Справа № 2а-14653/10/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/3438/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Борисенко І.В.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року

у справі № 2а-14653/10/2670

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
листопада 2010 року позов Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 (позивач) до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва (відповідач) задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення №
/0 від 22 лютого 2010 року, № /0
від 22 лютого 2010 року, № /1 від 29
квітня 2010 року, № /1 від 29 квітня 2010
року, № /2 від 26 липня 2010
року, № /2 від 26 липня 2010 року,
№ /3 від 04 жовтня 2010 року, №
/3 від 04 жовтня 2010 року.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
його в апеляційному порядку.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року апеляційну
скаргу ДПІ у Подільському районі м.
Києва задоволено. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
листопада 2010 року скасовано. Прийнято
нову постанову, якою в позові
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням у справі, позивач
оскаржив його в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про скасування
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року та залишення в силі постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 листопада 2010 року.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну планову виїзну
перевірку СПД-ФО ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 жовтня 2006 року по 30 вересня
2009 року, за результатами якої складено
акт № 3/17-405/НОМЕР_1 від 09
лютого 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення № /0 від 22
лютого 2010 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
288 347,34 грн. (192 231,56 грн. -
основний платіж, 95 115,78 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), та № /0 від 22
лютого 2010 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 110 672,78 грн. (110 672,78 грн. - основний
платіж, 0,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції).

За результатами адміністративного
оскарження, скарги позивача залишено
без задоволення, а також прийнято
податкові повідомлення-рішення №
/1 від 29 квітня 2010 року, № /1
від 29 квітня 2010 року, № /2 від
26 липня 2010 року, № /2 від 26 липня
2010 року, № /3 від 04 жовтня
2010 року, № /3 від 04 жовтня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 2.3.1 пункту 2.3
статті 2, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті
3, підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону
України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України від
26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян» (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) з огляду на заниження
податку на додану вартість та податку з
доходів фізичних осіб.

Зазначений висновок податковим
органом зроблено у зв'язку з тим, що
позивачем в продовж 2007 року перевищено
граничний обсяг виручки, який
дозволяє суб'єкту господарювання
застосовувати спрощену систему
оподаткування, обліку та
звітності, на 22 600,27 грн., а тому, на думку
відповідача,
СПД-ФО ОСОБА_3 повинен був перейти на
загальну систему оподаткування,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу), та зареєструватись
платником податку на додану вартість.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції про задоволення позову та
відмовляючи в його задоволенні, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про правомірність прийняття
контролюючим органом оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів вважає вказаний
висновок суду апеляційної інстанції
неправомірним, виходячи з таких
підстав.

Відповідно до статті 1 Указу № 727/98
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок та (або) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Як встановлено судом першої інстанції,
між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Столична
судноплавна компанія» укладено
договори на виконання робіт від 25
грудня 2007 року та від 04 січня 2008 року.

Відповідно до умов вказаних договорів
ТОВ «Столична судноплавна компанія»
перераховано на розрахунковий рахунок
позивача попередню оплату, проте в
подальшому, з огляду на неможливість
виконання СПД-ФО ОСОБА_3 обумовлених
договорами від 25 грудня 2007 року та від 04
січня 2008 року робіт, отриману від
контрагента попередню оплату
позивачем повернуто в тому ж звітному
періоді, зокрема, в 2007 році - 31 500,00 грн.
та в 2008 році - 424 600,00 грн., що
засвідчується долученими підприємцем
до матеріалів справи квитанціями до
прибуткових касових ордерів та актом
звірки взаємних розрахунків між
СПД-ФО ОСОБА_3 та ТОВ «Столична
судноплавна компанія».

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
повно та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що повернута суб'єктом підприємницької
діяльності, який знаходиться на
спрощеній системі оподаткування,
попередня оплата на рахунок
відправника внаслідок невиконання
(неможливості виконання) умов
укладених договорів відповідно до
вимог Указу № 727/98 не може
розглядатись як виручка від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг).

А відтак, суд апеляційної інстанції
помилково скасував постанову суду
першої інстанції, яка є законною та
обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 січня 2011 року, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 листопада 2010
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Борисенко І.В.

Карась О.В.