Справа № 2а-79/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
Справа № 19315/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області на постанову
Рівненського районного суду
Рівненської області від 31 травня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

Позивач 29.01.2009 року звернулась в суд з
адміністративним позовом до
відповідача області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що вона є матір'ю
малолітніх дітей та перебуває у
відпустці по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку.
Відповідачем їй призначено допомогу по
догляду за дитиною в меншому розмірі,
ніж передбачала ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трьохрічного віку
повинна надаватися у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Вважає, що відповідач повинен провести
перерахунок та виплатити їй допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року.

Постановою Рівненського районного
суду Рівненської області від 31 травня
2010 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації Рівненської області
щодо виплати позивачці щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 по 31.12.2007 року в меншому
розмірі, ніж це було встановлено ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім`ям з дітьми». Зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації
Рівненської області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім`ям з дітьми»
(в редакції, що діяла на час відповідних
правовідносин), в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого Законом
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» та Законом України «Про
державний бюджет України на 2008 рік» для
дітей віком до 6 років, враховуючи при
цьому раніше виплачені суми. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Суд виходив з того, що дії відповідача
щодо виплати допомоги позивачці не
відповідають ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
оскільки рішенням Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими обмежувались
виплати названої вище допомоги,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу з якої із-за порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, просить його
скасувати постановити рішення, яким
відмовити позивачці в задоволенні
позову. В обґрунтування апеляційної
скарги вказує на те, що управління
правомірно, в межах наявних фінансових
ресурсів здійснювало виплати,
передбачені Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
порядку, розмірі та у спосіб,
визначених діючим законодавством
України на момент відповідних виплат.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року № 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивачка є
матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що
стверджується відповідними
свідоцтвами про народження та здійснює
догляд за дітьми до досягнення ними
трирічного віку, а отже має право на
отримання щомісячної грошової
допомоги відповідно до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Статтею 3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992
року № 2811-XII передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Закон України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» є спеціальним законом,
що регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи не
застрахованих осіб. Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» є загальним, тому до
спірних правовідносин слід
застосовувати норми спеціального
закону, яким є Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 1 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» встановлено,
що Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. За вказаною статтею функції
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку Кабінету Міністрів
України не делеговані.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
призначення і виплати допомоги сім'ям з
дітьми» від 11 січня 2007 року № 13 (в
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 11 липня 2007 року № 900 «Про
внесення змін до порядків,
затверджених постановами Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №
1751 та від 11 січня 2007 р. № 13) передбачено,
що на виконання статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам,
не застрахованим у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
призначається та виплачується з метою
створення належних умов для
повноцінного утримання та виховання
дитини з урахуванням таких
особливостей: допомога призначається у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї з розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень (мінімальний розмір).
Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Пунктом 1 частини 1
статті 92 Конституції України
передбачено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії їх прав
і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року у справі №
1-29/2007 про соціальні гарантії громадян
були визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), статті 56, 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік». Рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними, не можуть бути оскаржені
та мають преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Отже, з 9 липня 2007 року була відновлена
дія статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», за
якою допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано посилання відповідача на
пропущення позивачкою строку
звернення до адміністративного суду,
який передбачений ч. 2 ст. 99 КАС України.

Так, згідно ч. 1 ст. 99 КАС України, в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Зважаючи на те, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не нараховувалось
відповідачем з 09.07.2007 року, колегія
суддів вважає, що в даному випадку слід
застосовувати річний строк звернення
до суду відповідно до ст. 99 КАС України,
оскільки законодавством інших строків
з цього приводу не встановлено і
відсутні підстави для їх поновлення.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що в задоволенні позову щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, слід
відмовити, так як позивачка лише 29.01.2009
року звернулася до суду з позовом.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 195, 197, 198 п. 3, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації Рівненської області
задовольнити.

Постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 31 травня 2010
року по адміністративній справі
№2-а-79/10 - скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний