Справа № К/9991/14116/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/14116/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я. Гончар Л.Я. Конюшка К.В.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області на постанову
Ленінського районного суду м. Полтава
від 31 травня 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області, третя
особа управління Міністерства
внутрішніх справ України в Полтавській
області про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтави від 31 травня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
частково. Визнано неправомірною
відмову Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області в перерахунку пенсії ОСОБА_4
Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області провести перерахунок пенсії,
призначеної ОСОБА_4 з 31.12.10 р.,
відповідно ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», пп. «в» п. 3 Постанови КМУ «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей»від 17.07.92 р. №
393 в редакції станом на 31.12.10 р., наказу
МВС України від 01.07.05 р. № 510, провівши
обчислення пенсії із зарахуванням часу
проходження служби на посадах
начальницького складу підрозділів
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю органів
внутрішніх справ на пільгових умовах
один місяць служби за півтора місяця, -
з 31.12.10 р., та виплатити донараховану
суму пенсії. В задоволенні інших
позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанцій, Головне
управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, позивач перебував
на службі у Міністерстві внутрішніх
справ України та звільнений зі служби
наказом начальника МВС України № 22 о/с
від 28.02.05 року. На підставі подання УМВС
України в Полтавській області з 01.03.05
року ОСОБА_4 нарахована пенсія, з
урахуванням вислуги років у 23 роки 11
місяців 7 днів.

Відповідно до наказу начальника ГУМВС
України в Полтавській області № 75 о/с
від 03.04.10 року з 31.03.10 р. позивач був
прийнятий на службу, та призначений на
посаду заступника начальника ГУМВС
України в Полтавській області -
начальника штабу до 30.12.10 року включно.

Наказом УМВС України в Полтавській
області № 367 о/с від 27.12.10 року полковник
міліції ОСОБА_4 звільнений у відставку
за віком.

Управлінням МВС України в Полтавській
області здійснено розрахунок вислуги
років ОСОБА_4, розмір якої станом на
день звільнення на 30.12.10 року склав 31
рік 08 місяців 02 дні та 01.02.11 рік.

Однак, ОСОБА_4 з 31.12.10 року відповідачем
призначена пенсія на основі вислуги у 23
роки 11 місяці 07 дні, що була у позивача
на час першого звільнення зі служби.

Суди попередніх інстанцій, частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
прийшли до висновку, що правильним є
зараховування періоду перебування
позивача на службі в органах
внутрішніх справ з 31.03.10 року по 31.12.10
рік при загальному обчисленні його
трудового стажу, адже у вказаний період
виплата пенсії позивачу не
переривалась на підставі ст. 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», а була припинена
згідно ст. 2 цього Закону. Тому при
звільненні позивача 30.12.10 року зі
служби пенсію йому було призначено
наново, а не відновлено її виплату.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
пенсії особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, обчислюються з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством.

Статтею 17 вказаного Закону
встановлено, що особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби і військової служби за
контрактом, іншим особам, зазначеним у
пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону,
які мають право на пенсію за цим
Законом, до вислуги років для
призначення пенсії зараховується,
зокрема, служба в органах внутрішніх
справ, державній пожежній охороні,
Державній службі спеціального зв'язку
та захисту інформації України, органах
і підрозділах цивільного захисту,
податковій міліції, Державній
кримінально-виконавчій службі України
на посадах начальницького і рядового
складу з дня призначення на відповідну
посаду. При призначенні пенсій особам,
які мають право на пенсію за цим
Законом, враховуються тільки повні
роки вислуги років або страхового
стажу без округлення фактичного
розміру вислуги років чи страхового
стажу в бік збільшення.

Відповідно ч. 4 ст. 17 цього Закону
вислуга років для призначення пенсії у
разі поновлення виплати пенсії після
перерви в її одержанні, яка була раніше
обчислена особі, яка має право на
пенсію за цим Законом, відповідно до
законодавства, яке діяло на день
попереднього звільнення цієї особи зі
служби, перегляду не підлягає.
Натомість в ст. 2 вищевказаного Закону
встановлено, що пенсіонерам з числа
військовослужбовців та осіб, які
отримують пенсію за цим Законом, у разі
повторного прийняття їх на військову
службу до Збройних Сил України, інших
утворених відповідно до законів
України військових формувань та
Державної спеціальної служби
транспорту, службу до органів
внутрішніх справ, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, органів та
підрозділів цивільного захисту,
податкової міліції та Державної
кримінально-виконавчої служби України
виплата пенсій на час їх служби
припиняється. При наступному
звільненні із служби цих осіб виплата
їм пенсій здійснюється з урахуванням
загальної вислуги років на день
останнього звільнення.

Крім того, згідно п.п. «в» п. 3 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей» (в редакції,
чинній на момент другого звільнення
позивача) , до вислуги років для
призначення пенсій особам, зазначеним
в абз. 1 п. 1 цієї Постанови,
зараховується на пільгових умовах -
один місяць служби за півтора місяця,
зокрема, час проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ у
підрозділах карного розшуку за
переліком посад і умовами, що
визначаються Міністерством внутрішніх
справ; час проходження служби особами
начальницького складу органів
внутрішніх справ у підрозділах
боротьби з економічною злочинністю за
переліком посад і на умовах, що
визначаються Міністерством внутрішніх
справ.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що при розгляді справи судами
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Полтава від 31 травня 2011 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді