Справа № 808/9184/13-а
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року 14 год. 55 хв.Справа №
808/9184/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Сацького Р.В., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»
Запорізька регіональна філія
Приазовський районний виробничий
центр

про: визнання незаконними дій

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» Запорізька
регіональна філія Приазовський
районний виробничий центр, в якій
позивач просить суд визнати
незаконими дії відповідача по
складанню технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) складено відносно
земельної ділянки площею 7,4802 га, яка
належить позивачу на праві власності
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯГ
№710470 від 05.11.2007 кадастровий
№:01:004:0015, що розташована на
території Добрівської сільської Ради
Приазовського району.

У судове засідання представники сторін
не прибули. Про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином відповідно до приписів
КАС України.

Позивач надіслав на адресу суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Правова позиція відповідача
повідомлена суду не була, жодних заяв
або клопотань на адресу суду від нього
не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 128 КАС України неприбуття
в судове засідання без поважних причин
представника сторони або третьої
особи, які прибули в судове засідання,
або неповідомлення ним про причини
неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Керуючись приписами статей 41 КАС
України суд розглянув справу на
підставі наявних доказів, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось, у зв'язку із
відсутністю осіб, які беруть участь у
справі.

Суддя, оцінивши наявні у справі докази
у їх сукупності та матеріали
адміністративного позову, встановив
наявність достатніх підстав для
прийняття законного та обґрунтованого
рішення.

З матеріалів справи встановлено, що
технічна документацію із землеустрою
від 04.06.2013 щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) складено відносно
земельної ділянки площею 7,4802 Га яка
належить позивачу на праві власності
на підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯГ
№710470 від 05.11.2007 кадастровий
№:01:004:0015, що розташована на
території Добрівської сільської Ради.
Вказана обставина підтверджується
наданим до суду витягом з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки №2013 від
25.11.2013, відповідно якої станом на 25.11.2013
власником земельної ділянки площею
7,4800га за кадастровим №:01:004:0015 є
позивач по справі.

У технічній документації від 04.06.2013 із
землеустрою внесено відомості які не
відповідають дійсності, а саме те, що
власником земельної ділянки площею 7,4800
га за кадастровим №:01:004:0015 є
ОСОБА_2.

На аркуші 2 «Пояснювальна записка»
наявне безпідставне посилання на
неіснуючий станом на березень 2013 року
державний акт на право приватної
власності на землю ІІІ-ЗП №016230 від
04.11.2002, виданий на підставі
розпорядження голови Приазовської
районної державної адміністрації №206
від 28.05.2002.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 № 2768-III, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з п.1.12 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 № 43, складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку або право постійного
користування земельною ділянкою при
передачі або наданні земельних ділянок
громадянам, підприємствам, установам,
організаціям та об'єднанням громадян
всіх видів проводиться після
перенесення в натуру (на місцевість)
меж земельної ділянки та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженим в
установленому порядку проектом
відведення цієї ділянки.

Відповідно до п.1.15 вказаної Інструкції
розробку технічної документації зі
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку або на
право постійного користування
земельною ділянкою здійснюють суб'єкти
господарювання, які отримали ліцензії
на провадження господарської
діяльності щодо проведення
землевпорядних робіт, або
територіальні органи земельних
ресурсів.

Згідно ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» від 11.02.2010
№1878-УІ державна реєстрація права
власності, права користування
(сервітут) земельними ділянками, права
постійного користування земельними
ділянками, договорів оренди земельних
ділянок; права користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис); права забудови
земельної ділянки (суперфіцій)
проводиться територіальними органами
земельних ресурсів (пункт 3 розділу її
«Прикінцеві та перехідні положення»
цього Закону).

Тимчасовий порядок присвоєння
кадастрового номера земельній ділянці,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 18.08.2010 №749,
визначає процедуру присвоєння
кадастрового номера земельній ділянці
та внесення відповідних даних до
державного реєстру земель, яка зокрема
передбачає стадії визначення та
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці.

Кадастровий номер земельної ділянки
визначається за результатами
складення документації із землеустрою
до її погодження та прийняття рішення
про надання земельної ділянки у
власність (користування) в
установленому порядку.

Для визначення кадастрового номера
земельної ділянки замовник
документації із землеустрою або
уповноважена ним особа подає до
територіального органу
Держземагентства за місцем
розташування земельної ділянки:

- заяву про визначення кадастрового
номера земельної ділянки;

- копію документа, що посвідчує особу
набувача права на земельну ділянку або
її власника, а у разі подання заяви
уповноваженою ними особою - також копію
документа, що підтверджує його
повноваження діяти від імені таких
осіб;

- документацію із землеустрою, яка
містить документи, зазначені в
підпунктах 4 і 5 пункту 9 цього
Тимчасового порядку;

- файл обміну даними про результати
робіт із землеустрою в електронному
вигляді (далі - обмінний файл), який
складається на кожну земельну ділянку
та оформлюється відповідно до вимог,
установлених Держземагентством;

- копію реєстраційного номера
облікової картки платника податків
(ідентифікаційного номера) згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів - для фізичної
особи, крім осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття номера та повідомили про
це відповідному органу державної
податкової служби, ідентифікаційного
коду згідно з Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України або податкового номера - для
юридичної особи;

- документи про внесення плати за
перевірку обмінного файлу.

Під час подання заяви фізична особа
пред'являє паспорт або інший документ,
що посвідчує особу, а у разі подання
заяви уповноваженою особою - також
документ, що підтверджує її
повноваження діяти від імені такої
особи. Документ, що підтверджує
повноваження діяти від імені іноземної
особи повинен бути легалізований в
установленому законодавством порядку.

Кадастровий номер присвоюється
земельній ділянці після погодження
документації із землеустрою та
прийняття рішення про надання
земельної ділянки у власність
(користування) під час здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки в Поземельній книзі в
установленому порядку. Датою
присвоєння кадастрового номера є дата
відкриття Поземельної книги.

Державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється у складі державного
реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з
двох частин:

а) книги записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок
(далі - Книга записів);

б) Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку (далі -
Поземельна книга).

Державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється після визначення
кадастрового номера в установленому
порядку та прийняття: відповідним
органом, який здійснює розпорядження
землями, рішення про затвердження
документації із землеустрою та надання
земельної ділянки у власність
(користування) чи після формування
земельної ділянки на підставі
документації із землеустрою за
рішенням власника земельної ділянки
про поділ або об'єднання земельних
ділянок.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858- ІV
(далі Закон України № 858-ІV) до робіт із
землеустрою віднесено обстежувальні,
вишукувальні, топографо-геодезичні,
картографічні, проектні та
проектно-вишукувальні роботи, що
виконуються з метою складання
документації із землеустрою.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку оформлюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
які посвідчують право на земельну
ділянку, зміст якої визначений статтею
56 Закону України № 858- ІV .

Згідно зі статтею 56 вказаного Закону (у
редакції чинній станом на 2007 рік)
технічна документація із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
включає: пояснювальну записку;
технічне завдання на складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку; копії заяв фізичних
або клопотання юридичних осіб;
матеріали польових геодезичних робіт і
план земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки;
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
надання або передачу земельної ділянки
у власність або надання в користування,
у тому числі на умовах оренди; акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання; акт перенесення в натуру
(на місцевість) меж охоронних зон, зон
санітарної охорони, санітарно-захисних
зон і зон особливого режиму
використання земель за їх наявності;
кадастровий план земельної ділянки;
перелік обмежень прав на земельну
ділянку і наявні земельні сервітути.

Таким чином, аналіз норм чинного
законодавства свідчить, що на момент
виникнення та існування правовідносин
існував чітко визначений механізм
взаємопов'язаних дій, який і утворював
процедуру одержання державного акта на
право власності на земельну ділянку.
Земельна ділянка була одержана у
власність на підставі розробленої,
відповідно до встановленої Законом
процедури. Державна реєстрація права
власності на земельну ділянку не
скасована. Державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯГ
№710470 від 05.11.2007 кадастровий
№:01:004:0015 ніким не оскаржений та не
визнаний недійсним.

Державний акт на право приватної
власності на землю ІІІ-ЗП №016230 від
04.11.2002 на ім'я ОСОБА_2 не мав
кадастрового номеру, оскільки на той
час це не було передбачено діючим
законодавством України.

ОСОБА_2 ніколи не отримувала та не
реєструвала у передбаченому законом
порядку свої речові права на земельну
ділянку площею 7,4800 га за кадастровим
№:01:004:0015.

Цей кадастровий номер було привласнено
та зареєстровано лише один раз на
належну позивачу земельну ділянку на
ім'я ОСОБА_1

Геодезична зйомка земельної ділянки
станом на 04.11.2002 відповідно до вимог
діючого на даний момент земельного
законодавства України не проводилася,
отже у відповідача не існує документів,
на підставі яких можливо однозначно
ідентифікувати земельну ділянку яка
раніше належала на праві власності
ОСОБА_2

На аркуші 2 «Пояснювальна записка»
наявне безпідставне посилання на те, що
представниками відповідача складався
акт погодження меж, погодженого
власником земельної ділянки, суміжними
землекористувачами і землевласниками
та виконавцем.

Технічне завдання №08150061 від 12.03.2013, яке
є складовою частиною технічної
документації із землеустрою, також має
аналогічні відомості не відповідаючи
дійсності.

Згідно з вимогами статті 1 Закону
України «Про державний земельний
кадастр» кадастровий номер земельної
ділянки - індивідуальна, що не
повторюється на всій території
України, послідовність цифр та знаків,
яка присвоюється земельній ділянці під
час її державної реєстрації і
зберігається за нею протягом усього
часу існування.

Відповідно до статті 11 вказаного
Закону відомості про об'єкти
Державного земельного кадастру під час
внесення їх до Державного земельного
кадастру мають відповідати існуючим
характеристикам об'єктів у натурі (на
місцевості), визначеним з точністю
відповідно до державних стандартів,
норм та правил, технічних регламентів.

Статтею 15 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
передбачено, що до Державного
земельного кадастру включаються такі
відомості про земельні ділянки:
кадастровий номер; місце розташування;
опис меж; площа; міри ліній периметру;
координати поворотних точок меж; дані
про прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі
тощо.

Оскільки державний акт оформлявся без
процедури одержання державного акту,
без матеріалів польових геодезичних
робіт і плану земельної ділянки,
складений за результатами кадастрової
зйомки; акту прийомки-передачі межових
знаків на зберігання; акту перенесення
в натуру (на місцевість) меж охоронних
зон, зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон і зон
особливого режиму використання земель
за їх наявності; кадастрового плану
земельної ділянки; місце розташування;
опис меж; площа; міри ліній периметру;
координати поворотних точок меж; дані
про прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі,
то державний акт на право приватної
власності на землю ІІІ-ЗП №016230 від
04.11.2002 на ім'я ОСОБА_2 не може
відповідати існуючим характеристикам
земельної ділянки у натурі (на
місцевості) визначеним з точністю
відповідно до державних стандартів,
норм та правил, технічних регламентів.

Своїми незаконими діями відповідачем
порушено право власності позивача на
земельну ділянку, передбачене
положеннями статтей 316, 317, 319, 328 ЦК
України, відповідно яких правом
власності є право особи на річ (майно),
яке воно здійснює відповідно закону по
своєю волею, незалежно від волі інших
осіб. Власнику належить право
володіння, користування і
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право здійснювати у відношення
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Всім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Держава не втручається в
здійснення власником права власності.
Право власності отримується на
підставах, не заборонених законом,
зокрема з операцій. Право власності
передбачається таким, що виникло
правомірно, якщо інше прямо не виходить
із закону або незаконність придбання
права власності не встановлена
законом.

Враховуючи викладені обставини, суд
приходить до висновку, що дії
відповідача по складанню технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) складено
відносно земельної ділянки площею 7,4802
Га яка належить ОСОБА_1 є незаконними, а
тому позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи зазначене, та керуючись
статтями 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

2. Визнати незаконими дії державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» Запорізької
регіональної філії Приазовського
районного виробничого відділу по
складанню технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) складено відносно
земельної ділянки площею 7,4802 Га яка
належить ОСОБА_1 на праві власності на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯГ
№710470 від 05.11.2007 кадастровий
№:01:004:0015, що розташована на
території Добрівської сільської Ради
Приазовського району.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 витрати на
сплату судового збору у сумі 68
(шістдесят вісім) грн. 82 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В.
Сацький