Справа № 826/19806/13-а
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Київського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про
стягнення коштів в сумі 3 500,83 грн.
Київський міський центр зайнятості
(далі - позивач) звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в
якому просив стягнути з відповідача на
користь Київського міського центру
зайнятості кошти у розмірі 3 500,83 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач, всупереч
вимогам статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», подав недостовірні дані
щодо себе, оскільки отримував дохід за
цивільно-правовою угодою під час
перебування на обліку в центрі
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 січня 2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 12 лютого 2014 року
представник позивача позов підтримала
з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась, про час, дату та місце
судового засідання належним чином
повідомлена, про причини неявки суд не
повідомила, письмових заперечень або
пояснень стосовно предмету позову до
суду не надано.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 12 лютого 2014 року суд ухвалив
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд прийшов
до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення» (Закон
України № 803-ХІІ від 01.03.1991 року),
який був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин, безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Згідно частини другої вказаної статті
Закону у разі неможливості надати
підходящу роботу безробітному може
бути запропоновано пройти професійну
перепідготовку або підвищити свою
кваліфікацію.

Не можуть бути визнані безробітними
громадяни: віком до 16 років, за винятком
тих, які працювали і були вивільнені у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, реорганізацією,
перепрофілюванням і ліквідацією
підприємства, установи і організації
або скороченням чисельності (штату);
які вперше шукають роботу і не мають
професії (спеціальності), в тому числі
випускники загальноосвітніх шкіл, у
разі відмови їх від проходження
професійної підготовки або від
оплачуваної роботи, включаючи роботу
тимчасового характеру яка не потребує
професійної підготовки; які
відмовились від двох пропозицій
підходящої роботи з моменту реєстрації
їх у службі зайнятості як осіб, які
шукають роботу; які мають право на
пенсію за віком, у тому числі на
пільгових умовах, на пенсію за вислугу
років та скористалися цим правом або
досягли встановленого законом
пенсійного віку (ч. 3 ст. 2 Закону).

У разі відсутності підходящої роботи
рішення про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу. Реєстрація громадян
провадиться при пред'явленні паспорта
і трудової книжки, а в разі потреби -
військового квитка, документа про
освіту або документів, які їх замінюють
(ч. 4 ст. 2 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 1
Закону України «Про зайнятість
населення» № 803-ХІІ від 01.03.1991 року в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах: працюючі по найму на умовах
повного або неповного робочого дня
(тижня) на підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном у
фізичних осіб; громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство»; обрані, призначені або
затверджені на оплачувану посаду в
органах державної влади, управління та
громадських об'єднаннях; які проходять
службу в Збройних Силах України, Службі
безпеки України, Державній
прикордонній службі України, військах
внутрішньої та конвойної охорони і
Цивільної оборони України, органах
внутрішніх справ України, інших
військових формуваннях, створених
відповідно до законодавства України,
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації України,
альтернативну (невійськову) службу;
які проходять професійну підготовку,
перепідготовку і підвищення
кваліфікації з відривом від
виробництва; навчаються в денних
загальноосвітніх школах і вищих
навчальних закладах; працюючі
громадяни інших країн, які тимчасово
перебувають в Україні і виконують
функції, не пов'язані із забезпеченням
діяльності посольств і місій.

За правилами пункту 1 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000 р.
№ 307 (далі - Порядок № 307) цей Порядок,
розроблений відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», визначає механізм
призначення, виплати допомоги по
безробіттю, у т. ч. одноразової для
організації безробітними
підприємницької діяльності, та
обчислення страхового стажу.

Допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітними підприємницької
діяльності надається застрахованим та
незастрахованим особам, визнаним у
встановленому порядку безробітними.

Допомога по безробіттю призначається
центрами зайнятості, на які покладено
функції робочих органів виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (далі -
центри зайнятості), за місцем
перебування безробітного на обліку і
виплачується в установленому порядку
через банківські установи.

За правилами пункту 6.2 Порядку № 307
допомога по безробіттю призначається
на підставі особистої заяви
безробітного, довідки (довідок) про
середню заробітну плату (дохід) за
останнім місцем (декількома місцями)
роботи чи служби, трудової книжки,
військового квитка, копії
цивільно-правового договору, за
пред'явленням, у разі наявності,
свідоцтва про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
паспорта або іншого документа, що
посвідчує особу.

Рішення про призначення допомоги по
безробіттю, її розмір і строки виплати,
відкладення, скорочення та припинення
виплати оформлюється наказом центру
зайнятості, номер і дата якого
заноситься до картки персонального
обліку безробітного. З цим наказом
безробітний повинен бути ознайомлений
під особистий підпис у картці обліку
прийнятих рішень керівництва центру
зайнятості.

Згідно приписів пункту 3 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 р. № 219 (далі - Порядок № 219),
який був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин, реєстрація
громадян, які звертаються за сприянням
у працевлаштуванні, проводяться
державною службою зайнятості за місцем
їх проживання за умови пред'явлення
паспорта, трудової книжки,
цивільно-правового договору, а в разі
потреби також військового квитка,
диплома або іншого документа про
освіту.

Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку № 219 під
час проведення реєстрації громадянина
працівник центру зайнятості із
застосуванням автоматизованої системи
заповнює персональну картку особи, що
звернулася до центру зайнятості (далі -
картка), в якій зазначаються особисті
дані особи (прізвище, ім'я та по
батькові, інформація про реєстрацію
місця проживання, число, місяць та рік
народження, реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серія та номер паспорта (для осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків і мають
відповідну відмітку в паспорті),
відомості про останнє місце роботи або
вид діяльності, що визначений пунктом 3
статті 1 Закону України «Про зайнятість
населення», підстава припинення
трудових відносин відповідно до запису
в трудовій книжці або іншого виду
діяльності, що підтверджено
документально, та ознайомлює
громадянина з пам'яткою «Ваші права -
Ваші обов'язки».

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 01 серпня 2012 року
ОСОБА_1 зареєструвалась у Подільському
районному центрі зайнятості
м. Києва.

08 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернулась до
Подільського районного центру
зайнятості м. Києва із заявою про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю до
вирішення питання працевлаштування. У
вказаній заяві остання повідомила про
те, що на час звернення із заявою вона
не має постійного або тимчасового
заробітку, в тому числі за договорами
цивільно-правового характеру, права на
пенсію за віком, у тому числі па
пільгових умовах, на пенсію за вислугу
років або інших, передбачених
законодавством доходів, нс є членом
особистого селянського господарства,
не є фермером або членом сім'ї фермера,
що бере участь у виробництві, не
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, не належить до
громадян, які забезпечують себе
роботою самостійно, їй не призначена
допомога по догляду за дитиною .до
досягнення нею 3-річного (6-річного)
віку.

Наказом Подільського районного центру
зайнятості в місті Києві від 08 серпня
2012 року № НТ120808 ОСОБА_1 було надано
статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю з 08 серпня 2012
року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (Закон України №1533-ІІІ від
02.03.2000 року) виконавча дирекція Фонду та
її робочі органи з метою реалізації
завдань, покладених на них відповідно
до вищевказаного Закону, взаємодіють з
органами державної податкової служби,
праці та соціального захисту
населення, іншими органами виконавчої
влади, Державною прикордонною службою
України шляхом обміну відповідною
інформацією про отримані особами,
зареєстрованими в установленому
порядку як безробітні, доходів від
здійснення підприємницької
діяльності, роботи за кордоном,
виконання роботи за трудовим
договором, у тому числі за
сумісництвом, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими угодами
(договорами), ведення особистого
селянського господарства.

Відповідно до пункту 26 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 р.
№1266 (далі - Порядок № 1266) робочі органи
виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування мають право
перевіряти обґрунтування видачі
довідок про середню заробітну плату,
достовірність зазначених у них
відомостей шляхом звіряння даних,
зазначених у довідках, з відомостями
про нараховану заробітну плату на
підприємствах, в установах чи
організаціях або з базою даних
персоніфікованого обліку
застрахованих осіб Пенсійного фонду та
базою даних ДПА.

Механізм проведення розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до пункту 5 частини другої
статті 12 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», пункту 16 частини першої
статті 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» та частини
третьої статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено Порядком
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року №60/62 (далі -
Порядок №60/62), зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2009 року № 232/16248.

Пунктом 5 Порядку № 60/62 встановлено, що
перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом: звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів; використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством. За результатами звірки
або перевірки оформлюється акт, який
підписується посадовими особами, що її
проводили.

На виконання вказаних приписів
Голосіївським районним центром
зайнятості в місті Києві було
встановлено, що відповідач під час
перебування на обліку в Подільському
районному центрі зайнятості як
безробітний перебувала у трудових
відносинах з Представництвом фонду
Фрідріха Наумана в Україні.

Так, в Акті № 340 розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 27 серпня 2013 року, який
було складено за результатами
перевірки, зазначено, що відповідач
дійсно перебувала у трудових
відносинах з Представництвом фонду
Фрідріха Наумана в Україні з 24 жовтня
2012 року по 25 жовтня 2012 року згідно
договору надання послуг № 105 від 10
травня 2012 року.

Також, в результаті звірки позивачем
було встановлено, що ОСОБА_1 за 04
квартал 2012 було нараховано та
виплачено винагороду згідно договору у
розмірі 3 865,21 грн.

Відповідно до частини 2 статті 36 Закону
України № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 6 Порядку № 60/62 встановлено, що
у разі встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Якщо відомості про доходи
особи, на підставі яких призначено
матеріальне забезпечення, є
недостовірними з вини роботодавця,
центри зайнятості проводять
перерахунок страхових виплат з дня їх
призначення. Суми незаконно виплачених
коштів повертаються роботодавцем.
Виплата коштів, недоотриманих особою
внаслідок зниження суми страхових
виплат, здійснюється за рахунок коштів
Фонду. Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою
відповідно до пункту 7 цього Порядку.

Відповідно до пункту 7 Порядку рішення
про повернення коштів особою чи
роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти.

У зв'язку з працевлаштуванням
відповідача Подільським районним
центром зайнятості 07 грудня 2012 року
видано наказ № НТ121207 про припинення
виплати допомоги по безробіттю.

04 вересня 2013 року Подільським районним
центром зайнятості винесено наказ
№ 796, відповідно до пункту 5 якого
ОСОБА_1 необхідно повернути кошти
протягом 15 календарних днів з дня
ознайомлення з цим наказом.

Згідно частини 3 статті 36 Закону
України №1533-ІІІ від 02.03.2000 року сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

12 вересня 2013 року Подільським районним
центром зайнятості на адресу
відповідача направлявся лист про
необхідність протягом 15 календарних
днів з дня отримання листа повернути
незаконно отримані кошти в сумі 3 500,83
грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
вказаний лист відповідач отримала 18
вересня 2013 року.

Станом на момент розгляду справи в суді
заборгованість відповідачем не
сплачена, що підтверджується
матеріалами справи та зазначено
представником позивача у судовому
засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 порушила
вимоги статті 36 Закону України № 1533-ІІІ
від 02.03.2000 року та в добровільному
порядку не сплатила отримані кошти, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов Київського міського центру
зайнятості задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь
Київського міського центру зайнятості
кошти в розмірі 3 500,83 грн. (три тисячі
триста п'ятсот грн. 83 коп.).

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України.

Суддя
В.П. Катющенко