Справа № 320/469/14-а
Суддя: Урупа І. В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 20.02.2014
Справа № 320/469/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупа І.В.,

при секретарі - Воропай Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора групи ДПС ВДАЇ
Мелітопольського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області Капліч Геннадія
Васильовича про скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення,

В С Т А Н О В И В

Позивач в позовній заяві просить
визнати протиправними дії відповідача,
скасувати постанову про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч.2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, та закрити провадження
по справі, посилаючись на те, що
відносно нього був складений протокол
про адміністративне правопорушення
відповідно до якого, він 15.01.2014 року
рухаючись по вул. Свердлова в м.
Мелітополь, на перехресті з вул.
К.Маркса, повертаючи ліворуч, не надав
дороги пішоходам, які переходили
проїжджу частину перехрестя, та
винесена постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
відповідно до якої на нього накладено
штраф в розмірі 510 грн. Вважає, що
постанова є незаконною, правил
дорожнього руху він не порушував, при
здійсненні повороту він переконався,
що пішоходів на проїжджій частині не
було та ніяких поміх для їх руху він не
створював. Крім того, при розглядів
справи були порушені його права, так як
йому не було надано часу для звернення
за правовою допомогою, надання інших
доказів.

Відповідач позов не визнав, при цьому
пояснив, що 15.01.2014 року він ніс службу
по нагляду за дорожнім рухом біля
перехрестя вул. К.Маркса та Свердлова в
м. Мелітополь. Ним був складений
відносно позивача протокол про
адміністративне правопорушення за
порушення п. 16.2 ПДР України та на місці
винесена постанова про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч.2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено штраф в
розмірі 510 грн. Правопорушення було
зафіксовано відеокамерою «CENON», яка
знаходиться на балансу ДПС, та
видається для несення служби по
нагляду за дорожнім рухом. З
відеозапису, який долучений до
матеріалів адміністративної справи,
чітко вбачається, що проїзну частину
переходили пішоходи, але позивач їх не
пропустив, продовжував рух. Вимогами
п. 16.2 ПДР передбачено, що на
регульованих та нерегульованих
перехрестях водій, повертаючи праворуч
або ліворуч, повинен дати дорогу
пішоходам, які переходять проїзну
частину, на яку він повертає, а також
велосипедистам, які рухаються прямо в
попутному напрямку. Ці вимоги
встановлюють пріоритетне право
пішохода на перехід проїзної частини,
відносно усіх транспортних засобів,
виконуючих поворот. Вимоги п.п. 17.2,17.3
ПДР України, на які посилається позивач
в позові взагалі не відносяться до
дорожньої ситуації, яка склалася в
даному випадку, а регулюють правила
щодо переваги маршрутних транспортних
засобів.

Суд, вислухавши позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

15.01.2014 року інспектор групи ДПС ВДАЇ
Мелітопольського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області Капліч Г.В. склав
відносно позивача протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому вказав, що ОСОБА_1 15.01.2014 року о 12-23
керуючи автомобілем Шевролет,
державний номер НОМЕР_1 в м. Мелітополь
по вул. Свердлова на перехресті з вул.
К.Маркса, здійснив поворот ліворуч, не
надав дорогу пішоходам, які переходили
проїзну частину на яку він повертав,
чим порушив п.16.2 Правил дорожнього руху
України.

Цього ж дня на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення
інспектор ДПС групи ДПС ВДАЇ
Мелітопольського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області Капліч Г.В. виніс
постанову про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч. 2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення і
наклав на нього штраф у розмірі 510 грн.

Суд вважає, що при складанні протоколу
про адміністративне правопорушення та
винесенні постанови порушень діючого
законодавства з боку
державтоінспектора допущено не було.
Ці документи відповідають вимогам ст.
ст. 256 та 283 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

У відповідності до ст. 222 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення працівники Державної
автомобільної інспекції, які мають
спеціальні звання мають право
розглядати справи та накладати
адміністративні стягнення за
адміністративні правопорушення
передбачені частиною 2 ст. 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

У відповідності до цих вимог закону,
інспектор групи ДПС ВДАЇ
Мелітопольського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області Капліч Г.В.
розглянув справу на місті події та
виніс постанову по справі.

Відповідач правильно прийшов до
висновку про наявність у діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, а саме порушень вимог
п. 16.2 Правил дорожнього руху України,
згідно якого на регульованих і
нерегульованих перехрестях водій,
повертаючи праворуч або ліворуч,
повинен дати дорогу пішоходам, які
переходять проїзну частину, на яку він
повертає, а також велосипедистам, які
рухаються прямо в попутному напрямку.

Із змісту ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
вбачається, що доказами по справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку
встановлюється наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються в тому числі протоколом
про адміністративні правопорушення,
відеозаписом.

Факт скоєння позивачем
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
встановлений протоколом про
адміністративне правопорушення, в
якому також зазначено, що при фіксації
порушення проводилася відеозйомка
камерою «CENON».

Позивач, повертаючи на перехресті
ліворуч не надав дорогу пішоходам, які
переходили проїзну частину. Це видно з
оглянутого в судовому засіданні
відеозапису події, який суд визнає як
доказ по справі.

Посилання позивача на те, що
відеозапис знятий камерою «CENON» не може
бути доказом по справі, оскільки цей
прилад не пройшов сертифікацію, суд
вважає необґрунтованими. Відеокамера
не є приладом вимірювальної техніки, а
відеозапис відповідно до ст. 251 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення може бути доказами по
адміністративній справі. Крім того,
позивач не заперечує проти того, що на
відеозапису відображені саме ті події,
які стали підставою для притягнення
його до адміністративної
відповідальності.

Посилання позивача на порушення його
прав при винесенні постанови також є
необґрунтованими.

З протоколу по справі про
адміністративне правопорушення
вбачається, що позивачу були роз'яснені
права та обов'язки передбачені ст. 268
КУпАП, ст. 63 Конституції України, він
особисто зазначив, що з протоколом не
згодний, але пояснень по суті
порушення не вказав, посилаючись на те,
що надасть їх суду, ніяких клопотань
про надання можливості звернутися за
правовою допомогою, долучення
будь-яких документів він не заявляв.
Копію постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності
позивач отримав. Ці обставини
підтверджуються підписом позивача в
зазначених документах.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що п. 16.2 ПДР України
зобов'язує водія зменшити швидкість
руху при наближенні до перехрестя, а
при необхідності зупинитися, щоб
надати дорогу пішоходам, які вже
знаходяться на перехресті, коли він
повертає ліворуч або праворуч на
зазначеному перехресті, за умови якщо
їм може бути створено перешкоду чи
небезпеку. При цьому пішоходи при
переїзді ним перехрестя не знаходилися
на проїзній частині та не змінювали
напрямок та швидкість руху, небезпеки
проїзду для них не існувало, та вони не
змушені були уникати наїзду.

Між тим, диспозиція п. 16.2 ПДР
України, яким регулюються правила
проїзду перехрестя, взагалі не
передбачає таких умов, а навпаки
зобов'язує водія, який повертає
ліворуч або праворуч на регульованому
та нерегульованому перехрестях, дати
дорогу пішоходам, які переходять
проїзну частину без наявності
будь-яких умов щодо швидкості та
напрямку руху.

Посилання позивача в
обґрунтування своїх вимог на п.п. 17.2, 17.3
ПДД України суд вважає безпідставними,
оскільки ці норми регулюють правила
щодо переваги маршрутних транспортних
засобів, а не проїзду перехресть, а тому
не відносяться до дорожньої ситуації,
яка сталася на місті події.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що позивачем були
порушені правила дорожнього руху, в
його діях є склад правопорушення
передбаченого ст. 122 ч.2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

При накладенні стягнення відповідачем
були враховані вимоги ст. 33 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення. Стягнення визначено в
межах санкції ст. 122 ч.2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10,11,17,71,161,162 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, ст.ст.122 ч.2, 251, 256, 283,293 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

П О С Т А Н О В И В

В адміністративному позові
ОСОБА_1 до інспектора групи ДПС ВДАЇ
Мелітопольського МВ ГУМВС України в
Запорізькій області Капліч Геннадія
Васильовича про скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення відмовити.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя: