Справа № 809/184/14
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"20" лютого 2014 р.
Справа № 809/184/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Шумея М.В.,

секретаря Григорука Д.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до виконавчого комітету Поляницької
сільської ради, реєстраційної служби
Яремчанського міського управління
юстиції, Ворохтянського державного
лісового господарства, треті особи
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 звернулися до суду з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради, реєстраційної служби
Яремчанського міського управління
юстиції, Ворохтянського державного
лісового господарства, треті особи
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
на підставі рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
від 10.07.2003 року № 27 позивачам було
передано у власність земельні ділянки
для будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд. В подальшому на
підставі вищевказаного рішення
позивачам було видано державні акти на
право власності на земельні ділянки,
які було зареєстровано в Яремчанському
міському відділі земельних ресурсів.
Згідно статті 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування земельною
ділянкою виникає після отримання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою та його державної реєстрації.
Зважаючи на ту обставину, що
вищевказані державні акти були видані
Поляницькою сільською радою та
зареєстровані в Яремчанському
міському відділі земельних ресурсів,
то позивачі набули права власності на
вказані земельні ділянки та є
законними користувачами.

В подальшому позивачами було
доповнено та уточнено позовні вимоги.
Зокрема, зазначено, що 12 лютого 2014 року
при ознайомленні із матеріалами
кримінальної справи в Галицькому
районному суді позивачами було
виявлено, що рішенням Поляницької
сільської ради від 09 лютого 2005 року № 114
«Про розгляд протесту першого
заступника прокурора
Івано-Франківської області» було
задоволено протест першого заступника
прокурора Івано-Франківської області
від 07.02.2005 року №0715-5 та скасовано
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради «Про
вилучення, надання, передачу земельних
ділянок у приватну власність та зміну
цільового призначення землі» № 27 від
10.07.2003 року. Проте, з такими діями не
погоджуються, оскільки рішенням
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради № 27 від 10.07.2003 року було
вирішено передати у приватну власність
земельні ділянки. На підставі
вказаного рішення позивачами було
оформлено державні акти на право
власності на земельні ділянки та
зареєстровано в Яремчанському
міському управлінні земельних
ресурсів. Згодом вказані земельні
ділянки було продано. Такі дії
Поляницької сільської ради суперечать
Закону України «Про місцеве
самоврядування». Згодом повноваження
органів місцевого самоврядування було
розтлумачено рішенням Конституційного
Суду України від 16.04.2009 року по справі №
7-рп/2009 року, де зазначено, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів або
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Преставник позивачів в судове
засідання не з"явився, подав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник Реєстраційної служби
Яремчанського міського управління
юстиції, направив на адресу суду
клопотання, в якому вказала, що у
зв'язку з тим, що в даному позові не
оскаржуютсья рішення, дії чи
бездіяльність реєстраційної служби
Яремчанського міського управління
юстиції в Івано-Франківській області
просить суд визнати реєстраційну
службу неналежним відповідачем по
справі.

ДП «Ворохтянське лісове
господарство» направило на адресу суду
заперечення, де зазначило, що в грудні
2012 року Івано-Франківською міжрайонною
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у правоохоронній сфері на
підставі матеріалів зібраних УДСБЕЗ
УМВС в Івано-Франківській області при
розгляді звернень громадян ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6
проведено перевірку додержання та
застосування вимог земельного
законодавства Поляницькою сільською
радою Яремчанської міської ради при
розпорядженні землями запасу та
виявлено факти порушення певних норм
законодавства, що супроводжує
недійсність державних актів на
земельні ділянки позивачів. За
результатами проведеної перевірки
встановлено, що рішення № 27 від 10.07.2003
року, яким були вилучені земельні
ділянки Поляницького лісництва
Ворохтянського ДЛГ в землі запасу
Полницької сільської ради, змінено
цільове призначення і переведено землі
з лісового фонду в землі житлової та
громадської забудови, на підставі
якого позивачі отримали державні акти -
не приймалось у встановленому законом
порядку. Крім того, 19.11.2001 року
Поляницькою сільською радою видано
державний акт на право постійного
користування даними землями
Ворохтянського держлісгоспу для
ведення лісового господарства. Адже,
відповідно до ст. 55 Земельного кодексу
до земель лісового фонду належать
землі вкриті лісовою рослинністю, а
також не вкриті лісовою рослинністю
нелісові землі, які надані та
використовуються для потреб лісового
господарства. Отже, отримані в
подальшому позивачами державні акти
права власності на земельні ділянки є
такими, що видані в порушення положень
діючого законодавства, оскільки
порядок передачі у власність земельних
ділянок на території с. Поляниця
Яремчанської міської ради не був
дотриманий, а саме окрім того, що було
встановлено Івано-Франківською
міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у правоохоронній
сфері на підставі матеріалів зібраних
УДСБЕЗ УМВС в Івано-Франківській
області: рішення про затвердження
даних проектів та передачі у власність
земельних ділянок без погодження, зі
сторони ДП «Ворохтянський
держлісгосп», який є законним
користувачем даних земель згідно
Державного акту на право постійного
користування даними землями
Ворохтянським держлісгоспом від 19.11.2011
року виданого Поляницькою сільською
радою видано для ведення лісового
господарства.

Виконавчий комітет Поляницької
сільської ради направив на адресу суду
заперечення, згідно якого проти позову
заперечує з огляду на те, що при
винесенні рішення № 27 від 10.07.2003 року
було допущено порушення вимог Закону
України «Про місцеве самоврядування»
та посилався на вирок Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 20 квітня 2011 року, яким
встановлено перевищення службових
повноважень колишнього голови
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради при видачі рішення № 27
від 10.07.2003 року.

Треті особи подали суду клоптання про
розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши позовну заяву,
дослідивши сукупність поданих доказів,
надавши їм правову оцінку, суд
приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи
16 квітня 2002 року Поляницькою сільською
радою прийнято рішення «Про
повноваження виконавчого комітету
сільської ради» від 16 квітня 2002 року.
Даним рішенням, згідно Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільська рада вирішила уповноважити
виконавчий комітет сільської ради на
засіданнях виконкому розглядати
земельні питання і приймати відповідні
рішення.

У відповідності до статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
рада у межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у межах своїх
повноважень.

Згідно рішення № 27 від 10 липня 2003 року
виконавчий комітет Поляницької
сільської ради вирішив вилучити та
передати у приватну власність земельні
ділянки. Згідно додатку до вказаного
рішення позивачам вирішено передати у
власність земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Відповідно до статті 73 Закону України
«Про місцеве самоврядування» акти
ради, сільського, селищного, міського
голови, голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Згідно статті 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень визначених законом
приймають рішення, які є обов'язкові до
виконання на відповідній території.

В подальшому на підставі рішення
виконавчого комітету Поляницької
сільської ради № 27 від 10 липня 2003 року
позивачами було отримано державні акти
на право власності на вказані земельні
ділянки та зареєстровано їх у
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів, що підтверджується
самими державними актами наявними в
матеріалах справи.

Таким чином, рішення № 27 від 10 липня 2003
року вичерпало свою дію видачею
державних актів.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про
прокуратуру" протест на акт, що
суперечить закону, вноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу. У такому ж порядку приноситься
протест на незаконні рішення чи дії
посадової особи.

У протесті прокурор ставить питання
про скасування акта або приведення
його у відповідність з законом, а також
припинення незаконної дії посадової
особи, поновлення порушеного права.

Протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження. Про наслідки розгляду
протесту в цей же строк повідомляється
прокурору.

У разі відхилення протесту або
ухилення від його розгляду прокурор
може звернутися з заявою до суду про
визнання акта незаконним. Заяву до суду
може бути подано протягом п'ятнадцяти
днів з моменту одержання повідомлення
про відхилення протесту або закінчення
передбаченого законом строку для його
розгляду.

07.02.2005 року прокуратурою
Івано-Франківської області було
внесено протест на рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
«Про вилучення, надання, передачу
земельних ділянок у приватну власність
та зміну цільового призначення землі»
№ 27 від 10.07.2003 року.

09 лютого 2005 року Поляницькою сільською
радою розглянуто протест прокуратури
Івано-Франківської області та
скасовано рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
«Про вилучення, надання, передачу
земельних ділянок у приватну власність
та зміну цільового призначення землі»
№ 27 від 10.07.2003 року.

Згідно протоколу двадцять п'ятої сесії
сільської ради ІІ-демократичного
скликання від 09 лютого 2005 року на сесії
сільської ради був присутній слідчий з
ОВС прокуратури Івано-Франківської
області.

Проте, з такими діями виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
суд не погоджується з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності, зокрема, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності субєкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст.162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про,
зокрема, визнання неправомірними
рішення суб"єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності, а також зобовязання
відповідача вчинити певні дії.

Відповідно змісту ч.2 ст.19 Конституції
України, ч.3 ст.24 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
органи, зокрема, місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобовязані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, та керуються у своїй у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
кабінету Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.140 Конституції України
органами місцевого самоврядування є
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи.

Відповідно ст.146 Конституції України
певні питання організації місцевого
самоврядування, формування, діяльності
та відповідальності органів місцевого
самоврядування визначаються законом.

Згідно преамбули Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" цей
Закон відповідно до Конституції
України визначає систему та гарантії
місцевого самоврядування в Україні,
засади організації та діяльності,
правового статусу і відповідальності
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування.

Відповідно змісту ч.1,3 ст.10 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", сільські, селищні, міські ради
є органами місцевого самоврядування,
що представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами; представницькі органи
місцевого самоврядування, сільські,
селищні, міські голови, виконавчі
органи місцевого самоврядування діють
за принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

Відповідно ч.1 ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з пунктом 5 статті 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, приватизуються
та передаються у користування і оренду.

За змістом викладених у п.4,5 рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року №7-рп/2009 висновків до нормативних
належать акти органів місцевого
самоврядування, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого субєкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію; органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
повязані з реалізацією певних
субєктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і субєкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення; ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання, що є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у останніх
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Згідно ст.69 Закону України "Про
Конституційний Суд України" рішення і
висновки Конституційного Суду України
рівною мірою є обовязковими до
виконання.

Як вбачається з матеріалів справи
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради № 27 від
10.07.2003 року є ненормативним правовим
актом органу місцевого самоврядування
одноразового застосовування та
вичерпало свою дію фактом виконання, а
саме видачею та реєстрацією державних
актів на право власності на земельні
ділянки.

У разі наявності заперечень щодо
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради № 27 від
10.07.2003 року підлягало визнанню
недійсним тільки в судовому порядку,
оскільки на його підставі виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, а
саме відбулася видача державних актів
та їх реєстрація.

Вказана правова позиція також
підтримана Верховним Судом України в
постанові від 5 березня 2012 року за
наслідками перегляду постанови Вищого
адміністративного суду України від 28
вересня 2011 року.

Крім того, судом встановлено, що
прокуратура Івано-Франківської
області зверталася до суду про
визнання рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради № 27
недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи
перший заступник прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави - Державного комітету лісового
господарства України в особі
Ворохтянського Держлісгоспу звертався
до господарського суду
Івано-Франківської області із позовом
до виконавчого комітету Поляницької
сільської ради Яремчанської міської
ради про визнання недійсним рішення №
27 від 10.07.2003 року.

Проте, ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області (суддя Цюх
Г.З.) від 10.05.2005 року у справі № А-5/78
позов залишено без розгляду.

23 червня 2005 року Львівським
апеляційним господарським судом в
задоволенні апеляційного подання
першого заступника прокурора
Івано-Франківської області № 05/2-53 вих.
від 20.05.2005 року залишено без розгляду, а
ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 10.05.2005
року по справі № А-5/78 залишено без змін.

Згідно статті 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень визначених законом
приймають рішення, які є обов'язкові до
виконання на відповідній території.

Згідно статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування» акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Суду не надано підтвердження того, що
рішення виконавчого комітету
Поляницької сільської ради від 10.07.2003
року № 27 визнано недійсним в судовому
порядку.

В подальшому рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради №
27 від 10.07.2003 року було виконане іншими
органами, зокрема розроблено технічну
документацію, проведено обміри
земельних ділянок, видано державні
акти, проведено їх державну реєстрацію.

Таким чином, рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради №
27 від 10.07.2003 року в судовому порядку не
визнано недійсним та не скасовано, а
відтак згідно приписів Закону України
«Про місцеве самоврядування України»
та рішення Конституційного Суду
України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 є
чинним.

Посилання представника відповідача на
вирок Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 20
квітня 2011 року судом не береться до
уваги, оскільки ним встановлено
відповідальність посадових осіб
Поляницької сільської ради та
притягнено їх до відповідальності. В
той же час рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради №
27 від 10.07.2003 року не було предметом
спору та судом не скасовувалося. Такий
позов прокуратурою Івано-Франківської
області був поданий до господарського
суду Івано-Франківської області, проте
залишений без розгляду.

Зважаючи на виникнення спору сторін
щодо дійсності чи недійсності,
законності чи незаконності винесеного
рішення № 27 від 10.07.2003 року такий спір
має вирішуватися в судовому порядку.

У відповідності до статті 124
Конституції України правосуддя
здійснюється виключно судами.
Делегування функцій судів, а також
привласнення таких функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускаються.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що доводи ДП «Ворохтянське
державне лісове господарство» про
відсутність заяв до Поляницької
сільської ради про надання земельних
ділянок у безоплатну власність,
відсутність виготовлення проектів
відведення земельних ділянок не
відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи наявні заяви
про надання земельних ділянок у
власність, які зареєстровано
виконавчим комітетом Поляницької
сільської ради.

В матеріалах справи наявні плани
встановлення меж земельних ділянок,
висновок відділу містобудування та
архітектури Яремчанського
міськвиконкому, де погоджено межі
земельних ділянок для обслуговування
будівель, що свідчить про те, що
земельні ділянки виділялися та
погоджувалися.

В матеріалах справи наявні акти
встановлення та узгодження зовнішніх
меж землекористування, які складені
про те, що інженером-геодезистом ДП
«Карпатигеодезкартографія»
встановлено в натурі межі земельних
ділянок.

З листа Карпатського державного
підприємства геодезії, картографії та
кадастру від 19 грудня 2003 року № 334
вбачається, що позивачі отримали
державні акти на право приватної
власності на землю на території
Поляницької сільської ради.

Посилання Ворохтянського державного
лісового господарства про те, що
державні акти позивачам видані не
законно та подано до суду позов про їх
скасування судом не приймаються до
уваги, оскільки на даний час рішення
суду про визнання недійсними та
скасування державних актів не
винесено.

Частиною першою статті 116 ЗК України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Захист прав громадян на земельну
ділянку здійснюється шляхом визнання
недійсним рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування на підставі яких було
набуто земельну ділянку у власність, а
вже в потім ставиться вимога про
скасування державного акту, як
похідного документу від рішення органу
місцевого самоврядування.

Така правова позиція підтримана
Верховним Судом України у постанові
від 24 квітня 2013 року за наслідками
перегляду рішення колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 жовтня 2012 року.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що на даний час земельні
ділянки перебувають у власності інших
осіб, які отримали нові державні акти
та зареєстрували їх.

На підставі договору купівлі-продажу №
969 від 19 травня 2008 року ОСОБА_6 придбав у
власність земельну ділянку площею 0,2500
га, яка призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд.
Даний договір купівлі нотаріально
посвідчений та зареєстрований в
реєстрі правочинів.

Договір купівлі-продажу був укладений
із ОСОБА_11, який володів земельною
ділянкою на підставі державного акту
серії ЯГ № 308477.

Вказаний правочин міститься в
Державному реєстрі правочинів за №
2899931.

Право власності на вказану земельну
ділянку посвідчено державним актом
серії ЯЖ № 144416 на право власності на
земельну ділянку зареєстрованого
06.07.2006 року за № 10.

Зазначеній земельній ділянці
присвоєний кадастровий номер
:22:002:0023.

18 грудня 2003 року на підставі договору
дарування земельної ділянки № 2707 ВВА
625472 ОСОБА_7 набув право власності на
земельну ділянку 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель.

Право власності на вказану земельну
ділянку посвідчено державним актом
серії ЯН № 308471, який зареєстрований в
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів.

Зазначеній земельній ділянці
присвоєний кадастровий номер
:22:002:0024.

18 грудня 2003 року на підставі договору
дарування земельної ділянки № 2704 ВВА
625469 ОСОБА_10 набув право власності на
земельну ділянку площею 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель.

Договір дарування був здійснений
ОСОБА_3, яка володіла земельною
ділянкою на підставі державного акту
серії ІФ № 083737 виданого 03.09.2003 року.

Право власності на вказану земельну
ділянку посвідчено державним актом
серії ЯГ № 308473, який зареєстровано в
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів.

Зазначеній земельній ділянці
присвоєно кадастровий номер
:22:002:0020.

18 грудня 2003 року на підставі договору
дарування № 625467 ОСОБА_9 набула право
власності на земельну ділянку площею
0,1000 га. для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Право власності на вказану земельну
ділянку посвідчено державним актом ЯГ
№ 308472, який зареєстрований в
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів.

Зазначеній земельній ділянці
присвоєно кадастровий номер
:22:002:0021.

14.08.2006 року на підставі договору
дарування ВЕА № 819119 ОСОБА_8 набув
право власності на земельну ділянку
площею 0,2500 га ВЕА № 819119.

Право власності на вказану земельну
ділянку посвідчено державним актом
серії ЯД № 867028 від 17.10.2006 року, який в
Яремчанському міському відділі
земельних ресурсів.

Зазначеній земельній ділянці
присвоєно кадастровий номер
:22:002:0022.

Листами Яремчанського міського
відділу Івано-Франківської
регіональної філії ДЗК від 17 вересня 2008
року встановлено, що за третіми
особами, зокрема ОСОБА_8, ОСОБА_10,
ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по книгах
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю громадян на
території Яремчанської міської ради
зареєстровано земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

У відповідності до статті 131 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи України, а також територіальні
громади та держава мають право
набувати у власність земельні ділянки
на підставі міни, ренти, дарування,
успадкування та інших
цивільно-правових угод.

Укладення таких угод здійснюється
відповідно до Цивільного кодексу
України з урахуванням вимог цього
кодексу.

На підставі вищевказаних договір
Яремчанським міським відділом
земельних ресурсів видано та
зареєстровано державні акти на
земельні ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

Таким чином, позивачами було дотримано
процедуру оформлення права власності у
відповідності до вимог Цивільного
кодексу України та Земельного кодексу
України.

У відповідності до статті 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

У відповідності до статті 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику суду як джерело права.

Згідно статті 1 протоколу до Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод (який ратифікований Україною
11.09.1997 року ) кожна фізична особа або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 319
Цивільного кодексу України, власник на
свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном
та має право вчиняти щодо свого майна
будь -які дії, що не суперечать закону.

Статтею 316 Цивільного кодексу України
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити про правомірність доводів
реєстраційної служби Яремчанського
міського управління юстиції про те, що
останній являється не належним
відповідачем у справі, однак в силу
процесуальної неможливості, суд не
вправі його виключити як сторону
процесу.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

На переконання суду, в даному
публічно-правовому спорі, найбільш
правильним способом захисту порушених
прав, буде правова оцінка саме рішення
Поляницької сільської ради ІІ
демократичного скликання від 09 лютого
2005 року «Про розгляд протесту першого
заступника прокурора
Івано-Франківської області», яким
скасовано рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
«Про вилучення, надання, передачу
земельних ділянок у приватну власність
та зміну цільового призначення землі»
№ 27 від 10.07.2003 року.

З огляду на вказане суд приходить
до висновку, що рішення Поляницької
сільської ради ІІ демократичного
скликання від 09 лютого 2005 року «Про
розгляд протесту першого заступника
прокурора Івано-Франківської області»,
яким скасовано рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
«Про вилучення, надання, передачу
земельних ділянок у приватну власність
та зміну цільового призначення землі»
№ 27 від 10.07.2003 року - слід скасувати.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Поляницької
сільської ради ІІ демократичного
скликання від 09 лютого 2005 року «Про
розгляд протесту першого заступника
прокурора Івано-Франківської області»,
яким скасовано рішення виконавчого
комітету Поляницької сільської ради
«Про вилучення, надання, передачу
земельних ділянок у приватну власність
та зміну цільового призначення землі»
№ 27 від 10.07.2003 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Шумей М.В.

Постанова складена в повному
обсязі 25.02.2014 року.