Справа № 1612/2а-2442/11
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 р. 28.02.14 Справа №
1612/2а-2442/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Подобайло З.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради Полтавської області на
постанову Комсомольського міського
суду Полтавської області від 27.05.2011р.
по справі № 1612/2а-2442/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
Полтавської області

про стягнення одноразової допомоги на
оздоровлення,

ВСТАНОВИЛА:

29.03.11 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулась до суду із позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Комсомольської міської ради
Полтавської області про стягнення
одноразової допомоги на оздоровлення.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Комсомольського міського
суду Полтавської області від 27.05.2011
року адміністративний позов було
задоволено

Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Комсомольської міської ради
щодо не нарахування позивачу допомоги
на оздоровлення за 2011 рік в розмірі
трьох мінімальних заробітних плат.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Комсомольської міської ради
здійснити перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу за
2011 рік у розмірі трьох мінімальних
заробітних плат з урахуванням фактично
виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимоги апеляційної
скарги зазначив, що у 2011 році виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи було
проведено у розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 р. N 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи зазначене, на думку
апелянта нарахування та виплата
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення була проведена
відповідно до вимог діючого
законодавства та в межах бюджетних
асигнувань.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) справа
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі
-Закон України № 796-ХІІ), а відповідач у
2011 році провели виплату зазначеної
допомоги у розмірі меншому, ніж це
передбачено відповідним Законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є особою
евакуйованою у 1986 році із зони
відчуження 2 категорії, та має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги відповідно до ст. 48 Закону
України Закону України № 796-ХІІ.

Відповідачем у 2011 році щорічна разова
грошова допомога на оздоровлення
проведена в розмірі встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12.07.2005 р. "Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачено
Конституцією та законами України.

Статтею 48 Закону України № 796-ХІІ в
редакції до 01.01.2007 року, передбачено, що
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в таких розмірах:
інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних
заробітних плат; інвалідам III групи,
дітям-інвалідам - чотири мінімальні
заробітні плати; учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії - п'ять мінімальних
заробітних плат; учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 категорії - три мінімальні заробітні
плати; кожній дитині, яка втратила
внаслідок Чорнобильської катастрофи
одного з батьків, - три мінімальні
заробітні плати; евакуйованим із зони
відчуження у 1986 році, включаючи дітей, -
три мінімальні заробітні плати.

Посилання відповідача, як на
правомірність своїх дій щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 року є безпідставним, оскільки
дана постанова була прийнята Кабінетом
Міністрів України в той час, коли такі
повноваження у нього були відсутні.

Таким чином, відповідач, провівши
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу у 2011 році в
розмірі визначеному постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. діяв всупереч вимогам чинного
законодавства.

А тому, колегія суддів прийшла до
висновку, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що виплата
позивачу щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення повинна бути
виплачена в розмірі встановленому ч.4
ст. 48 Закону України №796.

Враховуючи особливий статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту,
Верховна Рада у 2006 році доповнила Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ст. 71, якою
встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон N 231-V від
05.10.2006 року "Про внесення змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру разової
грошової допомоги на оздоровлення
застосуванню підлягають положення ст.
48 Закону України № 796-ХІІ, а не
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги щодо
правомірності дій по нарахуванню та
виплаті допомоги позивачеві є
безпідставними з вище наведених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скарзі без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. .

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, п. 3 ч. 1 ст. 197, 198,
200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Комсомольської
міської ради Полтавської області
залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського міського
суду Полтавської області від 27.05.2011р. по
справі № 1612/2а-2442/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Григоров А.М.Судді
Мельнікова Л.В. Подобайло З.Г.