Справа № 398/3а-06/17/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/25685/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Прикраса"

на постанову господарського суду
Київської області від 28 листопада 2012
року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2013
року

у справі №398/3а-06/17

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Білоцерківської міської
ради Київської області,

треті особи: 1) товариство з обмеженою
відповідальністю «Кірат»,

2) товариства з обмеженою
відповідальністю «Прикраса»

3) всеукраїнське товариство
«Просвіта»

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
по тексту ФОП ОСОБА_4 звернулась до суду
з позовом до Білоцерківської міської
ради Київської області, яким просила
визнати незаконним п. 9.13 рішення
Білоцерківської міської ради
Київської області від 21.06.2006 року № 90
«Про попереднє погодження місця
розташування об'єкту, надання
земельних ділянок в оренду, постійне
користування та у власність».

Постановою господарського суду
Київської області від 28 листопада 2012
року у справі №398/3а-06/17, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2013
року у зазначеній справі, позовні
вимоги задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
апеляційний адміністративний суд
виходив з доводів апеляційної скарги
та переглянув постанову суду першої
інстанції на предмет підвідомчості
спору адміністративній юрисдикції
щодо оскарження рішення органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки в оренду.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, товариство з
обмеженою відповідальністю "Прикраса"
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм
процесуального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати та закрити провадження у
справі, оскільки відсутня
адміністративна юрисдикція спору.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням четвертої
сесії Білоцерківської міської ради
Київської області п'ятого скликання
від 21.06.2006 року № 90 «Про попереднє
погодження місця розташування об'єкту,
надання земельних ділянок в оренду,
постійне користування та у власність»,
ФОП ОСОБА_4 затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право оренди на землю та надано
земельну ділянку в оренду на 5 років під
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною
площею 0,0165 га по АДРЕСА_1 за рахунок
земель Білоцерківської міської ради.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційним
поданням Вищого адміністративного
суду України щодо офіційного
тлумачення положень частини першої
статті 143 Конституції України, пунктів
"а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного
кодексу України, пункту 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
від 01 квітня 2010 року N 10-рп/2010 справа N
1-6/2010, системний аналіз положень Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" (частини першої статті 10,
статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що
органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених Конституцією України та
законами України до їхньої
компетенції, є суб'єктами владних
повноважень, які виконують владні
управлінські функції, зокрема
нормотворчу, координаційну, дозвільну,
реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти
владних повноважень органи місцевого
самоврядування вирішують в межах
закону питання в галузі земельних
відносин.

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г"
статті 12 Земельного кодексу до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

Конституційний Суд України вважає, що
ці повноваження охоплюються
зазначеним у статті 143 Конституції
України поняттям "інші питання
місцевого значення", а тому при їх
здійсненні сільські, селищні, міські
ради виступають як суб'єкти владних
повноважень, які реалізують розпорядчі
та інші функції.

Вирішення земельних спорів фізичних та
юридичних осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності належить до
юрисдикції адміністративних судів,
крім публічно-правових спорів, для яких
законом встановлений інший порядок
судового вирішення (частина друга
статті 4, пункт 1 частини першої, частина
друга статті 17 Кодексу).

Таким чином, суди попередніх інстанцій
розглядаючи спір у цій справі за
правилами адміністративного
судочинства діяли з дотриманням вимог
діючого адміністративного
процесуального законодавства.

Посилання касаційної скарги
товариства з обмеженою
відповідальністю "Прикраса"
спростовуються викладеними вище
обставинами.

З огляду на наведене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що адміністративними судами
правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Прикраса" -
залишити без задоволення.

Постанову господарського суду
Київської області від 28 листопада 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2013
року у справі №398/3а-06/17 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: