Справа № 753/14443/13-а (2а/753/539/13)
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Каліушко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Гром Л.М.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва на
постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Дарницького
районного суду м. Києва з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання протиправними дій щодо
відмови в проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді Верховного Суду
України у відставці; зобов'язання
провести перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, починаючи з 08 липня 2013 року,
з врахуванням довідки, наданої
Верховним Судом України щодо розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, та сплачувати
його у розмірі 88% від суми 23 857,60 грн.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 16 жовтня 2013 року позовні
вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального права та
прийняти нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва та, як суддя
у відставці, отримує щомісячне довічне
грошове утримання відповідно до ЗУ
«Про судоустрій та статус суддів» у
розмірі 88% від суддівської винагороди
працюючого судді Верховного Суду
України на день звільнення.. Стаж на
посаді судді становить понад 24 років.

Відповідно до виданої Верховним
Судом України довідки про розмір
суддівської винагороди для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді Верховного Суду
України, станом на 03 червня 2013 року
суддівська винагорода судді, який
працює на відповідній посаді,
становить 23 857,60 грн.

08 липня 2013 року позивач
звернулася до УПФУ в Дарницькому
районі м. Києва з заявою про
перерахунок розміру довічного
грошового утримання згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп2013 у частині щодо
відповідності Конституції України
окремим положенням ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів», виходячи
з оплати праці працюючого судді на
відповідній посаді, проте у
перерахунку пенсії позивачеві було
відмовлено.

Відповідно до листа УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва № 276/Ш-257 від
11.07.2013 року, підставою для відмови у
перерахунку позивачеві пенсії є те, що
згідно ч. 4 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій та
статус суддів» визначено право на
перерахунок пенсії лише суддям
Конституційного Суду України.

Вважаючи вказану відмову
протиправною, позивач звернулась до
суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог,
так як дії УПФУ в Дарницькому районі м.
Києва щодо відмови позивачу у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» є
протиправними.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону
України «Про статус суддів" (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) судді у відставці, який
має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена
і в ч. 3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (у редакції
Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI), який
набрав чинності з 30 липня 2010 року.
Відповідно до вказаної норми щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 90
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Законом України від 08.07.2011 р. №
3668-VI "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частину третю і п'яту
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" викладено
у новій редакції, згідно з якою
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді (частина
третя статті 138 Закону). Максимальний
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
(з урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч. 5 ст. 138 Закону).

Таким чином, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі до 90 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, але не більше
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Спір у справі виник щодо величини,
з якої нараховується довічне грошове
утримання позивача, а саме заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді.

Враховуючи зміст вказаних норм,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати з заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Слід зазначити, що положення ч. 3
ст. 138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" в редакції Закону
України від 08.07.2011 року N 3668-VI визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року N 3-рп/2013.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Посилання апелянта на те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено
здійснення перерахунку грошового
утримання судді у відставці - не
заслуговують на увагу, оскільки
Законом чітко встановлений порядок
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від суми грошового утримання
діючого судді, з якої було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а тому
при перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді, що вийшов у
відставку, органами Пенсійного фонду
України повинен застосовуватись
розмір грошового утримання, що
нараховується працюючому судді на
відповідній посаді, яку займав суддя у
відставці.

Відмова відповідача у проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
є протиправною, оскільки позивач має
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 88% від грошового утримання
працюючого на посаді судді, а тому суд
обґрунтовано зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу.

Враховуючи викладене, апелянтом
не було надано доказів на
підтвердження вимог апеляційної
скарги, а висновки суду першої
інстанції є такими, що відповідають
вимогам закону і доводами апеляційної
скарги не спростовуються.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва - залишити без
задоволення, а постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 16 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

Л.М. Гром

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Гром Л.М.