Справа № 2а-3386/12/2670
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/42407/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
про визнання дій неправомірними та
скасування постанови, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 3 березня 2012 року звернувся в суд
з позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
про визнання неправомірними дій щодо
винесення постанови від 3 лютого 2012
року № 20375138 про стягнення з нього
виконавчого збору в розмірі 567420,76 грн.,
скасування цієї постанови та
зобов'язання відповідача закінчити
виконавче провадження № 31060018, відкрите
на підставі постанови від 3 лютого 2012
року № 20375138 про стягнення з боржника
виконавчого збору.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 березня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року, позовну заяву
ОСОБА_4 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення норм права,
просить скасувати ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року і направити справу
до суду першої інстанції для вирішення
питання про прийняття позовної заяви.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Залишаючи позовні вимоги ОСОБА_4 без
розгляду суди попередніх інстанцій
виходили з того, що оскаржувана
постанова державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області № 20375138 винесена 3
лютого 2012 року, а постанова про
відкриття виконавчого провадження №
31060018 - 6 лютого 2012 року, однак ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом тільки 3
березня 2012 року, тобто з пропуском
встановленого десятиденного строку
для звернення до суду й підстав для
визнання пропуску цього строку
поважними не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 1, 2 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб. Позовну
заяву може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Згідно частини 1 статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року № 606-XIV постанова
про стягнення виконавчого збору може
бути оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постанова державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
про відкриття виконавчого провадження
від 6 лютого 2012 року № 31060018 винесена на
підставі постанови від 3 лютого 2012 року
№ 20375138 про стягнення з ОСОБА_4 на
користь держави виконавчого збору в
розмірі 567420,76 грн.

Отримавши поштою 13 лютого 2012 року копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 6 лютого 2012 року № 31060018
позивач дізнався або повинен був
дізнатися про винесення 3 лютого 2012
року постанови № 20375138.

Після отримання ОСОБА_4 13 лютого 2012 року
копії постанови від 6 лютого 2012 року №
31060018 його представник 24 лютого 2012 року,
тобто лише після спливу десятиденного
строку, ознайомився з матеріалами
виконавчого провадження.

3 березня 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з даним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що поважними причинами
пропуску строку є такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами для
своєчасного вчинення процесуальної
дії, колегія суддів вказує на
обґрунтованість висновку судів
попередніх інстанцій щодо недоведення
зі сторони позивача поважності причин
пропуску ним строку для звернення до
суду з цим позовом, а посилання

ОСОБА_4 на те, що про постанову від 3
лютого 2012 року № 20375138 він дізнався лише
24 лютого 2012 року, спростовуються
встановленими обставинами справи.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про залишення
позовних вимог ОСОБА_4 без розгляду,
оскільки позивачем пропущено
встановлений строк для звернення до
суду й підстави для визнання пропуску
цього строку поважними відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
ухвала Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 березня 2012 року
та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року постановлені з додержанням норм
права, а доводи касаційної скарги
висновок судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 березня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
про визнання дій неправомірними та
скасування постанови - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.