Справа № 826/1212/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2014 року 11:04 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., за участю секретаря
судового засідання Артеменко Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства
«Фасад-Буд» до Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі
м. Києва про визнання протиправним та
скасування рішення №0001 від 13.01.2014 року
від позивача - Козаренко Є.В.
від відповідача - Ігнатьєв Д.О.,
Приватне підприємство «Фасад-Буд»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м.
Києва, в якому просить суд: «визнати
протиправним та скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва № 0001 від
13 січня 2014 року про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду України».
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване рішення було
прийнято відповідачем 13 січня 2014 року
на підставі частини дев'ятої статті 106
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». При цьому, на момент
винесення оскаржуваного рішення,
частину дев'яту статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 лютого 2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 17 лютого 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позові.

Представники відповідача в судовому
засіданні 17 лютого 2014 року проти
задоволення позову заперечували з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, зазначивши, що
відповідно до «Прикінцевих та
перехідних положень» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за порушення,
вчинені до 01 січня 2011 року органи
Пенсійного фонду застосовують
фінансові санкції, передбачені
законами, що діяли на момент вчинення
правопорушення, в тому числі фінансові
санкції, встановлені пунктом другим
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду.

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 17 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
наступних висновків.

Приватне підприємство «Фасад-Буд»
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва в якості
платника страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2004 року № 1058-ІV (далі Закон №
1058-ІV).

Судом встановлено, що позивачем за
період з листопада 2009 року по грудень
2010 року до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
подавались розрахунки сум страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, згідно
яких нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, які підлягали сплаті
відповідно до вимог частини шостої
статті 20 Закону № 1058-ІV.

Рішенням управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
№ 0001 від 13 січня 2014 року про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду застосовано по
позивача у вигляді стягнення суми
штрафу за період з 21 грудня 2009 року по 17
жовтня 2013 року в розмірі 3 338,05 грн. та
нараховано пеню в розмірі 31 705,29 грн.

Позивач, вважаючи рішення управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва № 0001 від
13 січня 2014 року про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду протиправним,
звернувся до суду з зазначеним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2004 року №
1058-ІV.

Відповідно до частини другої статті 5
Закону № 1058-ІV (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) виключно цим Законом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками; види пенсійних виплат;
умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат;
пенсійний вік чоловіків та жінок, при
досягненні якого особа має право на
призначення пенсії за віком;
мінімальний розмір пенсії за віком;
порядок здійснення пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням; порядок
використання коштів Пенсійного фонду
та Накопичувального фонду; організація
та порядок здійснення управління в
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Згідно пункту шостого частини другої
статті 17 Закону № 1058-ІV (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною першою статті 19 Закону № 1058-ІV
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
страхові внески до солідарної системи
нараховуються, зокрема, для
роботодавця - на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Відповідно до частини шостої статті 20
Закону № 1058-ІV страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Частиною першою статті 106 Закону № 1058-ІV
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Відповідно до частини другої статті 106
Закону № 1058-ІV (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно пункту 2 частини дев'ятої статті
106 Закону № 1058-ІV (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) виконавчі органи
Пенсійного фонду застосовують до
страхувальників такі фінансові
санкції за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Так, матеріалами справи, зокрема,
картками особового рахунку
страхувальника юридичної особи або
фізичної особи відповідача, а також
розрахунками фінансової санкції та
пені підтверджується несвоєчасна
сплата позивачем сум нарахованих
страхових внесків за період з 21 грудня
2009 року по грудень 2010 року.

При цьому, з даних документів
вбачається, що позивачем такі внески
було сплачено частково 22 грудня 2011 року
та лише у 2013 році.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про правомірність рішення
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва № 0001 від
13 січня 2014 року про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, винесеного у
відношенні позивача.

При цьому посилання позивача на ту
обставину, що на час винесення
оскаржуваного рішення частину дев'яту
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виключено, судом до уваги
не приймається з огляду на наступне.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VІ, у зв'язку з чим втратили
чинність положення частин першої -
дев'ятої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2004 року №
1058-ІV.

Дійсно, Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» виключено
частини першу - дев'яту статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно ж до абзацу 5 пункту сьомого
«Прикінцевих та перехідних положень»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 пункту сьомого «Прикінцевих
та перехідних положень» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем правомірно
застосовано штрафні санкції та
нараховано пеню у зв'язку з
невиконанням позивачем вимог
законодавства щодо сплати страхових
внесків за 2009-2010 роки.

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Верховного суду України
від 15 жовтня 2013 року у справі № 21-318а13;
від 19 лютого та 26 березня 2013 року у
справах №№ 21-432а12, 21-71а13 відповідно.

Частиною першої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову.

Згідно частини другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки відповідачем свідки не
залучалися й судова експертиза не
проводилася, судові витрати з позивача
стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Приватного підприємства
«Фасад-Буд» до Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва про визнання протиправним та
скасування рішення № 0001 від 13 січня 2014
року залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України.

Суддя
В.П.
Катющенко