Справа № 2а-12902/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Справа №
34332/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламаха О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року у справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, Відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року позивач - Головне
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області звернулося до суду
з позовом до Головного управління
юстиції у Львівській області, Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, в якому просить визнати
протиправними дії державного
виконавця при винесенні постанови ВП
№29409819 від 21.10.2011 року та скасувати
вказану постанову.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року в позов задоволено частково.

Скасовано постанову від 21.10.2011 року ВП
№ 29409819 про відкриття виконавчого
провадження. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Заходи забезпечення позову, вжиті
ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.11.2011 року
у спосіб заборони Головному управлінню
юстиції у Львівській області, відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області вчиняти будь-які дії по
виконанню постанови від 21.10.2011 р. ВП №
29409819 про відкриття виконавчого
провадження в тому числі: заборонити
накладати штрафи, арешт на кошти або
виставляти платіжні вимоги про
списання коштів з рахунків позивача -
скасовано.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що резолютивна частина
рішення, зазначена у виконавчому листі
№2а-218/2011, виданому Сокальським
районним судом Львівської області
відрізняється від резолютивної
частини постанови Сокальського
районного суду Львівської області від
04.03.2011 року №2а-218/11 тим, що боржником у
виконавчому листі зазначено Головне
Управління Пенсійного фонду України у
Львівській області, тоді як у
резолютивній частині постанови
значиться Управління Пенсійного фонду
України у Сокальському районі. Таким
чином, виконавче провадження відкрито
за виконавчим документом, у якому
неправильно відображено резолютивну
частину рішення, за яким його видано.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до про наявність підстав для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 21.10.2011 року
ВП № 29409819. Разом з тим, підстави для
визнання дій відповідача при винесенні
постанови про відкриття виконавчого,
оскільки чинним законодавством на
державного виконавця не покладається
обов'язок по перевірці відповідності
резолютивної частини рішення, вказаної
у виконавчому документі, резолютивній
частині судового рішення, яке набрало
законної сили. Повноваження щодо
виправлення помилок у виконавчому
листі здійснюється судом, який його
видав на підставі заяви стягувача та
боржника у відповідності до ч.2 ст.259 КАС
України.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 16
січня 2012 року в частині щодо відмови
визнання дій державного виконавця
протиправними та позовну заяву
задоволити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що у
виконавчому документі відсутні
ідентифікаційний код боржника, дата і
номер рішення за яким видано
виконавчий документ, невірно зазначена
резолютивна частина рішення.

Апелянт посилається на те, що у разі,
якщо після винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження
буде встановлено невідповідність
виконавчого документа вимогам пункту 3
частини першої статті 19 Закону,
державний виконавець відкладає
проведення виконавчих дій у порядку,
установленому статтею 32 Закону, та
негайно повідомляє стягувачу про
необхідність звернутися до суду чи
іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, про
приведення виконавчого документа у
відповідність до вимог чинного
законодавства (п.3.6.5 Інструкції про
проведення виконавчих дій (далі -
Інструкція), яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 15.12.1999
№ 74/5 та зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158).

Вважає, судом першої інстанції також не
надана повна оцінка протиправності дій
державного виконавця тій обставині, що
державного виконавця повідомлялось, що
стягувач як пенсіонер на обліку не
перебувала і не перебуває. Проте
державним виконавцем не вчинялись дії,
щодо з'ясування обставин зазначених у
листі ГУПФУ у Львівській області від
28.10.2011 №5759/07-28.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що постановою
державного виконавця Підрозділу
примусового виконання рішень Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ВП №29409819 від 21.10.2011 року
відкрито виконавче провадження з
виконання винавчого листа №2а-218/11,
виданого 07.09.2011 року Сокальським
районним судом Львівської області про
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни за
період з 16.08.2010 року по 04.03.2011 року у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
визначеному ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
зобов'язання Головного Управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області нараховувати та виплачувати
ОСОБА_1 надалі щомісячну соціальну
допомогу як дитині війни у вигляді
надбавки до пенсії у розмірі,
визначеному діючим на той час
законодавством та надано строк для
добровільного виконання судового
рішення до 28.10.2011 року.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, регулюється Законом України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-ХІV (з наступними змінами та
доповненнями).

Положеннями статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 11 Закону «Про
виконавче провадження» встановлений
обов'язок державного виконавця вживати
передбачені цим Законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 24 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Відповідно до вимог статті 19 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі повинні бути
зазначені: 1) назва документа, дата
видачі та найменування органу,
посадової особи, що видали документ; 2)
дата і номер рішення, за яким видано
виконавчий документ; 3) найменування
(для юридичних осіб), або ім'я (прізвище,
ім'я та по батькові за його наявності
для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб), або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської
діяльності стягувача та боржника за
його наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
такі як дата і місце народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, тощо.

Встановлено, що при дослідженні в суді
першої інстанції виконавчого листа у
ньому містились всі обов'язкові
реквізити, зокрема дата і номер
рішення, за якими видано виконавчий
документ, зазначено строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання, як
цього вимагає п.6 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження».

У матеріалах справи відсутні докази,
які підтверджували б наявність у
Сокальського районного суду
відомостей про ідентифікаційний код
боржника на момент оформлення та
видачі виконавчого листа. Тобто,
ідентифікаційні коди сторін
виконавчого провадження можуть
зазначатися у виконавчому документі
лише у разі, якщо вони відомі органу, що
видав виконавчий документ і заявлення
таких реквізитів не є обов'язковим у
випадку, якщо вони не відомі органу, що
його видав.

Згідно з п.1.8 розділу 1 Інструкцій про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15.12.1999 року за № 865/4158, постанова
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження не може бути
скасована лише з формальних підстав,
передбачених п.3 ч.1 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження», які не
перешкоджають подальшому провадженню
виконавчих дій.

Також, ст.32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено не
обов'язок, а можливість (право)
державного виконавця щодо відкладення
виконавчих дій.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що
згідно наявної в матеріалах справи
копії постанови Сокальського
районного суду Львівської області від
04.04.2011 року №2а-218/11 справи, суд
постановив зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Сокальському районі провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни за період з
16.08.2010 року по 04.03.2011 року у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
визначеному ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Сокальському районі
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
надалі щомісячну соціальну допомогу як
дитині війни у вигляді надбавки до
пенсії у розмірі, визначеному діючим на
той час законодавством.

З вищевикладеного вбачається, що
резолютивна частина рішення, зазначена
у виконавчому листі №2а-218/2011, виданому
Сокальським районним судом Львівської
області відрізняється від
резолютивної частини постанови
Сокальського районного суду
Львівської області від 04.03.2011 року
№2а-218/11 тим, що боржником у виконавчому
листі зазначено Головне Управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, тоді як у резолютивній частині
постанови значиться управління
Пенсійного фонду України у
Сокальському районі.

Отже, виконавче провадження відкрито
за виконавчим документом, у якому
неправильно відображено резолютивну
частину рішення, за яким його видано.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 21.10.2011 року
ВП № 29409819.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що чинним
законодавством на державного
виконавця не покладається обов'язок по
перевірці відповідності резолютивної
частини рішення, вказаної у
виконавчому документі, резолютивній
частині судового рішення, яке набрало
законної сили. Повноваження щодо
виправлення помилок у виконавчому
листі здійснюється судом, який його
видав на підставі заяви стягувача та
боржника у відповідності до ч.2 ст.259 КАС
України.

Отже, апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що відсутні підстави для визнання
дій відповідача при винесенні
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 21.10.2011 року ВП № 29409819
протиправними.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 16
січня 2012 року у справі №2а-12902/11/1370 за
позовом Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області до Головного управління
юстиції у Львівській області, Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Підрозділу примусового
виконання рішень Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування постанови - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 25.02.2014 року.