигляді фіктивного підприємництва та
ухилення від сплати податків, можуть
встановлюватись виключно відповідним
рішенням суду.

Доказів існування вироку у
кримінальній справі відносно
посадових осіб контрагентів позивача
відповідачем не надано.

Необґрунтованими є твердження ДПІ у
Печерському районі про нікчемність
правочинів, укладених ТОВ «Медіа Кіт» з
ТОВ «Селанія» та ТОВ «Тероль».

Відповідачем не надано доказів
порушення конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконного володіння ним
внаслідок укладання та виконання
позивачем та його контрагентами
правочинів, а також не доведено
наявності мети, завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства та
існування умислу у позивача чи його
контрагентів.

Самі по собі вищезазначені угоди не є
такими, що суперечать інтересам
держави та суспільства.

З огляду на викладене ухвалене у справі
судове рішення підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Медіа
Кіт» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року
скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 12.03.2013 року та податкове
повідомлення-рішення № від 12.03.2013
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 12
лютого 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.