Справа № 820/11511/13-а
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Справа № 820/11511/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Старостіна В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р.
по справі № 820/11511/13-а

за позовом приватного
науково-виробничого підприємства "СКВ"

до Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватне науково-виробниче
підприємство "СКВ", звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.05.2013 року № .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р. по
справі № 820/11511/13-а адміністративний
позов задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 17.05.2013 року.

Відповідач, Державна податкова
інспекція у Зміївському районі
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, не погодився з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з
постановою суду обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права. Просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р. по
справі № 820/11511/13-а, прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України,
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
доводів апеляційної скарги у
відповідності до ч.1 ст. 195 КАС України,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
Державною податкової інспекцією у
Зміївському районі було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПНВП "СКВ" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Токмак Трейдінг" за період з 01.01.2010
року по 31.12.2012 року, за результатами
якої складено акт від 22.04.2013 року №
351/22/31711099 (т. 1 а.с. 19-58).

Під час перевірки були встановлені
порушення позивачем вимог:

- пп.3.1.1. п.3.1. ст. 3, п.4.1 ст. 4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого занижено
ПДВ на загальну суму 7725,00 грн.;

- п.135.1., пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового
кодексу України, п.п.4.1.1, 4.1.6 п.4.1 ст.4
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств", в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 50540,00 грн.;

- відсутність об'єкту оподаткування при
придбанні товарів, які підпадають під
визначення п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1
ст.188, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України;

- відсутність об'єкту оподаткування при
придбанні (реалізації) товарів, які
підпадають під визначення п.п.135.1, 135.2.
ст.135, п.137.1 ст. 137, п.п.138.1, 138.2 ст.138, пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України,
п.п. 5.1, 5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств"

На підставі вищезазначеного акту
Державною податковою інспекцією у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області 17.05.2013 року були винесені
податкові повідомлення-рішення:
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі
9656,25 грн. (в т.ч. за основним платежем -
7725,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 1931,25 грн.); №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток у розмірі 53438,00 грн. (в т.ч. за
основним платежем - 50540,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 2898,00 грн.) (т. 1 а.с. 17-18).

Не погодившись з наведеними
повідомленнями-рішеннями, позивач
оскаржив їх у встановленому статтею 56
Податкового кодексу України порядку до
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
16.07.2013 року №664/10/20-40-10-04-17 у зв'язку із
нечітким викладенням в акті перевірки
суті встановлених порушень,
необґрунтованим визначенням суми
заниження податкових зобов'язань, не
дослідженням первинних документів з
реалізації ТМЦ, придбаних у ТОВ "Токмак
Трейдінг", незабезпеченням достатньої
доказової бази було призначено
позапланову перевірку у відповідності
до положень підпункту 78.1.12 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України.

Результати перевірки оформлені актом
перевірки від 24.07.2013 року №126/22/31711099 (т. 1
а.с. 147-186).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
26.07.2013р. скаргу позивача було
задоволено частково, скасовано
податкове повідомлення-рішення від
17.05.2013 року №, та податкове
повідомлення-рішення від 17.05.2013 року
№ залишено без змін.

Не погодившись з податковим
повідомленням-рішенням від 17.05.2013 року
№, позивачем було оскаржено його
у встановленому законодавством
порядку до Міндоходів України.
Рішенням Міністерство доходів і зборів
України від 02.09.2013 р. №10167/6/99-99-10-15 в
задоволенні скарги було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджено факт
виконання позивачем та його
контрагентом ТОВ «Токмак Трейдінг»
зобов'язань за спірними правочинами, а
тому вважає, що висновки відповідача,
викладені в акті перевірки від 22.04.2013
року № 351/22/31711099 про нікчемність
укладених правочинів між позивачем та
його контрагентом ТОВ «Токмак
Трейдінг», є безпідставними, а тому
податкове повідомлення-рішення від
17.05.2013 року № не відповідають
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 Податкового
кодексу України витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за
рахунок його вилучення або розподілу
власником).

Пунктом 138.1. статті 138 Податкового
кодексу України встановлено, що до
складу витрат включаються: витрати
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інші
витрати, визначені згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті,
пунктом140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу.

У відповідності до пп.138.1.1. п.138.1. ст.138
Податкового кодексу України
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт відносяться до складу
витрат операційної діяльності.

Відповідно пп. 139.1.9. ст.139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат: витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Колегія суддів звертає увагу, що
наслідки в податковому обліку платника
податків створюють лише реально
вчинені господарські операції, тобто
такі, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
змісту, укладених платником податку
договорів.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, що є
визначальною для визначення
податкових зобов'язань та виникнення
права на податковий кредит та витрат;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та витрати.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
настають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання товарів
(робіт,послуг), що пов'язані з рухом
активів, зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
економічному змісту, відображеному в
укладених платником податку договорах,
а не лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
рахунках платників податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні.

Так, ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлено, що
цей Закон поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 вказаного
закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Як свідчать матеріали справи, приватне
науково-виробниче підприємство "СКВ"
було реалізовано на адресу ТОВ "Токмак
Трейдінг" автомобільні деталі та
приладдя (сайлент-блок, стакан клапана,
трос, ремінь, гвинт, кріплення, опора,
масто, амортизатор, втулка, шайба,
циліндр, датчики, фільтр та ін.) на
загальну суму 210462,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 35076,99
грн.).

На підтвердження виконання умов
правочину, позивачем надано до
матеріалів справи видаткові та
податкові накладні.

Оплата здійснювалась позивачем у
безготівковій формі, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ПНВП "СКВ" згідно банківських
виписок, які містяться в матеріалах
справи.

Разом з тим, досліджуючи питання руху
активів у спірних правовідносинах,
колегія суддів виходить з того, що за
змістом норм Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", Податкового
кодексу України наявність первинних
документів є обов'язковою, але не
достатньою умовою для формування
податкового кредиту та валових витрат,
оскільки факт виконання зобов'язання
за правочином зумовлює складання й
інших документів, а тому, формальне
складення лише первинного документа не
є беззаперечним доказом реальності
конкретної господарської операції.

Податковий кредит з ПДВ може бути
сформований платником податків лише за
реально проведеною господарською
операцією, тобто за господарською
операцією, яка спричинила зміни у
структурі та стані активів і
зобов'язань суб'єкта господарювання, за
умови, що проведення господарської
операції підтверджується також і
іншими документами, складання яких
передбачено законодавством та є
загальноприйнятим за звичаями
ділового обороту.

З огляду на викладене, реальність
господарської операції з придбання
товарів має підтверджуватись також
документами про фізичне переміщення
придбаних товарів у просторі та
документами про зберігання придбаних
товарів.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні (затверджено
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р.
за №128/2568; далі за текстом - Правила №363)
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено,
що товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля є
основними документами на перевезення
вантажів.

Згідно з п.п. 11.5, 11.7 п.11 Правил №363
товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом); перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
перевізнику.

Таким чином, у позивача, як отримувача
товарів, обов'язково має залишатись
один примірник товарно-транспортної
накладної. Оприбуткування товарів без
наявності товарно-транспортної
накладної, в разі фізичного
переміщення товарів в просторі за
допомогою автомобільного транспорту,
нормами чинного законодавства не
передбачено.

Відповідно до абз. 2 п.п. 11.1 п. 11 Правил
№363, залежно від виду вантажу та його
специфічних властивостей до основних
документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів.

За приписами п.п. 11.4 п. 11 Правил №363
оформлення перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.

Перевізник здає вантажі у пункті
призначення вантажоодержувачу згідно
з товарно-транспортною накладною
(типова форма товарно-транспортної
накладної, подорожнього листа
вантажного автомобіля затверджена
наказом Міністерства транспорту
України, Міністерства статистики
України №488/346 від 29.12.1995 р.).

Відповідно до п.п. 11.7. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

В товарно-транспортних накладних
вказується дата, марка та номер
автомобіля, номер подорожнього листа,
назва автопідприємства, прізвище, ім'я
та побатьковi водія, вид перевезень,
назва "Замовника", "Вантажовідправника",
"Вантажоодержувача", адресу пункту
навантаження та пункту розвантаження.

Колегія суддів зазначає, що з наданих
до матеріалів справи
товарно-транспортних накладних
зазначено: автомобіль: Renaut Kangoo АХ 8225 BE
(відповідно фінансової звітності за
ф.1м «Баланс» за 2011р. у ПНВП «СКВ»
відсутні основні засоби, договір
оренди транспортного засобу до
перевірки не надано. Транспортні
засоби у ПНВП «СКВ» за перевіряємий
період відсутні); автопідприємство:
ПНВП „СКВ"; замовник: ПНВП „СКВ";
вантажовідправник: ТОВ «Токмак
Трейдінг»; вантажоодержувач: ПНВП
„СКВ"; пункт навантаження: Київ,
вул.Мельникова, 18-Б (відповідно акту
перевірки у ТОВ «Токмак Трейдінг»
відсутні складські приміщення та інші
активи); пункт розвантаження: Харків,
вул. Іванівська, 31-А (відповідно
договору оренди №8-01/11 від 22.10.2010 р.,
укладеного між ПНВП „СКВ" та
орендодавцем ЗАТ «ХКІОЦ» за даною
адресою знаходиться офісне приміщення
площею 7,8 кв.м.).

Також колегія суддів зазначає, що у
рядку «Відпуск дозволив» не вказано
посадову особу, відповідальну за
відвантаження товарно-матеріальних
цінностей, відсутній її підпис, яким
засвідчується достовірність роблених
записів і дозволяється відправка
вантажу. У графі 8 «З вантажем слідують
документи» не зазначені найменування
та дати документів, прикладених до ТТН.
У випадках, коли у ТТН у розділі
«Відомості про вантаж» немає
можливості перелічити усі назви і
характеристики відпущених ТМЦ, до
товарно-транспортної накладної як
товарний розділ повинні прикладатися
як невід'ємна частина спеціалізованої
форми (товарна накладна та інші форми).

У рядках, де фіксують факт
прийняття-передачі вантажу відсутні
прізвище, ім'я та побатьковi
матеріально відповідальної особи
вантажовідправника,
товарно-транспортна накладна виписано
невідомою особою.

У рядку «Прийняв водій-експедитор»
відсутній підпис водія, який прийняв
товар до перевезення. У рядку «Вантаж
одержав» також відсутні підпис та
прізвище, ім'я та побатьковi довіреної
особи вантажоодержувача, номер та дата
доручення.

В товарно-транспортній накладній №
20110310 від 10.03.2011р. зазначені
автозапчастини на суму 6645,0 грн, які
відвантажені згідно видаткової
накладної № 03-9/01 від 09.03.2011р. В ТТН №
20110909 від 09.09.2011p. зазначені
автозапчастини на суму 9306,00 грн. та 8991,0
грн. які відвантажені згідно
видаткових накладних № 09-07/01 від
07.09.2011р. та №09-08/01 від 08.09.2011р.
відповідно. Тобто дані
товарно-транспортні накладні виписані
після факту відвантаження товару.

Колегія суддів зазначає, що до товару,
згідно видаткових накладних №01-1/01 від
01.03.2011 р., №03-02/01 від 02.03.2011 р., №06-27/02 від
27.06.2011р. виписаних ТОВ «Токмак
Трейдінг», взагалі відсутні
товарно-транспортні документи.

Також у ході перевірки позивача не
надано документів на підтвердження
передачі товару від продавця до
покупця, актів приймання-передачі
товару, довіреностей, що свідчить про
укладення угоди без мети настання
реальних наслідків.

У наданих до матеріалів справи
видаткових накладних, виписаних ТОВ
„Токмак Трейдінг" на адресу позивача,
не зазначено прізвище, ім'я та
побатьковi особи, яка виписала
накладні. У копіях податкових
накладних ТОВ «Токмак Трейдінг»
зазначено, що дані документа виписано
ОСОБА_1, який згідно установчих
документів є засновником та директором
даного підприємства.

ДПІ у Зміївському районі Харківської
області ДПС від ГВПМ ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва листом № 563/7/07-2/3 від
13.02.2013р. отримано податкову інформацію,
яка свідчать про порушення ТОВ «Токмак
Трейдінг» податкового законодавства, а
саме ГВПМ ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва надано копію вироку Дарницького
районного суду м. Києва від 11.10.2012 року
по справі №2602/1973/12/Д-27 відносно
засновника та директора ТОВ «Токмак
Трейдінг» ОСОБА_1, згідно якого
останнього визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст.205
КК України. В даному вироку зазначено,
що ОСОБА_1, який згідно установчих та
реєстраційних документів значиться
засновником та директором ТОВ «Токмак
Трейдінг», підтвердив те, що
зареєстрував дане підприємство на своє
ім'я за грошову винагороду без мети
здійснення фінансово-господарської
діяльності.

Зазначені обставини вказують на те, що
видаткові, податкові,
товарно-транспортні накладні
підписано не директором, а невідомими
особами, отже оформлено з порушеннями
вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що наявність у приватного
науково-виробничого підприємства "СКВ"
податкових та видаткових накладних, за
відсутністю доказів перевезення та
отримання товару у спірних
правовідносинах не створює належного
права для формування валових витрат.

Отже, колегія суддів погоджується з
рішенням податкового органу про
донарахування позивачу зобов`язання з
податку на прибуток за результатами
проведеної перевірки.

За таких обставин колегія судів дійшла
висновку, що відповідач прийняв
правомірне податкове
повідомлення-рішення № від 17.05.2013
року.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій, бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, серед іншого, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення. При розгляді справи
встановлено, що відповідач при
прийнятті податкового
повідомлення-рішення № від 17.05.2013
року діяв у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з врахуванням всіх
обставин справи.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків обставин справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції прийнято з невідповідністю
висновків обставин справи, що призвели
до ухвалення неправильного рішення, а
тому підлягає скасуванню з прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р. по
справі № 820/11511/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в позові
приватного науково-виробничого
підприємства "СКВ" до Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва
О.М.Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М.
Старостін В.В.