Справа № 2а-4527/12/1370
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.
Справа № 9104/176661/12
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Житлово-експлуатаційної
організації №2 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року у справі № 2а-1742/10/0970 за позовом
Житлово-експлуатаційної організації
№2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківськ про
визнання нечинним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2010 року
Житлово-експлуатаційна організація №2
звернулася з адміністративним позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Івано-Франківськ, яким просив
визнати незаконними та скасувати
Рішення відповідача № 913, 914 від 21
квітня 2010 року про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду до ЖЕО №2 у
вигляді стягнення суми штрафу та
нарахування пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
санкції до позивача застосовані із
порушеннями та у невідповідності до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". В обґрунтування також
посилався на те, що відповідачем
рішення про застосування штрафних
санкцій прийнято не окремо за кожний
звітній період, а за значно більший
проміжок часу.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
липня 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги
положення Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України та Закону України «про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з аналізу яких зрозуміло,
що санкції повинні застосовуватись
окремо за кожний звітний період.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з наступних
підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
позивач, будучи застрахованим в
відповідача, за період з 20 березня 2009
року по 14 квітня 2010 року та за період з 21
квітня 2009 року по 25 березня 2010 року
сплачував страхові внески з порушенням
строку, встановленого пунктом 6 статті
20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідачем винесено Рішення №913 від
21 квітня 2010 року про накладення на
позивача штрафних санкцій за період з 20
березня 2009 року по 14 квітня 2010 року на
суму відповідно 57953,24 грн та Рішення №914
від 21 квітня 2010 року про накладення на
позивача штрафних санкцій за період з 21
квітня 2009 року по 25 березня 2010 року 2605,41
грн.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Даною статтею також визначено, що
базовим звітним періодом для позивача
є місяць.

Пунктом 10 цієї статті передбачено, що
якщо страхувальники несвоєчасно або не
в повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Частиною 2 статті 106 цього Закону
встановлено, що суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 Закону, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків (недоїмкою) і
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням фінансових санкцій. На
недоїмку нараховується пеня з
розрахунку 0,1 % суми недоплати за кожний
день прострочення платежу.

Судом першої інстанції вірно
застосовано положення пункту 2 частини
9 статті 106 цього Закону, відповідно до
якого за несплату (неперерахування) або
несвоєчасне перерахування
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф залежно від строку
затримки платежу в розмірі 10 відсотків
своєчасно не сплачених зазначених сум
у разі затримки їх сплати у строк до 30
календарних днів включно. За наявності
вищезазначених обставин, посадові
особи виконавчих органів Пенсійного
фонду у визначеному законом порядку
виносять рішення, які протягом трьох
робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику для
сплати.

Порядок нарахування штрафу
закріплений в Постанові правління
Пенсійного фонду України N 21-1 від 19
грудня 2003 року «Про затвердження
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зокрема підпунктом 9.3.2
пункту 9 цієї постанови встановлено, що
до Пенсійного фонду України, за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний базовий звітний період
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період.

З аналізу цих положень зрозуміло, що
встановлюється обмеження про
кількість випадків застосування
штрафних санкцій за базовий період - не
більше одної, незалежно від кількості
випадків сплати, а не періоду за який
має застосовуватись така санкція.

Отже при винесенні оспорюваних рішень
відповідачем не було порушено
процедуру їх прийняття, крім того вони
прийняті на виконання положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Постанови правління Пенсійного фонду
України «Про затвердження Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Відтак
такі рішення є законними та не належать
до скасування.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Житлово-експлуатаційної організації
№2 - залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
липня 2010 року у справі № 2а-1742/10/0970 - без
змін

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.