Справа № 816/939/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року м. Київ
К/800/41185/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Машівському
районі Полтавської області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року

та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03 червня 2013 року

у справі №816/939/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в Машівському районі
Полтавської області

про визнання дій
протиправними та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі по
тексту ФОП ОСОБА_4) звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Машівському районі
Полтавської області (далі по тексту
Пенсійний фонд) про визнання
протиправним та скасування вимоги від
05.02.2013 року № Ф 821 та зобов'язання
відповідача припинити нарахування
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року у справі №816/939/13-а, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03 червня 2013 року у зазначеній
справі, позов задоволено.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суди виходили з того, що
оскаржена позивачем вимога Пенсійного
фонду є неправомірною, а тому позовні
вимоги про її скасування є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Пенсійний фонд
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищевказані судові рішення скасувати
та ухвали нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 Є
фізичною особою-підприємцем, який
перебуває на спрощеній системі
оподаткування. Також позивач є
пенсіонером і знаходиться на обліку в
Пенсійному фонді.

05.02.2013 року за несплату єдиного внеску
відповідачем сформовано ФОП ОСОБА_4
вимогу про сплату боргу № Ф 821 на суму
недоїмки 4572,42 грн., яка нарахована за
період з січня по грудень 2012 року.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VI (далі по тексту - Закон №
2464-VI), платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності

Згідно положень частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені
у пункті 4 частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В процесі розгляду справи судами також
встановлено, що між сторонами не
укладався договір про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначене поняття "пенсія"
- як, щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

З огляду на наведене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного рішення
про задоволення позову у цій справі,
оскільки позивач на підставі частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI
звільнений від сплати спірного єдиного
внеску.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередній
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Машівському
районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03 червня 2013 року у справі №816/939/13-а -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: