Справа № 369/11594/13-а(2а/369/454/13)
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Медвідь Н.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
30.12.2013 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Лісниківської
сільської ради в особі голови
Лісниківської сільської ради Сагача
О.І. про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати бездіяльність голови
Лісниківської сільської ради Сагач О.І.
щодо не розгляду його заяви від 30.09.2013 у
повній відповідності до вимог ст. 18
Законом України «Про звернення
громадян» неправомірними, такими, що
порушили його права, закріплені за ним
ч. 1 ст. 18 Закону України «Про звернення
громадян»; зобов'язати голову
Лісниківської сільської ради Сагач О.І.
провести перевірку та розгляд його
заяви від 30.09.2013 (яка була подана 04.10.2013)
«про розгляд заяви в порядку ст. 18
Закону України «Про звернення
громадян»» у повній відповідності до
вимог Закону України «Про звернення
громадян» з наданням йому можливості
реалізувати в процесі перевірки і
розгляду його заяви всі права,
закріплені за ним ст. 18 цього Закону, а
саме: особисто викласти аргументи
особі, що перевірятиме його заяву;
брати участь у перевірці поданої заяви,
завчасно отримавши письмове
повідомлення (запрошення) про час і
місце її проведення; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали та запитувати їх
через Лісниківську сільську раду
Києво-Святошинського району Київської
області, яка розглядатиме його заяву;
бути присутніми при розгляді заяви,
завчасно отримавши письмове
повідомлення (запрошення) про час і
місце її проведення; користуватися
послугами адвоката та представників
Київської обласної громадської
організації «Захист земель Київщини»,
а також допомогою його депутата
Бориспільської районної ради
Колбанцева, які здійснюють
правозахисну функцію по відношенню до
нього; одержати письмову відповідь за
результатами розгляду його заяви;
стягнути з голови Лісниківської
сільської ради Сагач О.І. на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 50 000
(п'ятдесят тисяч) гривен; стягнути на
користь позивача з суб'єкта владних
повноважень органу місцевого
самоврядування всі понесені ним
витрати, пов'язані з підготовкою,
поданням та розглядом позовної заяви у
суді, в тому числі по оплаті допомоги
адвоката, згідно з окремо
представленими розрахунками на
надання юридичних послуг; винести
окрему ухвалу щодо притягнення до
встановленої чинним законодавством
України відповідальності посадової
особи органу місцевого самоврядування
голови Лісниківської сільської ради
Сагач О.І., винної у протиправній
бездіяльності щодо порушення нею
Закону України «Про звернення
громадян» при розгляді його заяви від
30.09.2013, з направленням ухвали до
Лісниківської сільської ради для
обов'язкового її виконання.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
30.12.2013 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням позивачем подана
апеляційна скарга, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити та винести окрему ухвалу
щодо притягнення до відповідальності
посадової особи органу місцевого
самоврядування голову Лісниківської
сільської ради Сагач О.І.

Заслухавши в засіданні суду
апеляційної інстанції
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 04.10.2013 звернувся із заявою від
30.09.2013 до голови Лісниківської
сільської ради Кисво-Святошинського
району Київської області Сагач 0.І., в
якій просив прийняти до розгляду заяву
і розглянути її у повній відповідності
до Закону України «Про звернення
громадян» і по кожному пункту заяви
прийняти рішення. Виконати свій
обов'язок як голови Лісниківської
сільської ради і на виконання вимог
Конституції України та діючого
законодавства України поновити всі
його порушені непорушні права як
громадянина України, на виконання
вимог ст. 18 Закону України «Про
звернення громадян» надати можливість
реалізувати своє право на участь у
перевірці його заяви, прийняти рішення
про скасування рішення Лісниківської
сільської ради № 73/18-XXVI-V та № 73/26-XXV1-V
від 26.12.2008 про надання земельної
ділянки гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Про
результати розгляду його заяви та
прийнятих рішень по кожному з пунктів
заяви інформувати його письмово у
встановлений законом термін і у разі
відмови роз'яснити порядок оскарження
прийнятого рішення, при цьому не
допустити безпідставної передачі його
заяви іншим органам.».

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що у діях відповідача
відсутні протиправність дій та
причинний зв'язок з можливим
порушенням прав та законних інтересів
позивача.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідачем фактично не розглянута
заява позивача в частині надання
позивачу можливості реалізувати права,
закріпленні за ним у відповідності до
Закону України «Про звернення
громадян».

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що вимога
апелянта про постановлення окремої
ухвали не може бути задоволена,
оскільки, ні з матеріалів справи, ні з
доводів апелянта не вбачається підстав
для її задоволення, виключний перелік
яких встановлений ст.ст. 166, 208 КАС
України.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про звернення громадян» громадяни
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Стаття 4 вищевказаного Закону
передбачає, що до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких: порушено права і законні інтереси
чи свободи громадянина (групи
громадян); створено перешкоди для
здійснення громадянином його прав і
законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина
які-небудь обов'язки або його незаконно
притягнуто до відповідальності.

Звернення, оформлені належним чином і
подані у встановленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду.

Звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або йог:
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Згідно вимог ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до Лісниківської
сільської ради із заявою від 30.09.2013
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян» щодо розгляду
питання про можливі порушення його
права власності на земельну ділянку.

Крім того, за позовом заступника
прокурора Києво-Святошинського району
Київської області Київської області в
інтересах держави, уповноваженим
органом якої є Державна інспекція
сільського господарства у Київській
області до Лісниківської сільської
ради розглядався позов про визнання
недійсним рішень та скасування
державних актів на право власності на
земельні ділянки громадян ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, в якій позивач був як третя
особа та рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 01.07.2013 по справі №
2-4551/12 позовні вимоги заступника
прокурора залишені без задоволення.

З урахуванням цього Лісниківська
сільська рада листом від 18.10.2013 за
номером № 529 надала відповідь позивачу
на його заяву.

Незважаючи на подання позивачем
апеляційної скарги на рішення
Києво-Святошинського районного суду
від 01.07.2013 відповідачем були надані
відповіді на звернення як його, так і
його представників у встановлений
законом строк, що підтверджується
наступними доказами:

- відповідь відповідача на ім'я
Колбанцева В.В. від 18.10.2013 за № 527;

- відповідь на ім'я позивача № 530 від
18.10.2013;

- відповідь начальнику
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області № 560 від 30.10.2013;

- відповідь № 588 від 18.11.2013 на ім'я
Колбанцева В.В.;

- відповідь відповідача на запит
позивача, яка надана 08.11.2013;

- відповідь відповідача на запит
позивача від 23.1 0.2013 за № 367

- відповідь на запит від 15.11. 2013 ОСОБА_10
за № 587 від 18.1 1.2013;

- відповідь відповідача від 31.10.2013 за №
56 на ім'я Колбанцева В.В.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів звертає увагу, що відповідачем
щодо розгляду заяв позивача були
надані відповіді, в тому числі на
листи,інформаційні запити, депутатські
запитання з того самого приводу, які
було розглянуто в межах компетенції
відповідача, а тому відповідач діяв у
повній відповідності до вимог ст.ст. 18,
19 Закону України «Про звернення
громадян» в межах повноважень, наданих
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», а також
Конституції України.

При цьому, колегія суддів вважає, що
позивач безпідставно просив
зобов'язати відповідача стягнути з
відповідача на його користь моральну
шкоду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність факту такої шкоди;
протиправність діяння її заподіювання;
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача; вини останнього в її
заподіянні.

При цьому, позивачем не зазначено, в
чому полягає моральна шкода, не
наведено жодного доказу на
підтвердження заявленої до стягнення
суми моральної шкоди, у судових
засіданнях суду першої та апеляційної
інстанцій не пояснено з чого
складається сума коштів, яка заявлена
до стягнення в якості моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л ИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Святошинського районного суду
Київської області від 30.12.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
17.02.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.