Справа № 2а-4015/12/1070
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-4015/12/1070 Головуючий
у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів Пилипенко
О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

представника позивача - Кореліна М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державного підприємства
заводу «Арсенал» до Бориспільської
районної державної адміністрації
Київської області, третя особа - ОСОБА_3
про визнання протиправним та
скасування розпорядження та
державного акта на право власності на
земельну ділянку, за апеляційною
скаргою Державного підприємства
заводу «Арсенал» на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року,

В С Т А Н О В И В :

ДП завод «Арсенал» звернулося у суд з
позовом до Бориспільської районної
державної адміністрації Київської
області, за участю третьої особи -
ОСОБА_3, в якому просило визнати
протиправними та скасувати
розпорядження відповідача від 22.12.2003
року №869 та державний акт КВ №088169 від
25.12.2003 року на право власності на
земельну ділянку площею 0,100 га, виданий
третій особі по справі.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивачем не доведено, що земельна
ділянка площею 0,100 га, яка передана у
приватну власність ОСОБА_3 згідно
спірного розпорядження та акту
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області,
входить в межі землекористування
Державного підприємства заводу
«Арсенал».

З таким висновком суду не можне не
погодитись.

Колегією суддів установлено, що 22.12.2003
року Бориспільська районна державна
адміністрація Київської області
розпорядженням № 869 затвердила
технічну документацію по складанню
державного акта на право власності на
земельну ділянку для садівництва гр.
ОСОБА_3 в Садівницькому товаристві
«Святище-2» в адмінмежах Гнідинської
сільської ради.

На підставі вказаного розпорядження,
ОСОБА_3 отримала державний акт на право
власності на земельну ділянку від
25.12.2003 року КВ №088169, який посвідчує її
право власності на земельну ділянку
площею 0,100 га з цільовим призначенням -
для садівництва, що розташована в
адмінмежах Гнідинської сільської ради
Бориспільського району Київській
області. Вказаний державний акт
зареєстрований в книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №685.

У позові ДП завод «Арсенал» зазначає,
що 29.02.2012 року в ході приймання-передачі
документів на право постійного
користування земельними ділянками від
КБ СПБ «Арсенал» до ДП завод «Арсенал»,
стало відомо, що земельна ділянка,
відносно якої прийнято оскаржуване
розпорядження та на яку виданий
спірний акт, накладається на земельну
ділянку ДП завод «Арсенал».

Із матеріалів справи вбачається, що в
лютому 2000 року Гнідинська сільська
рада за результатами розгляду
технічної документації по складанню
державного акта на право власності
постійного користування землею ДП
заводу «Арсенал» для бази відпочинку
«Радуга» в межах сільради прийняла
рішення від 25.02.2000 року №36-ІХ-ХХІІІ,
згідно з яким затвердила технічну
документацію на земельну ділянку
загальною площею 6,7 га.

Згідно державного акта на право
постійного користування землею від
27.03.2000 року серії І-КВ №002718 Державне
підприємство завод «Арсенал»
являється користувачем земельної
ділянки площею 6,7 га ріллі в межах
згідно з планом землекористування, з
цільовим призначенням - для бази
відпочинку, який був зареєстрований в
книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за №
25/345.

Позивач вважає, що оскаржуваним
розпорядженням порушеного його право,
так як надання земельної ділянки у
власність ОСОБА_3 можливо лише за умови
погодження з ДП завод «Арсенал»,
оскільки останнє є користувачем цієї
земельної ділянки згідно акта на право
постійного користування землею від
27.03.2000 року серії І-КВ №002718. У зв'язку із
чим, та вважаючи розпорядження
Бориспільської районної державної
адміністрації Київської області від
22.12.2003 року №869 прийнятим з
перевищенням встановлених земельним
законодавством меж, оскільки позивачем
не надавалось згоди на припинення
право користування цією земельною
ділянкою як того вимагають приписи ст.
141 Земельного кодексу України, позивач
звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апелянта, колегія
суддів виходить із наступного.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений статтею 118 Земельного
кодексу України, згідно з якою
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, зокрема, для
ведення садівництва, подають
клопотання до відповідної районної
державної адміністрації із
зазначенням цільового призначення
земельної ділянки, її орієнтовних
розмірів, а також додають до нього
відповідні графічні матеріали.

Районна державна адміністрація
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом архітектури та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Колегією суддів установлено, що
розпорядження від 22.12.2003 року №869 «Про
затвердження технічної документації
по складанню державного акта на право
власності на земельну ділянку для
садівництва ОСОБА_3 в садівницькому
товаристві «Святище-2» в адмінмежах
Гнідинської сільської ради»
відповідає вищезазначеним вимогам.
Зазначене випливає зі змісту технічної
документації, складеної ТОВ «Широта»,
копії якої наявні в матеріалах справи.

Обговорюючи доводи позивача про
порушення виділенням ОСОБА_3 земельної
ділянки його прав користування
земельною ділянкою, що посвідчуються
державним актом на право постійного
користування землею від 27.03.2000 року
серії І-КВ №002718, колегія суддів зважає
на те, що згідно листа Управління
Держземагентства у Бориспільському
районі Київської області від 01.07.2013
року №06-5/1287 встановити факт накладання
(перетину) меж земельних ділянок
позивача та третьої особи наразі
неможливо, позаяк на земельну ділянку
ДП завод «Арсенал» відсутній
кадастровий номер в Національній
кадастровій системі.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

У апеляційній скарзі позивач
посилається на роздруківку з
офіційного сайту державного
земельного кадастру України та на лист
Держсільгоспінспекції України як на
докази, що свідчать про накладання
спірних земельних ділянок, проте суду
зазначені докази не надані.

З огляду на приведені норми та
встановлені обставини, зокрема
відсутність встановлених (відновлених)
меж землекористування ДП завод
«Арсенал» в натурі (на місцевості),
наявність по проекту землеустрою
земельної ділянки ОСОБА_3 позитивних
висновків щодо розміщення даної
земельної ділянки на землях в
Садівницькому товаристві «Святище-2» в
адмінмежах Гнідинської сільської ради,
колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції в тому,
що позивачем не доведено, що земельна
ділянка площею 0,100 га, яка передана у
приватну власність третій особі,
входить в межі землекористування ДП
заводу «Арсенал». Відтак, вимоги
позивача задоволенню не підлягають, що
було правильно встановлено місцевим
судом.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства заводу «Арсенал»
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складено 17
лютого 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М