Справа № 161/1335/14-а
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1335/14-а
Провадження № 2-а/161/119/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
П О С Т А Н О В А

12 лютого 2014 р.
м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області:

у складі: головуючого - судді
Пушкарчук В.П.,

при секретарі
Акайомовій Т.В.,

з участю: представника позивача
ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом Управління
державної міграційної служби України у
Волинській області до громадянина
Російської Федерації ОСОБА_3 про
примусове видворення за межі України
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Управління державної міграційної
служби України у Волинській області
звернулось до громадянина Російської
Федерації ОСОБА_3 про його примусове
видворення за межі України.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 05
червня 2013 року під час проведення
загальнодержавної
оперативно-профілактичної операції
«Гроза», працівниками Луцького PC УДМС
України у Волинській області
проводилося відпрацювання спрямоване
на протидію нелегальній міграції. В
ході якого в с. Смолигів Луцького
району Волинської області було
виявлено громадянина Російської
Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
с. Смолигів Луцького району, який
порушив правила перебування іноземців
та осіб без громадянства в Україні, а
саме: після закінчення законного
терміну перебування в Україні ухилився
від виїзду за її межі.

Особа громадянина Російської
Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановлена і підтверджується
паспортом громадянина Російської
Федерації серії НОМЕР_1, виданим
Холмським РВВС Новгородської області
30.04.2003 року.

З матеріалів проведеної перевірки
вбачається, що громадянин Російської
Федерації ОСОБА_3 в 2003 році легально
прибув в Україну та тимчасово
зареєструвався у АДРЕСА_1 у будинку
своєї матері, де і проживає по
сьогоднішній день. 06.06.2003 року гр.
Російської Федерації ОСОБА_3 продовжив
свій термін перебування в Україні до
23.03.2004 року, про що свідчать відповідні
відмітки в паспортному документі серії
НОМЕР_1, виданим Холмським РВВС
Новгородської області 30.04.2003 року.
Після закінчення законного терміну
перебування в Україні, а саме 23.03.2004
року, ОСОБА_3, ухилився від виїзду за
межі території України, з приводу
продовження терміну перебування на
території України до ВГІРФО Луцького
РВ (на даний час Луцький PC УДМС України
у Волинській області) не звертався.
Тобто, в Україні він перебуває
нелегально, за що і був затриманий
працівниками Луцького РC УДМС України
у Волинській області.

За вчинене правопорушення, а саме:
незаконне перебування на території
України, відносно відповідача було
складено адміністративний протокол за
ч. 1 ст. 203 КпАП. Постановою УДМС України
у Волинській області ОСОБА_3 було
визнано винним у вчиненні
правопорушення та накледно
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510,00 грн., який ОСОБА_3
добровільно не сплачено.

На сьогодні, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває в Україні без законного
джерела існування, а також без
відповідних документів, що надають
право перебування в Україні.

За допущене адміністративне
правопорушення керуючись положеннями
ст.. 26 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 року, 11
липня 2013 року керівництвом Луцького РС
УДМС України у Волинській області
прийнято рішення про примусове
повернення громадянина Російської
Федерації ОСОБА_3 за межі України до
05.08.2013 року та заборонено подальший
в'їзд на територію України терміном на 3
роки, про що останнього було
проінформовано.

Рішення про примусове повернення за
межі України громадянин Російської
Федерації ОСОБА_3 в суді не оскаржив, та
в зазначені строки не покинув
територію України.

Оскільки, громадянин Російської
Федерації ОСОБА_3 був затриманий, та під
час проведення перевірки встановлено
факт його нелегального проживання на
території України, чим порушив вимоги
ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», ухилився від
виконання рішення про його примусове
повернення і самостійно з України не
виїхав, позивач просив примусово
видворити ОСОБА_3 за межі України та
допустити до негайного виконання
постанови суду.

В судовому засіданні представники
позивача адміністративний позов
підтримали з підстав, викладених у
позовній заяві, просили його
задовольнити. Суду пояснили, що є
об'єктивні підстави вважати, що
відповідач не в змозі самостійно
покинути територію України у
відповідності до ст. 26 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», оскільки в нього
відсутні кошти.

Відповідач в судовому засіданні
адміністративний позов визнав
повністю, не заперечував проти його
видворення. Також підтвердив той факт,
що не в змозі самостійно покинути
територію України, з підстав, наведених
представником позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, та дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» іноземці та особи без
громадянства можуть у встановленому
порядку іммігрувати в Україну на
постійне проживання або прибути для
працевлаштування на визначений термін,
а також тимчасово перебувати на її
території.

Судом встановлено, що 05 червня 2013 року
під час проведення загальнодержавної
оперативно-профілактичної операції
«Гроза», працівниками Луцького PC УДМС
України у Волинській області
проводилося відпрацювання спрямоване
на протидію нелегальній міграції. В
ході якого в с. Смолигів Луцького
району Волинської області було
виявлено громадянина Російської
Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
с. Смолигів Луцького району, який
порушив правила перебування іноземців
та осіб без громадянства в Україні, а
саме: після закінчення законного
терміну перебування в Україні ухилився
від виїзду за її межі (а.с. 8).

Особа громадянина Російської
Федерації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановлена і підтверджується
паспортом громадянина Російської
Федерації серії НОМЕР_1, виданим
Холмським РВВС Новгородської області
30.04.2003 року (а.с. 16-17).

З матеріалів проведеної перевірки
вбачається, що громадянин Російської
Федерації ОСОБА_3 в 2003 році легально
прибув в Україну та тимчасово
зареєструвався у АДРЕСА_1 у будинку
своєї матері, де і проживає по
сьогоднішній день. 06.06.2003 року гр.
Російської Федерації ОСОБА_3 продовжив
свій термін перебування в Україні до
23.03.2004 року, про що свідчать відповідні
відмітки в паспортному документі серії
НОМЕР_1, виданим Холмським РВВС
Новгородської області 30.04.2003 року.
Після закінчення законного терміну
перебування в Україні, а саме 23.03.2004
року, ОСОБА_3, ухилився від виїзду за
межі території України, з приводу
продовження терміну перебування на
території України до ВГІРФО Луцького
РВ (на даний час Луцький PC УДМС України
у Волинській області) не звертався.
Тобто, в Україні він перебуває
нелегально, за що і був затриманий
працівниками Луцького РC УДМС України
у Волинській області.

У відповідності до ст. 23 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI
нелегальні мігранти та інші іноземці
та особи без громадянства, які вчинили
злочин, адміністративні та інші
правопорушення несуть
відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до наказу ДМС України № 227
від 06.12.12 року працівників апарату УДМС
у Волинській області уповноважено
складати протоколи про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтями 197-201, частиною
першою статті 203, статтями 204, 205, 206
Кодексу України адміністративні
правопорушення, а начальників (перших
заступників, заступників начальників)
УДМС України у Волинській області
розглядати справи про адміністративні
правопорушення та накладати
адміністративні стянення за вчинені
правопорушення.

За вчинене правопорушення, а саме:
незаконне перебування на території
України, відносно відповідача було
складено адміністративний протокол за
ч. 1 ст. 203 КпАП (а.с. 6). Постановою УДМС
України у Волинській області ОСОБА_3
було визнано винним у вчиненні
правопорушення та накледно
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510,00 грн., який ОСОБА_3
добровільно не сплачено (а.с. 7).

На сьогодні, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває в Україні без законного
джерела існування, а також без
відповідних документів, що надають
право перебування в Україні.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» іноземець або особа без
громадянства можуть бути примусово
повернуті в країну походження або
третю країну, якщо їх дії порушують
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства або
суперечать інтересам забезпечення
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, або
якщо це необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства,
які затримані ними у межах
контрольованих прикордонних районів
під час спроби або після незаконного
перетинання державного кордону
України), з подальшим повідомленням
протягом 24 годин прокурору про
підстави прийняття такого рішення. У
рішенні про примусове повернення
зазначається строк, протягом якого
іноземець або особа без громадянства
повинні виїхати з України. Зазначений
строк не повинен перевищувати 30 днів з
дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення
іноземців та осіб без громадянства,
зазначених у частині першій цієї
статті, може супроводжуватися
забороною щодо подальшого в'їзду в
Україну строком на три роки. Строк
заборони щодо подальшого в'їзду в
Україну обчислюється з дня винесення
такого рішення.

Враховуючи викладене, за допущене
адміністративне правопорушення
керуючись положеннями ст. 26 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» № 3773-VI від
22.09.2011 року, 11 липня 2013 року
керівництвом Луцького РС УДМС України
у Волинській області прийнято рішення
про примусове повернення громадянина
Російської Федерації ОСОБА_3 за межі
України до 05.08.2013 року та заборонено
подальший в'їзд на територію України
терміном на 3 роки, про що останнього
було проінформовано (а.с. 9, 12-15).

Рішення про примусове повернення за
межі України громадянин Російської
Федерації ОСОБА_3 в суді не оскаржив, та
в зазначені строки не покинув
територію України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органи охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення, або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Ті обставини, що відповідач відповідно
до ст. 4 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» немає жодних підстав для
перебування на території України
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_3, який вчинив грубе та свідоме
порушення законодавства України,
своєчасно не виконав рішення про
примусове повернення до країни
походження та, відсутність у
відповідача коштів, документів, на
підставі яких він може повернутися
додому, суд розцінює як ухилення та
неможливість добровільного виконання
рішення про примусове повернення.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
ОСОБА_3 буде ухилятися від виконання
рішення про його примусове повернення
від 11 липня 2013 року, що є підставою для
прийняття судом рішення про примусове
видворення відповідача.

При цьому в ході судового розгляду
справи не було встановлено обставин,
передбачених статтями 30, 31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», які б
виключали прийняття судом рішення про
примусове видворення відповідача.

Таким чином, позовна вимога про
примусове видворення з України
відповідача підлягає задоволенню, в
зв'язку з чим суд також вважає за
необхідне задовольнити
адміністративний позов.

Керуючись ст.ст. 112, 136, 160-163, 183-5 КАС
України, на підставі ЗУ «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Видворити за межі України громадянина
Російської Федерації ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в примусовому порядку.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через Луцький
міськрайонний суд Волинської області.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук