Справа № К/9991/3335/12-С
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/3335/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області до Державної податкової
інспекції в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості, -

встановила:

Управління Пенсійного фонду України в
Тлумацькому районі Івано-Франківської
області звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2009 року позов задоволено.
Стягнуто з державної податкової
інспекції в Тисменському районі
Івано-Франківської області на користь
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області борг
в сумі 3281, 10грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року скасовано постанову суду першої
інстанції та прийнято нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Разом з тим, судами встановлено, що
відповідач у спірних відносинах не
виконував функцій суб'єкта владних
повноважень, а виступав організацією,
установою, яка мала надати документи,
необхідні для перерахунку пенсії
органами, що призначають пенсії.

На такі обставини у справі суди уваги
не звернули, а тому дійшли помилкового
висновку про те, що ця справа віднесена
до юрисдикції адміністративного суду.

Отже, враховуючи, що спір у справі виник
між юридичними особами поза межами
публічно-правового спору, а отже
віднесений до юрисдикції
господарського суду.

Частиною 1 статті 228 КАС України
встановлено, що суд касаційної
інстанції скасовує судові рішення в
касаційному порядку і залишає позовну
заяву без розгляду або закриває
провадження у справі з підстав,
встановлених статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

За таких обставин, ухвалені у справі
судові рішення необхідно скасувати,
адміністративне провадження у справі
закрити та роз'яснити позивачу його
право на звернення з відповідним
позовом до господарського суду за
правилами господарського
процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 157, 220, 222, 223, 228, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2009 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Тлумацькому
районі Івано-Франківської області до
Державної податкової інспекції в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості скасувати, а
провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу його право на
звернення з відповідним позовом до
господарського суду за правилами
господарського процесуального
законодавства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко