Справа № 41130/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2010 р.справа № 2а-622/09
Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Запорізької міської ради

на ухвалу Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 08
вересня 2009 року у справі №2а-622/09 за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Запорізької міської ради про визнання
протиправним та не чинним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулися до суду з
адміністративним позовом в якому
просили визнати протиправним та не
чинним рішення Запорізької міської
ради від 24.09.2008р. №53 «Про внесення змін
до містобудівної документації щодо
розміщення малоповерхової житлової
забудови садибного типу по АДРЕСА_1»

В забезпечення позову позивачі
просили постановити ухвалу, якою
зупинити дію рішення Запорізької
міської ради №53 від 24.09.2008р. та
заборонити Запорізькій міській раді та
її виконавчим органам вчиняти будь-які
дії спрямовані на виділення земельних
ділянок та надання їх у власність чи
користування під забудову та прийняття
інших рішень, спрямованих на
реалізацію оскаржуваного рішення.

Ухвалою Оржонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 08
вересня 2009 року клопотання про
забезпечення позову задоволено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою суду
першої інстанції, Запорізька міська
рада подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просила
скасувати ухвалу суду першої інстанції
про забезпечення позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 117 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що за клопотанням
позивача або з власної ініціативи суд
може постановити ухвалу про вжиття
заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також, якщо очевидним є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень. Наведений перелік
підстав забезпечення позову є
вичерпним.

Тобто, при вирішенні питання щодо
забезпечення позову, суд зобов'язаний
з'ясувати та зазначити в ухвалі
підстави, які існують для забезпечення
позову.

В своїй Постанові «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ»від 06.03.2008 року № 2 Пленум Вищого
адміністративного суду України
роз'яснив , що в ухвалі про забезпечення
позову суд повинен навести мотиви, з
яких він дійшов висновку про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також вказати ознаки, які свідчать про
очевидність протиправності рішення,
дії чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

При вирішенні питання щодо
забезпечення адміністративного позову
судом першої інстанції не наведено
обґрунтування постановлення спірної
ухвали, а саме відсутні мотиви та
підстави, передбачені ч. 1 ст. 117 КАС
України, які є обов'язковими для
постановлення ухвали про забезпечення
позову. Суд першої інстанції обмежився
лише посиланням на існуючу очевидну
небезпеку заподіяння шкоди правам
позивачів, натомість в чому полягає
така небезпека та якими доказами це
підтверджується, не зазначив. Не
зазначив суд першої інстанції і яке
відношення мають позивачі до земельних
ділянок, відносно яких Запорізькою
міською радою прийнято спірне рішення.

Крім цього, вирішуючи клопотання
про забезпечення позову суд першої
інстанції не врахував того, що вимоги
про заборону міській раді та її
виконавчим органам вчиняти будь-які
дії спрямовані на виділення земельних
ділянок, взагалі не стосуються
предмету спору, який полягає у наданні
правової оцінки прийнятому
Запорізькою міською радою рішення від
24.09.2008р. №53.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвалу про забезпечення
позову не можливо визнати законною та
обґрунтованою, як того вимагає ст..159
КАС України, у зв'язку з чим ухвалу суду
про забезпечення позову підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного,
керуючись 117, 118, 205 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Запорізької
міської ради -задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя від 08.09.2009р.
-скасувати.

Ухвала суду апеляційної
інстанції не підлягає оскарженню,
оскільки не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

(Повний текст ухвали виготовлено
08.02.2010р.)

Головуючий
Я. В.
Семененко

Судді

Ю.М. Дадим

Л.А. Божко