Справа № 2а-1601/11/1819
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 р.< Дата > Справа №
2а-1601/11/1819Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Подобайло З.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостка Сумської області на
постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 16.05.2011р. по справі № 2а-1601/11/1819

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Шостка Сумської області

про зобов'язання провести перерахунок
підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

11.04.11 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шостка Сумської області про
зобов'язання провести перерахунок
підвищення до пенсії.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 16.05.2011 року адміністративний позов
було задоволено частково.

Визнано не правомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Шосткинському районі Сумської області
щодо нарахуванню та виплати позивачу
підвищення до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, що постійно проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, за період з 11.10.2010 року по
16.05.2011 рік.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Шосткинському районі
Сумської області здійснити
перерахунок пенсії позивачу як
непрацюючому пенсіонеру, що постійно
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення, з
підвищенням її до розміру 2 мінімальних
заробітних плат, відповідно до ст.39
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"(далі - Закон України №
796-ХІІ), та провести відповідні виплати
за період з 11.10.2010 року по 16.05.2011 рік
включно, з урахуванням раніше
виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що неправомірність в
діях відповідача, щодо нарахування
позивачу щомісячної доплати до
основної пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, що постійно проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення відсутня, оскільки
відповідач під час виплати зазначеної
доплати керувався постановою Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996 р.
"Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"(далі -постанова КМУ N 836).

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) справа
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
щомісячної доплати до основної пенсії
як непрацюючому пенсіонеру, що
постійно проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення відповідно
до Закону України № 796-ХІІ, а відповідач
у період з 11.10.2010 року по 16.05.2011 рік
неправомірно відмовив у її
перерахунку.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є непрацюючим
пенсіонером що постійно проживає у
зоні гарантованого добровільного
відселення та має право на отримання
доплати до основної пенсії, відповідно
до Закону України № 796-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Згідно з вимогами ст.39 Закону України
№796-ХІІ встановлено, що громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: - у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що дії відповідача щодо відмови в
здійсненні позивачу перерахунку та не
виплати щомісячної доплати до основної
пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що
постійно проживає у зоні безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення в розмірі,
визначеному Законом № 796-ХІІ, призвели
до порушення прав позивача, які
підлягають захисту в судовому порядку.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно правомірності нарахування та
виплати додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірах,
встановлених постановою КМУ N 836,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.п. "Д"п. 1 постанови КМУ N
836 встановлені розміри виплат,
передбачених Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а саме
щомісячна грошова допомога громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва і
особистого підсобного господарства: у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 160 тис. крб., у зоні
гарантованого добровільного
відселення - 210 тис. і у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - 260 тис.
карбованців.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції
України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75
Конституції України встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада.
Конституція не надавала права
парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи особливий статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту,
Верховна Рада у 2006 році доповнила Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ст. 71, якою
встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон N 231-V від
05.10.2006 року "Про внесення змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при нарахуванні та виплаті позивачу
щомісячної доплати до основної пенсії
як непрацюючому пенсіонеру, що
постійно проживає у зоні безумовного
(обов'язкового) та гарантованого
добровільного відселення застосуванню
підлягають положення ст. 39 Закону
України № 796-ХІІ, а не постанови
Кабінету Міністрів України, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на прийняте колегією суддів
рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скарзі без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права..

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, п. 3 ч. 1 ст. 197, 198,
200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Шостка
Сумської області залишити без
задоволення.

Постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 16.05.2011р. по справі № 2а-1601/11/1819 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Григоров А.М.Судді
Мельнікова Л.В. Подобайло З.Г.