Справа № П/808/169/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року 14:20Справа № П/808/169/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Чернової Ж.М.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до: Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області

про: визнання протиправними та
скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області, в
якому просить суд визнати протиправною
та скасувати постанову прийняту
відповідачем від 24.12.2013 №000378 про
накладення стягнень, передбачених ст.23
Закону України «Про захист
споживачів».

У судове засідання позивач не з'явився,
направив заяву в якій просить
розглядати справу за його відсутності,
просить позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі. Позов обґрунтований
тим, що відомості, які встановлені
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області при
перевірці стану дотримання
законодавства про захист прав
споживачів на АЗС ФОП ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1 щодо реалізації
нафтопродуктів, що підлягають
обов'язковій сертифікації в Україні -
за відсутністю у документах, згідно з
якими їх передано на реалізацію,
реєстраційного номеру сертифікату
відповідності, або свідоцтва про
визнання відповідності щодо однієї
партії товару - не відповідають
дійсності. Вважає, що бензин який був
наданий для випробування ТОВ
«Науково-дослідна лабораторія
експертиз нафтопродуктів «Ойлцентр»
не міг бути бензином який
реалізовувався на АЗС орендованій ФОП
ОСОБА_1, оскільки 02.10.2013 позивач
реалізовував бензин марки А-95 який
відповідав вимогам встановленим ДСТУ
4063-2001.

Представник відповідача звернувся з
клопотанням розгляд справи без його
участі. Надав до канцелярії суду
письмові заперечення, посилаючись на
те, що позивачем в ході перевірки не
було надано документів, які
підтверджують якість нафтопродуктів,
тому відповідачем було прийнято
рішення про відбір зразків продукції.
При цьому перевіряючим було надано
копію паспорту №67 бензину
автомобільного підвищеної якості А-95
Євро вид ІІ клас D, який мав відповідати
вимогам ДСТУ 4839:2007. Проти позову
заперечує та просить залишити позовні
вимоги без задоволення з підстав,
викладених в письмових запереченнях на
позов.

Відповідно до п.4 ст. 122 КАС України,
особа, яка бере участь в справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь в справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

При розгляді справи у порядку
письмового провадження, відповідно до
положень ч.1 ст.41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення справи по
суті, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області 02
жовтня 2013 року було проведено
позапланову перевірку дотримання
законодавства про захист прав
споживачів ФОП ОСОБА_1, АЗС за адресою:
АДРЕСА_1, за результатами якої складено
акт №000442 від 02.10.2013 року.

Перевірка проводилась на підставі
наказу №275 від 01.10.2013 та направлення
№000700 від 01.10.2013.

В ході проведення планової перевірки
було виявлено порушення статті 14
Закону України «Про захист прав
споживачів», п.18 Порядку провадження
торгівельної діяльності та правил
торгівельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2006 №833, п. 19 Правил роздрібної
торгівлі (затверджених Постановою КМУ
від 20.12.1997 №1442), зокрема, в реалізації з
наявністю цінників, зазначених на
інформаційному табло та біля оператора
АЗС знаходилась продукція, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні,
але у документах, згідно з якими її
передано на реалізацію, не зазначені
реєстраційні номери сертифікатів
відповідності або свідоцтва про
визнання відповідності. Сертифікати
відповідності або їх копії під час
перевірки не було пред'явлено.
Представником суб'єкта господарювання,
також не надані прибуткові документи
на вищезазначену продукцію, що
відображено в п.п.1 додатку №7 до акту
перевірки №000442 від 02.10.2013. Також,
представником суб'єкта господарювання
не надана інформація про кількість
залишку бензину на 02.10.2013 тому у додатку
№7 і акту відбору зразків продукції в
графі «кількість залишку товару»
зазначити не представляється можливим.

Акт перевірки було вручено 02.10.2013
представнику суб'єкта господарювання -
оператору АЗС ОСОБА_2

Враховуючи той факт, що позивачем не
було надано документів, які
підтверджують якість нафтопродуктів,
було прийнято рішення від 02.10.2013 №000036
про відбір зразків продукції.
Відповідно до статті 14 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» у присутності
представника суб'єкта господарювання
було здійснено відбір зразків
продукції бензину автомобільного
підвищеної якості А-95 Євро, вид ІІ, клас
D. Експертиза нафтопродуктів
проводилась Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-дослідна
лабораторія експертиз нафтопродуктів
"Ойлцентр ", за результатами якої було
встановлено, що бензин автомобільний
підвищеної якості А-95 Євро, вид ІІ, клас
D не відповідає вимогам ДСТУ 4839:2007
"Бензини автомобільні підвищеної
якості. Технічні умови" (вміст сірки:
норма 50; фактично 449; об'ємна доля
бензолу норма 1,0%; фактично 44,887…".
Протокол випробувань № 34 від 15.10.2013.

За результатами проведення перевірки
було встановлено, що позивач
здійснював реалізацію продукції, що
підлягає обов'язковій сертифікації в
Україні, але у документах, згідно з
якими її передано на реалізацію,
відсутні реєстраційні номери
сертифікатів відповідності, або
свідоцтва про визнання відповідності
щодо партії товару та реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативного документу щодо партії
товару (бензин автомобільний
підвищеної якості А-95 Евро, вид ІІ, клас
D не відповідає вимогам ДСТУ 4839:2007
«Бензини автомобільні підвищеної
якості. Технічні умови» за
лабораторними дослідженнями).

Вказані порушення стали підставою
винесення Постанови про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 24.12.2013 №000378 відносно ФОП ОСОБА_1 АЗС
за адресою: АДРЕСА_1 на суму 4890,00грн.

Позивач не погоджуючись з постановою в
частині накладення штрафу в розмірі
4890,00грн., звернувся з даним позовом до
суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право:
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; відбирати у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету; одержувати
безоплатно від суб'єктів
господарювання, що перевіряються,
копії необхідних документів, які
характеризують якість продукції,
сировини, матеріалів, комплектуючих
виробів, що використовуються для
виробництва цієї продукції; накладати
на суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно частини 2 статті 26
вищезазначеного Закону результати
перевірок суб'єктів господарювання
службовими особами центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
оформлюються відповідними актами.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію (абзац 3 частини 1 статті 15
Закону).

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування.

Відповідно до пункту 16 Порядку
провадження торгівельної діяльності
та правил торгівельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 15.06.2006
№833, працівники суб'єкта
господарювання зобов'язані
забезпечити реалізацію прав
споживачів, визначених Законом України
«Про захист прав споживачів»,
виконувати ці правила та вимоги інших
нормативно-правових актів, що
регулюють торгівельну діяльність.

Відповідно до пункту 21 вказаного
Порядку суб'єкт господарювання
зобов'язаний, зокрема, надавати
споживачеві (покупцеві) у доступній
формі необхідну достовірну та
своєчасну інформацію про товари.

Відповідно до Правил обов'язкової
сертифікації нафти та нафтопродуктів
затверджених наказом Державного
комітету України по стандартизації,
метрології та сертифікації № 19 від 16
січня 1997 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 26 лютого
1997 року за № 52/1856, об'єктами
сертифікації в державній системі
сертифікації УкрСЕПРО є продукція, що:
вироблена в Україні; ввозиться в
Україну і зазначена заявником як така,
що відповідає чинним в Україні
нормативним документам, але може бути
ідентифікована як така, що повинна
відповідати чинним в Україні
нормативним документам на аналогічну
продукцію.

Згідно пункту 9 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 1997 року
№ 1442, суб'єкт господарювання, що
здійснює продаж нафтопродуктів,
зобов'язаний своєчасно подати
споживачеві необхідну, доступну та
достовірну інформацію про
нафтопродукти, а також копії паспортів
якості, в яких зазначені нормативні
документи, вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо продукт
підлягає обов'язковій сертифікації в
Україні).

Пунктом 29 зазначених Правил заборонено
приймати нафтопродукти на АЗС у разі,
зокрема, неналежного оформлення або
відсутності товарно-транспортної
накладної; невідповідності якості
нафтопродуктів вимогам нормативних
документів; відсутності паспорта
якості нафтопродукту або неналежного
його оформлення (відсутність номера,
марки та виду, не зазначені усі
показники якості); відсутності копії
сертифіката відповідності чи
свідоцтва про визнання відповідності.

Пунктом 32 вказаних Правил передбачено,
що у разі продажу нафтопродуктів, що
підлягають обов'язковій сертифікації,
оператори (продавці) на вимогу
споживача подають супровідні
документи із зазначенням
реєстраційного номера сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
відповідність та/або декларації про
відповідність, якщо це встановлено
технічним регламентом з підтвердження
відповідності виду продукції.

Так, відповідачем під час перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів встановлено, що
стосовно бензину автомобільного
підвищеної якості А-95 Евро, вид ІІ, клас
D відсутні реєстраційні номери
сертифікатів відповідності або
свідоцтв про визнання відповідності
щодо партії товару, а також
здійснювалась реалізація продукції, що
не відповідає вимогам нормативного
документу щодо партії товару бензину
автомобільного підвищеної якості А-95
Евро, вид ІІ, клас D - не відповідають
вимогам ДСТУ 4839:2007 "Бензини
автомобільні підвищеної якості.
Технічні умови" за лабораторними
дослідженнями, у зв'язку з чим
постановою №000378 про накладення
стягнень передбачених статтею 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 24.12. 2013 року, на позивача накладено
за вказане порушення штраф у розмірі
4890,00грн.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що у зв'язку з тим,
що на час перевірки представником
суб'єкта господарювання не були надані
сертифікати відповідності на бензини
автомобільний підвищеної якості А-95
Евро, вид ІІ, клас D було прийнято
рішення про відбір зразків продукції
для проведення незалежної експертизи.

За результатами експертизи було
встановлено, що бензин автомобільний
підвищеної якості А-95 Євро, вид ІІ, клас
D не відповідає вимогам ДСТУ 4839:2007
«Бензини автомобільні підвищеної
якості. Технічні умови» (вміст сірки:
норма 50; фактично 449; об'ємна доля
бензолу норма 1,0%; фактично 44,887…».
Протокол випробувань № 34 від 15.10.2013.
Експертиза нафтопродуктів проводилась
товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-дослідна
лабораторія експертиз нафтопродуктів
«ОЙЛЦЕНТР».

З приводу невідповідності
нафтопродукту вимогам ДСТУ 4839:2007
«Бензини автомобільні підвищеної
якості. Технічні умови» позивач у
своєму позові зазначив, що 02.10.2013 на
АЗС був у реалізації бензин марки А-95,
який відповідає вимогам встановленим
ДСТУ 4063-2001, виробником цієї продукції є
ПРАТ «Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія». Зазначені
нафтопродукти в кількості 500,0 л. були
придбані позивачем у постачальника ТОВ
«СВ-Прайм», про що позивачем надано до
матеріалів справи видаткову накладну
№0000008 від 01.10.2013.

Отже, позивач ставить під сумнів
здійснення відповідачем відбору
зразків нафтопродуктів саме на АЗС, з
якої позивач реалізовував придбані ним
нафтопродукти.

Однак суд, не бере такі пояснення до
уваги, оскільки, як вже було зазначено
вище, в присутності уповноваженого
представника суб'єкта господарювання
ОСОБА_2 було відібрано зразки бензину
автомобільного підвищеної якості А-95
Євро, вид ІІ, клас D. Рішення про відбір
зразків підписано ОСОБА_2, більш того,
перевіряючим було надано копію
паспорту №67 бензину підвищеної якості
А-95 Євро, вид ІІ, клас D.

В акті відбору зразків продукції від
02.10.2013 №000036 оператор ОСОБА_2 не надав
заперечень або зауважень щодо
процедури відбору бензину підвищеної
якості А-95 Євро, вид ІІ, клас D.

Відібрані зразки зазначеного вище
продукту було направлено для
проведення експертизи (випробування)
до ТОВ «Науково-виробнича лабораторія
експертиз нафтопродуктів «Ойлцентр»,
яке має відповідну акредитацію, що
підтверджено матеріалами справи.

Також, відповідачем наданий договір
про надання послуг з виконання
незалежної експертизи, якості
нафтопродуктів від 05.08.2013 №ОПО-050813
укладений між відповідачем та ТОВ
«Науково-виробнича лабораторія
експертиз нафтопродуктів «Ойлцентр».

Відповідно до пп.3, 4 ч.1 ст.23 Законом
України "Про захист прав споживачів" у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за: реалізацію
продукції, що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні, але у
документах, згідно з якими її передано
на реалізацію, відсутні реєстраційні
номери сертифіката відповідності або
свідоцтва про визнання відповідності, -
у розмірі п'ятдесяти відсотків
вартості одержаної для реалізації
партії товару, виконаної роботи,
наданої послуги, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; виготовлення або реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За приписами ст.6 Закону України «Про
захист прав споживачів» продавець
(виробник, виконавець) зобов'язаний
передати споживачеві продукцію
належної якості, а також надати
інформацію про цю продукцію.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про правомірність
застосування відповідачем до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в
розмірі 4890,00грн.

На підставі викладеного, враховуючи
положення ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

За правилами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд присуджує судові витрати в
тому випадку, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка їх
здійснила. Враховуючи те, що позивачем
не доведено обґрунтованість заявлених
позовних вимог, судом не може бути
застосовано приписи ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ж.М.Чернова