Справа № 827/1094/13-а
Суддя: Воробйова Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 827/1094/13-а

10.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Воробйової С.О.,

суддів Курапової З.І. ,

Кондрак Н.Й.

секретар судового засідання
Жабенко І.М.

за участю сторін:

представник позивача, ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
довіреність №б/н від 01.03.2012 року;

представник відповідача,
Севастопольської міської ради - не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином та своєчасно, про причину неявки
суд не повідомив,

розглянувши апеляційну скаргу
Севастопольської міської ради на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя (суддя
Прохорчук О.В.) від 01.07.2013 року у справі
№827/1094/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Севастопольської міської ради (вул.
Леніна, 3, м. Севастополь, 99011)

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 01.07.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Севастопольської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Севастопольської міської ради
№5400 від 12.03.2013 року «Про відмову ОСОБА_2
в наданні згоди на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,10 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка)».

Зобов'язано Севастопольську міську
раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2
від 09.08.2012 року про надання згоди на
розробку проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка).

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Повернуто з місцевого бюджету
Ленінського району м. Севастополя
ОСОБА_2 витрати по сплаті судового
збору у розмірі 17,22 грн.

Не погодившись із вищевказаною
постановою суду, Севастопольська
міська рада звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 01.07.2013 року
по адміністративній справі №827/1094/13-а
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним
з'ясуванням судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
та порушенням норм матеріального
права.

У судовому засіданні 10.02.2014 року
представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги
Севастопольської міської ради за
необґрунтованістю, просив у її
задоволенні відмовити, постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 01.07.2013 року
залишити без змін.

Представник відповідача у судове
засідання 10.02.2014 року не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив.

Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує
коло представників осіб, які беруть
участь у справі, при апеляційному
розгляді адміністративної справи.

Судова колегія, вислухавши пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (частина 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
з адміністративним позовом до
Севастопольської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення Х сесії Севастопольської
міської ради VI скликання №5400 від 12.03.2013
року, яким їй відмовлено у наданні
згоди на розробку проекту землеустрою
з відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_2 у місті
Севастополі, витребуваної нею для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка); зобов'язання Севастопольську
міську раду повторно розглянути її
заяву, подану 09.08.2012 року, з доданими
матеріалами та надати згоду на
розробку проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,10 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_2 у місті
Севастополі, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка). Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивачем до
Севастопольської міської ради були
надані всі документи, передбачені
частиною 6 статті 118 Земельного кодексу
України, проте рішенням Х сесії VI
скликання Севастопольської міської
ради №5400 від 12.03.2013 року ОСОБА_2
відмовлено у наданні згоди на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,10 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2
у місті Севастополі, витребуваної
позивачем для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка). На думку позивача,
оскаржуване рішення Севастопольської
міської ради є протиправним та
підлягає скасуванню, оскільки воно не
містить жодних підстав, передбачених
частиною 7 статті 118 Земельного кодексу
України, для відмови у наданні дозволу
на розробку проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки, а також
обґрунтованої мотивації для його
прийняття із зазначенням конкретних
порушень та посилань на норми діючого
законодавства України.

Згідно з частиною 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
діючим законодавством України не
встановлено обов'язок особи, що
звертається з заявою на отримання у
власність земельної ділянки,
перевіряти та надавати відомості про
зареєстроване право власності на
об'єкти нерухомості, що знаходяться на
ній, водночас відповідачем у порушення
вимог частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не надано доказів правомірності
оскаржуваного рішення.

Судова колегія погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

Згідно частини 2 статті 116 Земельного
кодексу України набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений статтею 118 Земельного
кодексу України.

Так, частиною 1 зазначеної статті
Земельного кодексу України визначено,
що громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
разі якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Відповідно до частини 2 статті 118
Земельного кодексу України рішення
органів виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Згідно з частинами 6 та 7 статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Матеріали справи містять відомості про
те, що 09.08.2012 року ОСОБА_2 звернулась до
Севастопольської міської ради із
заявою про надання згоди на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,10 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2
у м. Севастополь, для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка). До вказаної заяви
позивачем були додані: ситуаційна
схема (витяг з автоматизованої системи
Державного земельного кадастру від
24.03.2012), на якій позначена витребувана
земельна ділянка по вул. Якорна (а.с.11);
довідка-інформація державного
земельного кадастру про правовий
статус земельної ділянки, видана
Головним управлінням Держкомзему у
місті Севастополі №3160-2.2./5 від 18.07.2012
року, згідно якої за даними
автоматизованої системи державного
земельного кадастру на земельну
ділянку орієнтовною площею 0,1 га,
розташовану по вул. Якорній, право
власності (користування) згідно статі
125, 126 Земельного кодексу України не
зареєстровано (а.с.14); витяг з
Поземельної книги про одержання у
власність земельної ділянки у межах
норм безоплатної приватизації на
території м. Севастополя №ВТ-22012
від 24.03.2012 року, згідно якого відсутні
відомості про одержання ОСОБА_2 у
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна ділянка)
у межах норм безоплатної приватизації
(а.с.15); довідка Управління
містобудування та архітектури
Севастопольської міської державної
адміністрації №П1529/02-14 від 02.08.2012 року,
згідно якої повідомлено, що земельній
ділянці для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будинку та господарських
будівель, пойменованій у вихідних
даних, в тому числі в Містобудівному
висновку, «в районі вул. Якорна»,
привласнено адресу: АДРЕСА_2 (а.с.12);
висновок Управління містобудування і
архітектури Севастопольської міської
державної адміністрації №04-01/4237 від
18.07.2012 року, згідно якого Управління
містобудування і архітектури не
заперечує проти відведення земельної
ділянки площею 0,1 га, розташованої по
вул. Якорна в Нахімовському районі м.
Севастополя АР Крим, для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) (а.с.13).

Постійною комісією з питань
містобудування, регулювання земельних
та водних відносин Севастопольської
міської ради VI скликання надано
висновок, оформлений протоколом №30 від
27.09.2012 року, про відмову ОСОБА_2 у
наданні згоди на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,10 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка), у зв'язку з відсутністю у
наданих матеріалах документів, які
підтверджують право власності на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на витребуваній земельній ділянці
(а.с.31).

Аналогічний висновок наданий
Постійною комісією з питань
містобудування, регулювання земельних
та водних відносин Севастопольської
міської ради VI скликання 28.02.2013 року, що
підтверджується відповідною випискою
з протоколу №7 від 28.02.2013 року (а.с.32).

12.03.2013 року X сесією VI скликання
Севастопольської міської ради
прийнято рішення №5400, яким відмовлено
ОСОБА_2 у наданні згоди на розробку
проекту землеустрою з відведення
земельної ділянки орієнтовною площею
0,10 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
та споруд (присадибна ділянка), у
зв'язку з наявністю будівель та споруд
на витребуваній земельній ділянці,
інформація про право власності на які
відсутня (а.с.7).

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку та погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_2 було надано до
Севастопольської міської ради всі,
передбачені частиною 6 статті 118
Земельного кодексу України, документи.

Доводи апеляційної скарги відповідача
в обґрунтування правомірності
оскаржуваного рішення щодо наявності
будівель та споруд на спірній
земельній ділянці, інформація про
право власності на які відсутня, судова
колегія не приймає до уваги як не
засновані на законі, враховуючи, що
діючим законодавством не передбачено
обов'язку особи, що звертається з
заявою на отримання у власність
земельної ділянки, перевіряти та
надавати відомості про зареєстроване
право власності на об'єкти нерухомості,
що знаходяться на ній.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
судова колегія зазначає, що
відповідачем, у порушення вимог
частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, не надано
доказів на підтвердження
правомірності прийнятого рішення.

Отже, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 до
Севастопольської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи
та порушення норм матеріального права
є необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною 3 статті 24, статтями
160, 167, частиною 1 статті 195, статтею 196,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Севастопольської
міської ради на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 01.07.2013 року у справі
№827/1094/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 01.07.2013 року у
справі № 827/1094/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України у
порядку та в строки, встановлені
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст судового рішення
виготовлений 17 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
С.О. Воробйова

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис Н.Й. Кондрак

З оригіналом згідно

Суддя
С.О. Воробйова