Справа № 2а/1270/2213/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/49810/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційними
скаргами Публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі Філії Луганського
обласного управління АТ "Ощадбанк" та
ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 липня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Сватівського бюро технічної
інвентаризації Луганської області,
третя особа: Публічне акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України" в особі Філії Луганського
обласного управління АТ "Ощадбанк", про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до
Сватівського бюро технічної
інвентаризації Луганської області, в
якому просила: визнати нечинними дії
відповідача, пов'язані з скасуванням
реєстрації прав власності позивача на
нежитловий комплекс, розташований за
адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідача вчинити певні дії,
направлені на поновлення реєстрації
прав власності на нежитловий комплекс,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
позивачем відповідно до технічного
паспорту.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно скасовано
право власності позивача на спірне
нерухоме майно на підставі ухвали
третейського суду, оскільки чинне
законодавство не передбачає право
третейських судів розглядати спори з
приводу нерухомого майна, а рішення
третейського суду не може біти
підставою для скасування реєстрації
права власності.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 26 квітня 2012
року позовні вимоги задоволено:
визнано протиправними дії відповідача,
пов'язані із скасуванням реєстрації
права власності позивача на нежитловий
комплекс, розташований за адресою:
АДРЕСА_1; зобов'язано відповідача
поновити реєстрацію права власності
позивача на нежитловий комплекс,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано, у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Публічне акціонерне
товариство "Державний ощадний банк
України" в особі Філії Луганського
обласного управління АТ "Ощадбанк" та
ОСОБА_4 звернулись до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами, у яких просять
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційні скарги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно 09 квітня 2008 року
Сватівським районним бюро технічної
інвентаризації за реєстраційним
номером 22848534, за позивачем
зареєстровано право власності на
нежитловий комплекс, розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Підставою виникнення
права власності вказане рішення
постійно діючого третейського суду
№22/08 від 11 березня 2008 року.

06 квітня 2011 року Сватівським районним
бюро технічної інвентаризації на
зазначене нерухоме майно складений
технічний паспорт.

Спірний об'єкт нерухомого майна
відповідно до умов договору № 11/12 від 26
квітня 2011 року знаходиться в іпотеці, у
зв'язку з чим на відчуження даного
майна накладено заборону.

21 лютого 2012 року до відповідача
звернувся із заявою про скасування
реєстрації права власності позивача
голова СФГ "Світанок".

Підставою для скасування реєстрації
права власності вказано ухвалу
постійно діючого третейського суду при
асоціації "Бізнес-Право" від 22 грудня 2011
року, в якій зазначено, що рішення від 11
березня 2008 року, відповідно якого за
позивачем визнане право власності у
зв'язку з новими обставинами скасоване.

22 лютого 2012 року відповідачем
відмовлено у скасуванні реєстрації
права власності з посиланням на
нечинність вказаної ухвали.

28 лютого 2012 року відповідачем
скасована реєстрація права власності
позивача на нежитловий комплекс
розташований за адресою: АДРЕСА_1 через
наявність подання прокуратури
Сватівського району від 23 лютого 2012
року № 101/492.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ухвала третейського суду не є рішенням,
на підставі якого може бути проведено
скасування реєстрації права власності
позивача, а саме майно на момент
скасування реєстрації перебувало в
іпотеці.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що незважаючи
на наявність правових підстав вважати
ухвалу третейського суду такою, що
прийнята третейським судом з
перевищенням повноважень, у
відповідача не було підстав для її
неприйняття та скасування на підставі
такої ухвали державної реєстрації
права власності, оскільки ухвала
третейського суду не скасована у
передбаченому законом порядку, а тому
підлягає виконанню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статей 19, 26 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" в редакції, чинній а момент
виникнення спірних відносин, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Записи скасовуються, якщо підстави, за
яких вони були внесені, визнані судом
недійсними.

Згідно з пунктом 3.2.4 Порядку ведення
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від 28
січня 2003 року, у випадку скасування на
підставі рішення суду рішення
реєстратора БТІ про державну
реєстрацію прав або визнання недійсним
чи скасування на підставі рішення суду
правовстановлювального документа, на
підставі якого проводилася державна
реєстрація права власності на об'єкт,
права щодо якого підлягають державній
реєстрації, чи іншого речового права на
нерухоме майно, змінені записи про
право власності на об'єкт, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
та суб'єкта цього права; про інші речові
права на нерухоме майно та суб'єкта цих
прав підлягають поновленню на підставі
заяви заінтересованої особи, до якої
додається відповідне рішення суду.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
діяльності третейських судів та
виконання рішень третейських судів"
від 05 березня 2009 року № 1076-IV, який
набрав чинності 31 березня 2009 року,
внесено зміни до статті 6 Закону
України "Про третейські суди" та із
компетенції третейських судів
виключено можливість розглядати
справи у спорах щодо нерухомого майна,
включаючи земельні ділянки.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних
положень даного Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
третейських судів та виконання рішень
третейських судів" передбачено, що не
підлягають примусовому виконанню
рішення третейських судів, прийняті до
набрання чинності цим Законом і не
виконані на день набрання чинності цим
Законом, у справах, які відповідно до
цього Закону не підвідомчі третейським
судам, а відтак суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що з 31 березня 2009 року постійно
діючий третейський суд при асоціації
"Бізнес-Право" не може розглядати спори
щодо нерухомого майна, включаючи
земельні ділянки, відповідно до пункту
7 частини першої статті 6 Закону України
"Про третейські суди".

Відповідно до статей 50, 51 Закону
України "Про третейські суди" сторони,
які передали спір на вирішення
третейського суду, зобов'язані
добровільно виконати рішення
третейського суду, без будь-яких
зволікань чи застережень.

Рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване зокрема у
випадку, якщо справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
незважаючи на те, що рішення
третейського суду може бути прийнято з
перевищенням повноважень, однак це не є
підставою для його добровільного не
виконання у випадку не оскарження
такого рішення у передбаченому
законодавством порядку.

Разом з тим, як зазначено вище, змінені
записи про право власності на об'єкт,
права щодо якого підлягають державній
реєстрації, та суб'єкта цього права;
інші речові права на нерухоме майно та
суб'єкта цих прав підлягають
поновленню на підставі заяви
заінтересованої особи, до якої
додається відповідне рішення суду про
скасування правовстановлювального
документа.

Відповідно до статті 52 Закону України
"Про третейські суди" з питань, що
виникають у процесі розгляду справи і
не стосуються суті спору, третейський
суд постановляє ухвали.

Закон України "Про третейські суди" не
передбачає право сторін оскаржувати
ухвали третейського суду, так само як і
право третейського суду переглядати
свої рішень за нововиявленими
обставинами.

Статтею 10 Закону України "Про
третейські суди" визначено, що
регламент третейського суду повинен
визначати порядок та правила звернення
до третейського суду, порядок
формування складу третейського суду,
правила вирішення спорів третейським
судом, інші питання, віднесені до
компетенції третейського суду цим
Законом. Регламент третейського суду
може містити положення, які хоча і не
передбачені цим Законом, але не
суперечать принципам організації та
діяльності третейського суду,
визначеним цим Законом, і є
необхідними для належного здійснення
третейським судом повноважень з
третейського вирішення спорів.

Таким чином, регламентом третейського
суду може бути передбачено порядок
перегляду справ за новоявленими
обставинами, але в той же час положення
такого регламенту не можуть
застосовуватись у випадку їх
невідповідності положенням
законодавства.

З огляду на наведене, враховуючи, що
законодавством не передбачено прядку
скасування ухвал третейського суду,
колегія судді приходить до висновку, не
оскарження позивачем ухвали постійно
діючого третейського суду при
асоціації "Бізнес-Право" від 22 грудня 2011
року не свідчить про її дійсність та
необхідність її виконання.

Таким чином, оскільки ухвала від 22
грудня 2011 року була прийнята
третейським судом з перевищення
повноважень, відтак відповідач не мав
права приймати її до виконання та
скасовувати запис про реєстрацію права
власності позивача, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до іпотечного
договору №11/22 від 26 квітня 2011 року,
укладеного між позивачем та Публічним
акціонерним товариством "Державний
ощадний банк України", на спірне майно
стоїть обтяження у вигляді заборони
відчуження майна згідно зі статтею 73
Закону України "Про нотаріат".

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі Філії
Луганського обласного управління АТ
"Ощадбанк" та ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 липня 2012
року скасувати.

Залишити в силі постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 26
квітня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: (підписи)