Справа № 809/368/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р.
Справа № 809/368/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.

за участю секретаря Руміша В.Я.,

представника позивача Аверкової
Н.О.,

представника відповідача Білана
В.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
прокурора Тлумацького району
Івано-Франківської області до
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправними та скасування
рішення позачергової 25 сесії VI
демократичного скликання за №455-25/14 від
28.01.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2014 року прокурор Тлумацького району
Івано-Франківської області звернувся в
суд з адміністративним позовом до
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області про
визнання незаконним та скасування
рішення двадцять п'ятої позачергової
сесії шостого демократичного
скликання Тлумацької районної ради за
№455-25/14 від 28.01.2014 року "Про звернення
районної ради до правоохоронних
органів".

Прокурором подано даний
адміністративний позов в інтересах
держави, ним самостійно визначено, в
чому полягає порушення таких інтересів
та в позовній заяві зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах,
внаслідок чого, у відповідності до
абзацу другого частини другої статті 60
Кодексу адміністративного судочинства
України, прокурором Тлумацького району
Івано-Франківської області набуто
статусу позивача в даній
адміністративній справі.

Позовні вимоги прокурор мотивує тим, що
оскаржуване рішення прийняте всупереч
норм Конституції України, Законів
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та "Про міліцію", поза межами
наданої законодавством компетенції
відповідача, є незаконним та підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач позову не визнав, на адресу
суду направив письмове заперечення
проти заявлених позовних вимог
мотивоване тим, що пункт перший
оскаржуваного рішення передбачає
собою схвалення звернення районної
ради до правоохоронних органів району,
що не породжує жодних правових
наслідків, а схвалення такого
звернення на пленарному засіданні ради
не суперечить статі 43 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
пункти три та чотири оскаржуваного
рішення спрямовані на організацію та
забезпечення виконання оскаржуваного
рішення.

Мотивів заперечення проти заявлених
позовних вимог з приводу пункту
другого оскаржуваного рішення в
направленому запереченні відповідач
не зазначив.

Представник відповідача щодо
заявлених позовних вимог заперечив з
мотивів викладених письмовому
запереченні на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
подані докази, заслухавши пояснення
представників сторін, судом
встановлено наступне.

27.01.2014 року розпорядженням голови
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області за №3-р
скликано двадцять п'яту позачергову
сесію районної ради, призначено її
пленарне засідання на 28.01.2014 року та
встановлено порядок денний, до якого
пунктом четвертим включено питання
"Про звернення до правоохоронних
органів району".

28.01.2014 року на двадцять п'ятій
позачерговій сесії шостого
демократичного скликання Тлумацької
районної ради Івано-Франківської
області прийнято рішення за №455-25/14 "Про
звернення районної ради до
правоохоронних органів". Вказаним
рішенням схвалено звернення ради до
правоохоронних органів району згідно з
додатком (пункт перший), заборонено до 30
квітня 2014 року відряджати до м. Києва та
інших міст України особовий склад
органів внутрішніх справ (пункт
другий), вирішено надіслати рішення
Тлумацькому РВ УМВС та прокуратурі
району (пункт третій), а текст звернення
опублікувати в районній газеті
"Злагода" (пункт четвертий), контроль за
виконанням цього рішення покладено на
голову районної ради М. Вишневського
(пункт п'ятий).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд
виходить з наступного.

Статтею 5 Конституції України
визначено, що народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до статті 140 Конституції
України місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи (частина перша).

Органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, є районні та обласні ради (частина
четверта).

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження районної ради
визначені статтею 143 Конституції
України, у відповідності до якої
обласні та районні ради затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку відповідних
областей і районів та контролюють їх
виконання; затверджують районні і
обласні бюджети, які формуються з
коштів державного бюджету для їх
відповідного розподілу між
територіальними громадами або для
виконання спільних проектів та з
коштів, залучених на договірних
засадах з місцевих бюджетів для
реалізації спільних
соціально-економічних і культурних
програм, та контролюють їх виконання;
вирішують інші питання, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Виключний перелік питань, які
вирішуються на пленарних засіданнях
районних та обласних рад, визначено
статтею 43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Районна рада в межах повноважень,
визначених законом, приймає нормативні
та інші акти у формі рішень на
пленарних засіданнях на основі
колективного і вільного обговорення та
голосування більшістю депутатів від
загального складу ради; її рішення є
обов'язковими до виконання на
відповідній території (стаття 144
Конституції України та стаття 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

Конституційний Суд України рішенням
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 у справі
за конституційним поданням
Міністерства внутрішніх справ України
щодо офіційного тлумачення положення
частини другої статті 28 Закону України
"Про статус депутатів місцевих рад
народних депутатів" звернув увагу на
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, зазначивши,
що такі є представницькими органами,
через які здійснюється право
територіальної громади самостійно
вирішувати не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто такі, які
пов'язані передусім з життєдіяльністю
територіальних громад і перелік яких
визначено у Конституції України і
законах України.

Таким чином, призначення місцевого
самоврядування є одним із проявів
здійснення народом влади, та правом
територіальних громад як самостійно,
так і через органи місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах законів.

Органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владні управлінській
функції і самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Стаття 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування встановлює, що головні
повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними. Така ж правова
позиція і висвітлена в рішенні
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування).

Виходячи із викладеного, до
повноважень Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області належить
вирішення питань місцевого значення,
що стосуються спільних інтересів
територіальних громад сіл, селищ та
міст Тлумацького району
Івано-Франківської області.

Пунктом 36 частини першої статті 43
Закону України "Про місцеве
самоврядування" вирішення на пленарних
засіданнях питання заслуховування
інформації прокурорів та керівників
органів внутрішніх справ про стан
законності, боротьби із злочинністю,
охорони громадського порядку та
результати діяльності на відповідній
території віднесено до компетенції
районної ради.

Статтею 51-1 Закону України "Про
прокуратуру" встановлено, що прокурори
Автономної Республіки Крим, областей,
міст Києва і Севастополя, міські,
районні, міжрайонні, районні в містах, а
також інші прокурори на відкритому
пленарному засіданні відповідної ради,
на яке запрошуються представники
засобів масової інформації, не менш як
двічі на рік інформують населення
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці про стан законності, заходи
щодо її зміцнення та результати
діяльності на відповідній території.

Стаття 26 Закону України "Про
міліцію" передбачає, що контроль за
діяльністю міліції здійснюють Кабінет
Міністрів України, Міністр внутрішніх
справ України і в межах своєї
компетенції ради (частина перша).
Місцеві ради, здійснюючи контроль за
роботою міліції, не втручаються в її
оперативно-розшукову, кримінальну
процесуальну та адміністративну
діяльність (частина друга).

Виходячи з аналізу вказаних норм права,
суд дійшов висновку, що схвалення
Тлумацькою районною радою
Івано-Франківської області пунктом
першим рішення за №455-25/14 від 28.01.2014 року
звернення до прокуратури Тлумацького
району Івано-Франківської області та
Тлумацького районного відділу
Управління міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області щодо питань стану законності,
боротьби із злочинністю, охорони
громадського порядку та результатів
діяльності вказаних правоохоронних
органів на території району здійснено
в межах повноважень органу місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 43 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
визначений виключний перелік питань,
які вирішуються на пленарних
засіданнях районних та обласних рад.
Зазначений перелік є виключним, але не
вичерпним.

Частиною 2 вказаною статті Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачено, що районні і
обласні ради можуть розглядати і
вирішувати на пленарних засіданнях й
інші питання, віднесені до їх відання
цим та іншими законами.

Прийняття на сесії Тлумацької районної
ради Івано-Франківської області
рішення щодо схвалення звернення до
органів державної влади з питань,
віднесеного до її відання є таким, що
здійснено в спосіб, що передбачений
Конституцією та законами України.

Як наслідок, пункт перший рішення
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області за №455-25/14
від 28.01.2014 року, яким схвалено звернення
районної ради до правоохоронних
органів району є правомірним, таким що
прийнятий на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України і
скасуванню не підлягає.

Вирішуючи питання правомірності
винесення пункту другого рішення
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області за №455-25/14
від 28.01.2014 року, суд дійшов висновку про
його протиправність, виходячи з
наступного.

Пунктом другим рішення двадцять п'ятої
сесії VI демократичного скликання
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області "Про
звернення районної ради до
правоохоронних органів" за №455-25/14 від
28.01.2014 року заборонено до 30 квітня 2014
року відряджати до міста Києва та інших
міст України особовий склад органів
внутрішніх справ.

У відповідності до Положення про
Міністерство внутрішніх справ України,
затвердженого Указом Президента
України за №383/2011 від 06.04.2011 року
Міністерство внутрішніх справ України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України. МВС України входить до системи
органів виконавчої влади і є головним
органом у системі центральних органів
виконавчої влади у формуванні та
реалізації державної політики у сфері
захисту прав і свобод людини та
громадянина, власності, інтересів
суспільства і держави від злочинних
посягань, боротьби зі злочинністю,
розкриття та розслідування злочинів,
охорони громадського порядку,
забезпечення громадської безпеки,
безпеки дорожнього руху, а також з
питань формування державної політики у
сферах міграції (імміграції та
еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4
вказаного положення Міністерство
внутрішніх справ України відповідно до
покладених на нього завдань
організовує діяльність головних
управлінь, управлінь МВС України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, на
транспорті, районних, районних в
містах, міських управлінь (відділів),
лінійних управлінь (відділів) (органи
внутрішніх справ) і внутрішніх військ
МВС України та здійснює управління
ними, зокрема під час забезпечення
охорони громадського порядку.

У відповідності до статті 7 Закону
України "Про міліцію" міліція є єдиною
системою органів, яка входить до
структури Міністерства внутрішніх
справ України, виконує
адміністративну, профілактичну,
оперативно-розшукову, кримінальну
процесуальну, виконавчу та охоронну (на
договірних засадах) функції (частина 1).

Загальну структуру та
чисельність Міністерства внутрішніх
справ України затверджує Верховна Рада
України. Структуру міліції затверджує
Міністр внутрішніх справ України
(частина 4).

У своїй діяльності міліція
підпорядковується Міністерству
внутрішніх справ України (частина 6).

Міністр внутрішніх справ України
здійснює керівництво всією міліцією
України (частина 7)

В Автономній Республіці Крим,
областях, містах, районах, на
транспорті міліцією керують
відповідно начальники головних
управлінь, управлінь Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, на транспорті,
начальники районних, районних у містах,
міських, лінійних управлінь (відділів)
головних управлінь, управлінь
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (частина 8).

Частина 3 статті 20 Закону України
"Про міліцію" передбачає, що працівник
міліції при виконанні покладених на
нього обов'язків керується тільки
законом, діє в його межах і
підпорядковується своїм
безпосередньому і прямому начальникам.
Ніхто інший, за винятком уповноважених
службових осіб, у передбачених законом
випадках не вправі втручатися в
законну діяльність працівника міліції.

Чинними нормами права до
повноважень органів місцевого
самоврядування не віднесено
здійснення на постійній чи тимчасовій
основі організації роботи, управління
та керівництва управліннями
Міністерства внутрішніх справ України
та міліції, як єдиної системи органів,
яка входить до його структури.

Здійснення керівництва,
організації роботи та управління
органами внутрішніх справ, а також їх
особовим складом, відповідальність за
здійснення такого керівництва,
організації роботи та управління
покладено на Міністра внутрішніх справ
України, а в районах на начальника
районного управління (відділу)
Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, Тлумацька районна
рада Івано-Франківської області не
наділена повноваженнями керівництва,
організації роботи та управління
органами внутрішніх справ, та
приймаючи пунктом другим рішення за
№455-25/14 від 28.01.2014 року про заборону до 30
квітня 2014 року відряджати до міста
Києва та інших міст України особовий
склад органів внутрішніх справ
вирішила питання, яке не віднесено до
відання органів місцевого
самоврядування.

Як наслідок, пункт другий рішення
двадцять п'ятої сесії VI демократичного
скликання Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області "Про
звернення районної ради до
правоохоронних органів" за №455-25/14 від
28.01.2014 року є протиправним та підлягає
скасуванню.

Пункти третій, четвертий та п'ятий
оскаржуваного рішення органу
місцевого самоврядування передбачають
порядок виконання цього рішення та
враховуючи, висновок суду про
правомірність пункту першого цього
рішення скасуванню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене,
заявлений адміністративний позов до
Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області про
визнання незаконним та скасування
рішення двадцять п'ятої позачергової
сесії шостого демократичного
скликання Тлумацької районної ради за
№455-25/14 від 28.01.2014 року "Про звернення
районної ради до правоохоронних
органів" підлягає задоволенню
частково, пункт другий вказаного
рішення Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області за №455-25/14
від 28.01.2014 року є протиправним та
підлягає скасуванню, а в решті заявлені
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та
скасувати пункт другий рішення
двадцять п'ятої сесії VI демократичного
скликання Тлумацької районної ради
Івано-Франківської області «Про
звернення районної ради до
правоохоронних органів» за №455-25/14 від
28.01.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 17.02.2014 року.