Справа № 814/5140/13-а
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року
Справа № 814/5140/13-а

м. Миколаїв

09:30

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу

за позовом:Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
вул. Г. Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029 до
відповідача:ОСОБА_1, АДРЕСА_1
про:стягнення податкового боргу в сумі
1800 грн.,Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (надалі - ДПІ або
позивач) звернулась до суду з позовною
заявою про стягнення з ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) податкового боргу в сумі 1800
грн.

Представник позивача заявив
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження (ар. с.
23-24).

Копія ухвали про відкриття провадження
у справі, яку суд направив відповідачу,
повернулась до суду без вручення
адресату з відміткою поштової установи
«за закінченням терміну зберігання»
(ар. с. 19-22). Частиною 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що у разі
повернення поштового відправлення з
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

У разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України). Згідно з частиною 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні.

Враховуючи це, справу було розглянуто у
письмовому провадженні.

Дослідивши докази, суд

в с т а н о в и в:

Податковий борг з податку на доходи
фізичних осіб виник на підставі
податкової декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік від 30.04.2013 (ар. с.
5-7), в якій відповідач самостійно
визначила грошове зобов'язання, яке
підлягає сплаті, - 1800 грн. Пунктом 179.7
статті 179 Податкового кодексу України
встановлено, що фізична особа
зобов'язана самостійно до 1 серпня року,
що настає за звітним, сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену в
поданій нею податковій декларації.
Відповідно до пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України, не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
сума узгодженого, але не сплаченого
платником податків у встановлений цим
Кодексом строк грошового зобов'язання
є податковим боргом.

Доказів сплати суми податкового боргу
в сумі 1800 грн. відповідач не надала.

Як вказано у пункті 95.2 статті 95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги. Відповідно до пункту 59.5 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги. Так,
позивачем була направлена відповідачу
податкова вимога № 923-17 від 19.08.2013 (ар. с.
8), яка була повернута до органів ДПІ без
вручення (ар. с. 9-11). Як вказано у пункті
58.3 статті 58 Податкового кодексу
України, у разі коли пошта не може
вручити платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України,
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини. Відповідно до пункту 95.3 статті
95 Податкового кодексу України,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач своїм правом не
скористався, позов не заперечив,
доказів погашення заборгованості
станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги належить
задовольнити.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з рахунків у банку, що
обслуговують фізичну особу ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг
по сплаті податку на доходи фізичних
осіб (що сплачуються фізичними особами
за результатами річного декларування)
в сумі 1800 грн.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна