Справа № 826/15858/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В, Шурка
О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Україна» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Україна» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області про
скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Україна» (далі -
Позивач, ТОВ «ДЦ Україна») звернулося
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Київській
області (далі - Відповідач, Інспекція)
про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
№892 від 04.09.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.10.2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Позивачем не було забезпечено
наявність в доступній для сприйняття
формі інформації про дату виготовлення
товару, у зв'язку з чим позовні вимоги є
необґрунтованими.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на неповне дослідження судом
всіх фактичних обставин справи та
перевірку їх доказами, що призвело до
прийняття необґрунтованого рішення.

У судовому засіданні повноважний
представник Позивача доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд задовольнити вимоги останньої
повністю.

Представник Відповідача просив суд
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що у серпні 2013 року
працівниками Інспекції на підставі
повідомлення про здійснення перевірки
від 12.07.2013 року №001397, направлення №1720
від 05.08.2013 року на проведення перевірки
та наказу від 05.08.2013 року №165 проведено
планову перевірку ТОВ «ДЦ Україна» -
магазину "Watsons" по вул. Київський шлях, 76
у м. Борисполі Київської області з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачів. У ході
перевірки Відповідачем було
встановлено порушення Позивачем ст. 15
Закону України «Про захист прав
споживачів», п. 21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затверджених
постановою КМ України від 15.06.2006 року
№833, а саме відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію - дата
виготовлення закодована, нанесена у
недоступній для споживача формі.
Зазначені висновки зафіксовані в акті
перевірки від 06.08.2013 року №001072. Крім
того, у вказаному акті міститься
припис, яким Позивача зобов'язано
упорядкувати роботу підприємства
відповідно до вимог нормативних
документів, зазначених в акті
перевірки у строк до 14.08.2013 року -
моменту розгляду матеріалів справи. На
підставі встановлених у ході перевірки
порушень чинного законодавства про
захист прав споживачів Інспекцією
04.09.2013 року винесено постанову №892 про
накладення стягнень, передбачених ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів» (далі - постанова №892), якою
на Позивача накладено штраф у розмірі 4
335,00 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз положень
ст. ст. 15, 26 Закону України «Про захист
прав споживачів», п.п. 1.4, 1.8
затвердженого наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 07.03.2012 року №310 Порядку
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг, п. 16
затверджених наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007 року №104
Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами, а також за
результатами дослідження наявних у
матеріалах справи фотографій, прийшов
до висновку про неоднозначність
вказаної на маркуванні інформації, а
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Закон України «Про захист прав
споживачів» (далі - Закон) регулює
відносини між споживачами товарів,
робіт і послуг та виробниками і
продавцями товарів, виконавцями робіт
і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону захист
прав споживачів здійснюють
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, місцеві державні
адміністрації, органи, що здійснюють
державний санітарно-епідеміологічний
нагляд, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Приписи ч. 1 ст. 26 Закону визначають, що
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема, давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів; перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати на
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, таким органом у
відповідності до затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року
№465/2011 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів є Державна інспекція у
справах захисту прав споживачів та її
територіальні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити, зокрема, дату виготовлення;
строк придатності (строк служби) товару
(наслідків роботи), відомості про
необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Порядок приймання, зберігання,
підготовки до продажу та продажу
непродовольчих товарів через
роздрібну торговельну мережу, а також
визначають вимоги щодо дотримання прав
споживачів стосовно належної якості та
безпеки товарів і рівня торговельного
обслуговування регламентуються
затвердженими наказом Міністерства
економіки України від 19.04.2007 року №104
Правилами роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами (далі -
Правила).

Згідно п. 16 вказаних Правил здійснюючи
продаж непродовольчих товарів
вітчизняного та іноземного
виробництва, працівники суб'єкта
господарювання зобов'язані надати
споживачам необхідну, достовірну та
своєчасну інформацію про товари в
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також
маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів, яка має містити,
зокрема, дату виготовлення; строк
придатності (строк служби) товару,
відомості про необхідні дії споживача
після його закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій.

Аналіз наявних у матеріалах справи
доказів, як вірно зазначив суд першої
інстанції, ставить під сумнів
дотримання Позивачем вимог ст. 15 Закону
та п. 16 Правил в частині обов'язку
надання споживачу необхідної,
достовірної та своєчасної інформації
про товару у доступній наочній формі.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що кожна позиція
продукції, що перевірялась, має
відповідне кодування (позначення дати
виготовлення у форматі: 1-ша цифра - рік
виготовлення товару. 2-га ,3-тя та 4-та
цифри - порядковий день відповідного
року). Окрім того, як вбачається з
матеріалів справи, маркування деяких
парфумерно-косметичних засобів, згідно
наданих фотографій містить інформацію
у маркуванні товару про термін
придатності та дату виготовлення у
наступному вигляді: «Дата виг.
Зазначена на упаковці. Роздрукування:
перша цифра рік виготовлення, 2,3,4 та
порядковий день року. «Упаковка
містить наступні цифри «1354 NE» (а.с. 22).
Крім того, на одній з фотографій (а.с. 26)
міститься зображення товару, на якому
дата виготовлення, зазначена в
кодуванні (3150) відмінна від дати
виготовлення, вказаної на маркуванні
(серпень 2013 року).

Наведене вище свідчить про
помилковість посилання Апелянта на
невірний висновок Окружного
адміністративного суду м. Києва щодо
необґрунтованості позовних вимог,
оскільки, на думку колегії суддів,
зазначену на маркуванні товару
інформацію не можна вважати доступною
для споживача. При цьому чинне
законодавство вимагає від суб'єкта
господарювання забезпечити надання
споживачам інформації про дату
виготовлення товару, а не інформації
про порядок розшифрування відомостей
на упаковці, які містить дані про дату
виготовлення товару.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «ДЦ
Україна» - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «ДЦ Україна» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Київській області про
скасування постанови - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.