Справа № 815/628/14
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/628/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року о 11. 45 год.
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,

при секретарі судового засідання
- Цікалової Ю.І.,

за участю сторін:

від позивача представник -
Крупська-Колесник Н.П., за довіреністю

від відповідача представник -
П'ятниченко А.О., за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ГРАНРЕСУРСИ" до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання дій щодо
проведення перевірки протиправними,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.01.2014 року, зобов'язання
здійснити повторну документальну
позапланову перевірку,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ГРАНРЕСУРСИ" до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання дій щодо
проведення перевірки протиправними,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.01.2014 року, зобов'язання
здійснити повторну документальну
позапланову перевірку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами проведеної фахівцями
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області документальної позапланової
невиїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ГРАНРЕСУРСИ" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам із контрагентом ТОВ
«Вектра 3000» за період 01.08.2013 року по
31.10.2013 року, був складений та підписаний
акт перевірки від 27.12.2013 року №
1098/22/37170646, на підставі якого прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 10.01.2014 року про збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 19506 грн.

Позивач не згоден з діями відповідача,
вважає проведену перевірку незаконною,
а податкове повідомлення-рішенням
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
перевірка була проведена передчасно в
порушення приписів ст. 79 ПК України, що
позбавило платника податків прийняти
участь у перевірці та вчасно надати
відповідні докази у підтвердження
товарності та реальності фінансово
господарських операцій з ТОВ «Вектра
3000». Між тим, реальність господарських
операцій підтверджується належним
чином оформленими первинними
документами, контрагент позивача на
час здійснення господарських операцій
був зареєстрований в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та перебував
на податковому обліку, мав свідоцтво
платника податку на додану вартість.
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" були
виконані усі передбачені
законодавством вимоги для
підтвердження права на отримання
податкового кредиту.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені у позовній заяві та
письмових доповнень до неї.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та просив суд
відмовити у їх задоволенні,
посилаючись на обставини, викладені в
письмових запереченнях

Вивчивши матеріали справи, а також
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, докази, якими вони
підтверджуються, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
судом по справі встановлені наступні
факти та обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГРАНРЕСУРСИ" 25.06.2010
року було зареєстроване виконавчим
комітетом Одеської міської ради в
якості юридичної особи та з 01.01.2012 року
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області.

Судом встановлено, що ДПІ у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області було надіслано на адресу ТОВ
"ГРАНРЕСУРСИ" запит від 26.11.2013 року №
2978/10/15-09-22-1013 про надання інформації та
її документального підтвердження щодо
результатів операцій по господарських
відносинах із контрагентом ТОВ «Вектра
3000» за серпень та вересень 2013 року, який
був отриманий позивачем 11 грудня 2013
року, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення. Також судом
встановлено, що позивач надав на цей
запит відповідь від 16.12.2013року з
додатками: копії первинних
бухгалтерських документів на 77 арк.,
які були отримані податковим органом в
той самий день.

За результатами аналізу отриманої
відповіді та доданих копій первинної
бухгалтерської документації наказом
начальника ДПІ у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області №343 від 16.12.2013 року
була призначена позапланова невиїзна
документальна перевірка ТОВ
"ГРАНРЕСУРСИ". Копія наказу про
проведення позапланової невиїзної
перевірки направлено на адресу ТОВ
"ГРАНРЕСУРСИ", 16.12.2013 року, яка отримана
позивачем 25 грудня 2013 року, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення.

На підставі цього наказу, керуючись пп.
20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу
України та відповідно до пп. 78.1.1. п. 78.1
ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755-VІ, фахівцями ДПІ у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
"ГРАНРЕСУРСИ" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам із контрагентом ТОВ
«Вектра 3000» за період 01.08.2013 року по
31.10.2013 року, за результатами якої
складено та підписано акт перевірки
від 27.12.2013 року № 1098/22/37170646, другий
примірник якого позивачем отримано 09
січня 2014 року, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення.

З вказаного акту перевірки вбачається,
що ТОВ "ГРАНРЕСУРСИ", в порушення п. 198.1,
п. 198.2, 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VІ,
занижено податок на додану вартість на
суму 13 004 грн.

До такого висновку перевіряючи дійшли,
використовуючи, в тому числі висновки
акту перевірки Головного управління
Міндоходів у Луганській області
№1/22/37377252 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Вектра 3000», яким
встановлено неможливість фактичного
здійснення ТОВ «Вектра 3000»
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, відсутність об'єктів, які
підпадають під визначення ст. 3, ст. 4,
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та ст. 185, ст. 187, ст. 188
Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що на підставі
вказаного акту перевірки, ДПІ у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
10.01.2014 року про збільшення позивачу
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 19506
грн.

Одночасно, судом досліджені копії
первинної бухгалтерської
документації, а саме: договір поставки
08/08 від 08.08.2013 року, рахунки фактури від
09.08.2013 року, від 16.08.2013 року, від 27.08.2013
року, від 29.08.2013 року, від 30.08.2013 року, від
03.09.2013 року, від 04.09.2013 року, від 05.09.2013
року, платіжні доручення від 09.08.2013
року, від 15.08.2013 року, від 19.08.2013 року,
від 27.08.2013 року, від 29.08.2013 року, від
30.08.2013 року, від 02.09.2013 року, від 03.09.2013
року, 04.09.2013 року, 05.09.2013 року, видаткові
накладні 08.08.2013 року, 16.08.2013 року, 27.08.2013
року, 29.08.2013 року, 30.08.2013 року, 02.09.2013 року,
03.09.2013 року, 04.09.2013 року, 05.09.2013 року,
податкові накладні від 08.08.2013 року №263,
від 15.08.2013 року №408, від 16.08.2013 року №477,
від 27.08.2013 року №734, від 29.08.2013 року №821,
від 30.08.2013 року №833, від 02.09.2013 року №76,
від 03.09.2013 року №104, від 04.09.2013 року №107,
від 05.09.2013 року №148, договір про надання
послуг №6 від 01.02.2013 року, договір
поставки №0212-1 від 23.02.2012 року,
товарно-транспортні накладні, акти
надання послуг, квитанції, платіжні
доручення, акти звіряння.

Проаналізувавши положення
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, враховуючи обставини
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на контролюючі органи.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового
кодексу України передбачено, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам контролюючого органу
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки.

З акту перевірки вбачається, що копія
наказу від 16.12.2013 року № 343 «Про
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки» та
повідомлення про проведення
позапланової перевірки від 16.12.2013 року
№49/10/22 направлено поштою на юридичну
адресу підприємства 16.12.2013 року та
отримано позивачем 25 грудня 2013 року, що
підтверджено поштовим повідомленням
про вручення, що надало посадовим
особам контролюючого органу право
провести документальну невиїзну
перевірки.

Тому, суд вважає, що дії відповідача
щодо проведення перевірки вчинені у
спосіб, порядку та межах повноважень,
передбачених Податковим кодексом
України, з цих підстав, суд дійшов
висновку, що не підлягають задоволенню
позовні вимоги позивача про визнання
дій щодо проведення перевірки
протиправними, та зобов'язання
здійснити повторну документальну
позапланову перевірку.

Між тим, суд дійшов висновку, що слід
задовольнити позовні вимоги про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 10.01.2014 року з
наступних підстав.

Так, відповідно до п. 198.1. ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового
кодексу України, Податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6. ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця (п. 201. 4 ст. 201 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п. 201.6. ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.8. ст. 201 Податкового
кодексу України, право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Таким чином, Податковим кодексом
України, передбачені випадки не
включення до складу податкового
кредиту витрат по сплаті податку:
відсутність податкової накладної,
оформлення її з порушенням вимог
статті 201 цього Кодексу, складання
податкової накладної особою, яка у
встановленому порядку не
зареєстрована як платник податку на
додану вартість, відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних, у випадках, передбачених
Кодексом, та/або відсутність мети їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Інших підстав для не включення
до складу податкового кредиту витрат
по сплаті податку на додану вартість
даний Кодекс не передбачає.

Між тим, дослідивши у сукупності наявні
у справі докази, провівши правовий
аналіз норм законодавства, що регулює
спірні правовідносини, суд вважає, що
такий висновок відповідача є
помилковим та хибним, виходячи з
наступного.

З акту перевірки вбачається, що
відповідач при встановленні фактів
порушення позивачем податкового
законодавства посилається на висновки
акту перевірки Головного управління
Міндоходів у Луганській області
№1/22/37377252 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Вектра 3000», не беручи до
уваги первинну документацію позивача
та не надання позивачем повного пакету
документів із перевізником
-автопідприємством «Вознесенськ
Транзит», а саме: не надано договір щодо
надання транспортних послуг, платіжні
документи, що підтверджують розрахунки
за надані товарно-транспортні послуги,
акти виконаних робіт, рахунки-фактури
та сертифікати якості товару
(будівельні матеріали) та
рахунки-фактури.

В свою чергу, суд критично відноситься
до посилання відповідача на висновки
зазначеного акту перевірки, оскільки
відповідно до Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010р. №984, акт - це службовий документ,
який підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. Факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів (п. 6 розділу І Порядку). Акт, на
якій робиться посилання в акті
перевірки підприємства позивача не є
таким документом. Тобто сам по собі акт
перевірки є лише документом, що фіксує
обставини, встановлені під час
проведення перевірки, та не містить у
собі доказової бази щодо виявлених у
ході перевірки обставин, які повинні
підтверджуватись первинними
документами.

Крім того, матеріалами справи
підтверджено, що ТОВ «Вектра 3000»
оскаржував в судовому порядку дії
Головного управління Міндроходів у
Луганській області щодо проведення
перевірки та складанню вказаного акта
перевірки та зобов'язання відновити в
автоматизованій системі «Податковий
блок» відомості щодо задекларованих
ТОВ «Вектра 3000» податкових зобов'язань.

В свою чергу, дослідивши матеріали
справи, враховуючи пояснення
представника позивача надані в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позивач довів суду, що за
господарськими операціями з ТОВ
«Вектра 3000» позивач отримав товар, у
спірний період ТОВ «Вектра 3000» було
належним чином зареєстроване як
платник ПДВ, податкові накладні були
належним чином оформлені, у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України, придбаний товар
оприбуткований підприємством та в
подальшому був реалізований. Суду не
надані докази щодо встановлення факту
умисного відхилення підприємства
позивача від уплати податків та зборів
шляхом укладення вказаних
господарських угод. Первинні
бухгалтерські документи, що є в
матеріалах справи не містять
недостовірні, суперечливі дані.

Одночасно, слід зазначити, що не
надання до перевірки договору щодо
надання транспортних послуг, платіжні
документи, що підтверджують розрахунки
за надані товарно-транспортні послуги,
акти виконаних робіт та
рахунки-фактури та сертифікати якості
товару (будівельні матеріали) та
рахунки-фактури не свідчать про те, що
товарно-транспортні накладні, які були
надані до перевірки, не підтверджують
факт перевезення товару та отримання
товару.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
правомірність прийняття податкового
повідомлення- рішення № від 10.01.2014
року про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 19506
грн., а тому воно підлягає визнанню
протиправним та скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

З огляду на вищевикладене, відповідно
до приписів Податкового кодексу
України, та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86,
94, 159-163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ГРАНРЕСУРСИ" до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання дій щодо
проведення перевірки протиправними,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.01.2014 року, зобов'язання
здійснити повторну документальну
позапланову перевірку - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 10.01.2014 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Одеський апеляційний адміністративний
суд через суд першої інстанції в
порядку та строки, передбачені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені ст. 254
КАС України.

Повний текст постанови складений та
підписаний 24 лютого 2014 року.

Суддя
Л.Р.
Юхтенко

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ГРАНРЕСУРСИ" до Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання дій щодо
проведення перевірки протиправними,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.01.2014 року, зобов'язання
здійснити повторну документальну
позапланову перевірку - задовольнити
частково.

24 лютого 2014 року