Справа № 826/10557/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

суддів Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевич М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 25 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві, Дніпровського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м.Києві, треті особи начальник
Дніпровського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м.Києві
Чайка Віталій Миколайович, начальник
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м.Києві Коряк Валерій
Володимирович про зобов"язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 (далі по тексту -
позивач), звернувся з позовом до
Дніпровського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві,
треті особи без самостійних вимог на
предмет спору: начальник Дніпровського
РУГУ МВС України в м. Києві Чайка
Віталій Миколайович, начальник ГУ МВС
України в м. Києві Коряк Валерій
Володимирович про скасування наказу
№144 о/с від 04.03.2013 в частині, поновлення
на посаді, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач з 06.12.2005 року прийнятий на
роботу в органи внутрішніх справ -
Дарницьке РУ ГУ МВС України, відповідно
до наказу №59о/с в званні сержанта
міліції. Наказом ГУМВС України в м.
Києві від 31.03.2011 №175 о/с отримав звання
старший сержант міліції.

На час виникнення спірних
правовідносин проходив службу у званні
старший сержант міліції на посаді
інспектора патрульної служби 1-го
взводу батальйону патрульної служби
Дніпровського районного управління ГУ
МВС України в м. Києві.

Наказом начальника Головного
управління МВС України в м. Києві від
04.03.2013 №144 о/с «По особовому складу»
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ у запас Збройних Сил
України (з постановкою на військовий
облік) згідно пп «є» (за порушення
дисципліни) п. 63 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Вважаючи вказаний наказ незаконним,
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав з вказаним позовом, так як
відповідачем не доведено вчинення
порушення позивачем.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову прийшов до
висновку, що оскаржуваний наказ
прийнято за результатом висновків
службового розслідування, під час
якого у позивача відібрано письмові
пояснення, та відповідачем при
прийнятті такого наказу дотриманий
порядку притягнення до дисциплінарної
відповідальності, визначеного
Дисциплінарним статутом.

Колегія суддів погоджується з
висновком першої інстанції та зазначає
наступне.

Так, підстави виникнення, проходження,
припинення служби в органах внутрішніх
справ визначені законодавством, а не
трудовою угодою, і тому спори про
звільнення з органів внутрішніх справ
повинні розглядатись за нормами
спеціальних законів, зокрема,
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України (далі -
Дисциплінарний статут), затверджений
Законом України "Про Статуту
патрульно-постової служби міліції
України, затвердженого наказом МВС
України від 28.07.1994 року № 404 (далі -
Статут ППСМ України). У разі
відсутності відповідних положень у
конституційному та/або
адміністративному законодавстві суд
може додатково застосувати трудове
законодавство, якщо така можливість
передбачена у спеціальному законі.

Зокрема, Статут ППСМ України визначає
основні завдання, порядок організації
і несення патрульно-постової служби
працівниками міліції по охороні
громадського порядку, безпеки,
боротьби з правопорушеннями на
вулицях, площах, транспортних
магістралях та в інших громадських
місцях.

У разі, коли така можливість
застосування трудового права у
спеціальному законі не передбачена, то
за правилами ч. 7 ст. 9 КАС суд застосовує
закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону - виходить із
конституційних принципів і загальних
засад права (аналогія права), навівши у
рішенні відповідні доводи.

Пунктом 1 ст.1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

За п. 124 Статуту ППСМ України патрульні
і постові наряди забезпечують належний
громадський порядок і безпеку на своїх
маршрутах і постах відповідно до
чинних законів і встановлених правил
поведінки. Вони повинні підтримувати
нормальну обстановку і порядок на
вулицях, площах, в парках, на
транспортних магістралях, в аеропортах
та в інших громадських місцях, вживаючи
при цьому своєчасних заходів щодо
виявлення, запобігання й припинення
порушень громадського порядку.

Патрульні і постові наряди зобов'язані:
б)припиняти адміністративні
правопорушення; в)виявляти причини й
умови, що сприяють вчиненню
правопорушень, вживати в межах своєї
компетенції заходів до їх усунення; и)
знати закони та інші нормативні акти
органів місцевої державної виконавчої
влади з питань забезпечення
громадської безпеки і охорони
громадського порядку, вимагати від
громадян їх виконання; і) забезпечувати
виконання загальнообов'язкових рішень
органів місцевого самоврядування,
прийнятих ними в межах своєї
компетенції з питань охорони
громадського порядку і правил торгівлі
у невстановлених місцях;й)
додержуватись законності, ретельно і
уважно розбиратися на місці з
порушниками громадського порядку; при
застосуванні передбачених в законах
заходів адміністративного впливу до
правопорушників роз'ясняти їм, згідно з
яким нормативним актом і за яке
порушення вони застосовуються.

Як вбачається, з матеріалів справи, що
13.02.2013р. працівниками УГБ ГУМВС України
в м. Києві здійснено контроль за
роботою автопатрульного наряду
"Дніпро-44" батальйону ПС Дніпровського
районного управління у складі
інспекторів патрульної служби:
прапорщика міліції ОСОБА_5 та сержантів
міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в
результатами якого складено рапорт від
15.02.2013р.

На підставі вказаного вище рапорту з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, призначено службове
розслідування, за результатами якого
складено висновок від 21.02.2013р.

Як вбачається зі змісту вказаного
висновку, службовим розслідуванням
встановлено, що командування
батальйону ПС Дніпровського районного
управління до виконання своїх
функціональних обов'язків в частині
організації контролю за несенням
служби підпорядкованих нарядів
віднеслось безвідповідально,у зв'язку
з чим, автопатрульний наряд "Дніпро-44"
службу несли пасивно.

Під час спостереження за несенням
служби зазначеного наряду,
встановлено, що наряд самоусунувся від
виконання своїх функціональних
обов'язків. Так, під час зупинок по вул.
Воз`єднання, 6 та Гродненській,1/35
бульвару Давидова, 2/17 та 19, до наряду
підходили громадяни, які здійснювали
торгівлю з рук на вулицях біля будинку,
при цьому наряд на стихійну торгівлю з
рук не реагував.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до доручення Головного
управління МВС України в м. Києві від
10.01.2013р. №1/205-ПС про заходи щодо
попередження і припинення незаконної
стихійної торгівлі на території міста
Києва, доручено заступникам
начальників - начальникам міліції
громадської безпеки, ВДІМ районних
управлінь, ЛУ в метрополітені та
командирові полку ПС: провести
комплексне відпрацювання місць
стихійної торгівлі.

Відповідно до листа Департаменту
промисловості та розвитку
підприємництва Виконавчого органу
Київської міської ради, 13.02.2013р. в
Дніпровському районі м. Києва на
проспекті Воз`єднання, 6
сільськогосподарський ярмарок не
проводився. Вказане засвідчила
Дніпровська районна в м. Києві державна
адміністрація, листом від 10.06.2013р.
№3375/22/3/103.

На підставі висновку службового
розслідування, п. 1 наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві від 21.02.2013 №92
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності окремих працівників
міліції головного управління» на
позивача накладено дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у невиконані вимог пп. «б»,
«в», «і» п. 124 розділу 4 Статуту ППСМ
України, затвердженого Наказом МВС
України від 28.07.1994 №404 та ігноруванні
вимог доручення Головного управління
від 28.07.2013 №1/205-ПС «Про заходи щодо
попередження і припинення незаконної
стихійної торгівлі на території міста
Києва», а також недотримання Етичного
кодексу працівника органів внутрішніх
справ, вимоги Присяги працівника
органів внутрішніх справ України та
інспекторів патрульної служби
батальйону патрульної служби
Дніпровського районного управління.

За ст. 7 Дисциплінарного статуту,
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Згідно ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного
статуту, за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

За змістом ст.13 Дисциплінарного
статуту, такі дисциплінарні стягнення,
як звільнення з органів внутрішніх
справ, звільнення з посади, пониження в
спеціальному званні на один ступінь,
накладаються начальниками, яким надано
право прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

З метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування (ст. 14 Дисциплінарного
статуту).

Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

З наведеного вбачається, що
обов'язковою умовою застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення є проведення службового
розслідування, що мало місце в даному
випадку. Також, у відповідності з
вимогами чинного законодавства від
позивача було відібрано письмові
пояснення по суті вчиненого
дисциплінарного проступку.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно зазначає, що висновок
відповідача про вчинення позивачем
дисциплінарного проступку, який
виразився у невиконані вимог пп. «б»,
«в», «і» п. 124 розділу 4 Статуту ППСМ
України, затвердженого Наказом МВС
України від 28.07.1994 №404 та ігноруванні
вимог доручення Головного управління
від 28.07.2013 №1/205-ПС «Про заходи щодо
попередження і припинення незаконної
стихійної торгівлі на території міста
Києва», а також недотримання Етичного
кодексу працівника органів внутрішніх
справ, вимоги Присяги працівника
органів внутрішніх справ України та
інспекторів патрульної служби
батальйону патрульної служби
Дніпровського районного управління є
обґрунтованим та підтверджується
матеріалами справи.

У відповідності до ст. 12
Дисциплінарного статуту, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень, зокрема, звільнення з органів
внутрішніх справ.

За змістом ст.13 Дисциплінарного
статуту, такі дисциплінарні стягнення,
як звільнення з органів внутрішніх
справ, зокрема, накладаються
начальниками, яким надано право
прийняття на службу до органів
внутрішніх справ, призначення на
посаду, присвоєння спеціального
звання.

Отже, визначення міри покарання за
вчинення будь-якого дисциплінарного
проступку покладається виключно на
начальника, наказом якого позивача
прийнято на службу до органів
внутрішніх справ.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку, що
позивача законно було звільнено з
органів внутрішніх справ за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився в невиконанні вимог п.п. "б",
"в", "і" п.124 розділу ІV Статуту ППСМ
України та ігноруванні вимог доручення
Головного управління від 10.01.2013р.
№1/205-ПС "Про заходи щодо попередження і
припинення незаконної стихійної
торгівлі на території міста Києва", а
також недотримання Етичного кодексу
працівника органів внутрішніх справ
України, вимоги Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

За таких обставин апеляційна інстанція
приходить до аналогічного з судом
першої інстанції висновку, що
звільнення позивача відбулося з
дотриманням вимог чинного
законодавства про працю, а спірні
накази є законними та такими, що
прийняті з дотриманням необхідного
порядку та в межах наданих
відповідачам повноважень.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 04
лютого 2014 року шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.