Справа № 820/12499/13-а
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.Справа № 820/12499/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.12.2013р. по справі № 820/12499/13-а за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель""
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів; третя особа -
Аудиторська фірма у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю "АЗИМУТ"
про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Завод "Південкабель",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, 3-я особа - Аудиторська
фірма у формі Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЗИМУТ", в якому
просить суд визнати незаконним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення СДПІ ОВП у м.
Харкові МГУ Міндоходів відносно ПАТ
"Завод "Південкабель" за формою "В-1" №
від 03.12.2013 року щодо зменшення
суми бюджетного відшкодування ПДВ за
серпень 2013 року у розмірі 3604,00 грн. і
нарахуванні штрафу 1802,00 грн., та за
формою "В-4" № від 03.12.2013 року щодо
зменшення від'ємного значення ПДВ за
серпень 2013 року у розмірі 28750,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р.
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Південкабель" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, 3-я особа -
Аудиторська фірма у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю "АЗИМУТ"
про скасування податкових
повідомлень-рішень було задоволено у
повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів відносно Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Південкабель" за формою "В1" № від
03.12.2013 року щодо зменшення суми
бюджетного відшкодування ПДВ за
серпень 2013 року у розмірі 3604,00 грн. і
нарахуванні штрафу 1802,00 грн. та за
формою "В4" № від 03.12.2013 року щодо
зменшення від'ємного значення ПДВ за
серпень 2013 року у розмірі 28750,00 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі
м.Харкова Харківської області, , ГУДКСУ в Харківській
області, МФО 851011, рахунок №4011) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Завод "Південкабель" () судовий збір у розмірі 172,05
грн. (сто сімдесят дві) грн. 05 коп.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.12.2013р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, представником позивача надана
заява про розгляд справи в письмовому
провадженні.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Публічне акціонерне товариство "Завод
Південкабель" зареєстроване як
юридична особа.

Фахівцем податкового органу було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Публічного
акціонерного товариства "Завод
"Південкабель" () з
питання законності та достовірності
декларування від'ємного значення з
податку на додану вартість по
декларації з ПДВ за серпень 2013 року у
розмірі 1400393,00 грн. та суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника в банку за
серпень 2013 року у розмірі 3603787,00 грн.

За результатами перевірки було
складено акт № 161/40-00-14/00214534 від 19.11.2013
року, яким встановлено такі порушення:

- завищення від'ємного значення за
серпень 2013 року на 28750,00 грн., що
призвело до порушення вимоги п. 198.6
статті 198 ПК України;

- завищення суми бюджетного
відшкодування за серпень 2013 року на
3604,00 грн., що призвело до порушення
вимоги п.200.4 статті 200 ПК України.

На підставі цього податковим органом
було винесено податкові
повідомлення-рішення від 03.12.2013 року №
у загальному розмірі 5406,00 грн. та
№ у загальному розмірі 28750,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
прийняті податковим органом, є
необґрунтованими та такими, що не
відповідають вимогам законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме акту перевірки № 161/40-00-14/00214534 від
19.11.2013 року, підставами для висновку про
завищення суми бюджетного
відшкодування став висновок
податкового органу про те, що податкові
накладні заповненні з порушенням ст. 201
ПК України, а саме: у рядку "УКТ ЗЕД"
податкових накладних від 07.08.2013 року та
від 14.08.2013 року помилково зазначено код
замість . Також
підприємством не було враховано
результати попередньої перевірки
згідно винесеного рішення № , що
призвело до завищення бюджетного
відшкодування за серпень 2013 року на 3604
грн.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що між ТОВ "Телко Україна"
(продавець) та ЗАТ "Завод Південкабель"
(покупець) 01.01.2011 року було укладено
договір № 333-02/0111, відповідно до якого
продавець зобов'язується поставити, а
покупець прийняти й оплатити
відповідно до рахунків-фактур та
товаросупроводжувальних документів
поліетилен та інші продукти
нафтохімічної промисловості, якість,
кількість, строки поставки й ціна якого
визначена даним договором (а.с. 66-71).

На підставі виконання договору ТОВ
"Телко Україна" виписало ПАТ "Завод
Південкабель" податкові накладні
(а.с.19-20).

Факт виконання зазначеного договору
підтверджується видатковими
накладними (а.с.74,80), товар був
оприбуткований позивачем, про що
свідчать прибуткові ордери (а.с.72,79).

Транспортування підтверджується
подорожнім листом та
товарно-транспортною накладною (а.с.75,81
).

Розрахунки проводились в
безготівковій формі, про що свідчить
банківська виписка (а.с.76).

На підставі податкових накладних
позивачем було віднесено суми ПДВ до
складу податкового кредиту.

На час укладання та виконання договору
з ТОВ "Телко Україна" було
зареєстровано як юридична особа
(а.с.116-117).

ТОВ "Телко Україна" виконало свої
зобов'язання за даним договором, а ПАТ
"Завод Південкабель" прийняло товар та
використало у своїй господарській
діяльності, що підтверджується даними
податкового та бухгалтерського обліку
позивача.

Податковий орган не ставить під сумнів
виконання договору № 333-02/0111 від 01.01.2011,
але зазначає, що податкові накладні
від 07.08.2013 року № 113 та від 14.08.2013 року №
271 заповнено з помилками у рядку "УКТ
ЗЕД".

Відповідно до п. 198.3 статті 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Виходячи з вимог п.п. «а» п. 198.1 статті 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно з п.198.2 статті 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6. статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 статті 200 ПК України сума
податку, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Аналіз положень податкового
законодавства вказує на те, що
законодавець не ставить в залежність
право позивача на формування
податкового кредиту від податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати контрагентом податку до
бюджету. Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків (позивача) і не
ставить цей факт у залежність від
розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до п.200.4 статті 200 ПК України
200.4. якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Позивачем надані всі належні первинні
документи, що підтверджують реальність
придбання товару у ТОВ "Телко Україна".

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" позивач та
контрагент позивача є окремими
суб'єктами права зі статусом юридичної
особи, а відтак позивач та контрагент
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість та податку на
прибуток. За таких обставин, межі
юридичної відповідальності кожного
платника податків, яка (слід розуміти -
відповідальність) відповідно до ст. 61
Конституції України має
індивідуальний характер, поширюються
на діяння, що визнаються законом
протиправними та були вчинені саме цим
платником. Притягнення суб'єкта права
до відповідальності за діяння, що було
вчинено іншою особою, є неможливим, за
винятком встановлених ст. 228 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 207 і 208
Господарського кодексу України
випадків свідомого укладення таким
суб'єктом права нікчемного правочину з
метою відображення певних первинних
документів в податковому обліку без
фактичного проведення господарських
операцій.

Саме така правова позиція викладена
Європейським Судом з прав людини
(рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а
також Верховним Судом України
(постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08,
постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10,
постанова від 31.01.2011 у справі за позовом
ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської ОДПІ про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення, постанова від
31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма
"ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень).

Згідно з ч.1 ст.244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Разом з цим колегія судів зазначає, що
відповідно до вимог ст. 4 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" одним із принципів
бухгалтерського обліку є превалювання
суті над формою, тобто операції
обліковуються відповідно до їх суті, а
не лише з урахуванням юридичної форми.

Крім того, слід зазначити, що сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Крім того, вони
не є підставою для висновку про
неправомірність віднесення понесених
покупцем витрат до валових витрат та
про обґрунтованість рішення
податкової інспекції щодо нарахування
податкового зобов'язання.

Суд апеляційної інстанція зазначає, що
було підтверджено факт виконання
позивачем та контрагентом зобов'язань
за спірним правочином. Первинні
документи не мають дефектів форми,
змісту або походження, котрі в силу ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", п.201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704 спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості.

Підприємством правомірно сформовано
податковий кредит по податковим
накладним від 07.08.2013 року № 113 та від
14.08.2013 року № 271 по взаємовідносинам
позивача з ТОВ "Телко Україна".

Відповідачем не доведено факт
порушення позивачем зазначених вище
норм податкового законодавства.

Крім того колегія судів вказує на те, що
постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05.09.2013 р. та
постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 р. по
справі №820/6649/13-а було скасовано
податкове повідомлення рішення №
від 01.08.2013 р., яке стало підставою
для зменшення позивачу бюджетного
відшкодування за серпень 2013 року на 3604
грн.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
матеріалами справи було підтверджено
реальний характер спірних
фінансово-господарських операцій та
встановлено відсутність підстав для
зменшення позивачу суми податкового
кредиту.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р. по
справі № 820/12499/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.