Справа № 826/20485/13-а
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2014 року № 826/20485/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І. ,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК"
до Державної реєстраційної служби
України провизнання протиправним та
скасування рішення від 18.11.2013,
зобов'язання вчинити дії О Б С Т А В И Н И
С П Р А В И:

Публічне акціонерне товариство
«Енергобанк» звернулось до суду з
позовом до Державної реєстраційної
служби України про визнання
протиправним та скасування рішення від
18.11.2013 №8068021 про відмову у державній
реєстрації, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що ним для
проведення державної реєстрації права
власності було подано всі документи
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703, а відтак оскаржуване
рішення є протиправним та підлягає
скасування.

Відповідач - Державна
реєстраційна служба України -
заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи, проте явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча був
належним чином повідомлений про час,
дату та місце судового вирішення
справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що позивач не заперечував
проти вирішення справи в порядку
письмово провадження, оскільки
відповідач належним чином
повідомлений про час, дату та місце
судового засідання в судове засідання
не прибув, а також з огляду на
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд дійшов висновку про
доцільність розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 позивач звернувся до
Реєстраційної служби Рокитнянського
районного управління юстиції
Київської області із заявою про
реєстрацію права власності на предмет
іпотеки - комплекс нежитлових
приміщень за адресою: Київська область
смт. Рокитне, Окружна, 4, а саме: будівля
АЗС (літ. Х) площею 1954,8 кв.м.; котельня
(літ. Ф) площею 656,5 кв.м.; будівля КНС (літ
Ш) площею 42,6 кв.м.; трансформаторна
підстанція (літ. Я) площею 45,1 кв.м.;
водонапірна башта (1); будівля
артсвердловини (літ. Б) площею 9,3 кв.м.;
прохідна (літ. В) площею 14,3 кв.м.; насосна
(літ. Я1) площею 43, 8 кв.м.;
трансформаторна (літ. Щ) площею 42,1 кв.м.;
будівля водоочисної (літ. Ф1) площею 11,5
кв.м.; компресорна (літ. Ц1) площею 22,2
кв.м.; компресорна (Ц2) площею 81,4 кв.м.;
склад-цех (літ. Ц3) площею 909,3 кв.м.; цех
(літ Ц4) площею 420,9 кв.м.; електроцех (літ.
Ц5) площею 414,7 кв.м.

Рішенням від 18.11.2013 №8068021 позивачу
відмовлено в реєстрації права
власності на вказаний вище об'єкт. Як
вбачаться зі змісту оскаржуваного
рішення, позивачу відмовлено у
державній реєстрації прав на підставі
ст. 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" і п. 16 та 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
№703 (далі - Порядок).

Умови та порядок здійснення
реєстрації прав на нерухоме майно
встановлені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
майно та їх обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та
Порядком КМ України, від 22.06.2011, № 703
"Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (надалі по тексту
Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
Державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно за місцем розташування
такого майна; державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно незалежно від місця розташування
такого майна; облік безхазяйного
нерухомого майна.

Якщо нерухоме майно розміщене в межах
території, на якій діє два і більше
органів державної реєстрації прав,
державна реєстрація права власності та
інших речових прав, облік безхазяйного
нерухомого майна проводяться одним з
таких органів, обраним заінтересованою
особою або уповноваженою нею особою
(далі - заявник).

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав, згідно із ст. 19 Закону
№ 1952-IV, є 1) договори, укладені у порядку,
встановленому законом; 2) свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; 3) свідоцтво про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державний акт на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішення судів, що набрали законної
сили; 6) інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою. Державна
реєстрація обтяжень здійснюється на
підставі: 1) встановленої законом
заборони користування та/або
розпорядження нерухомим майном; 2)
рішень судів, що набрали законної сили;
3) постанови органів досудового
слідства, державного виконавця про
накладення арешту на нерухоме майно; 4)
накладення заборони на відчуження
нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення
органу місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до вимог пункту 7
Порядку, для проведення державної
реєстрації прав заявник подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
заяву про державну реєстрацію, форму та
вимоги до заповнення якої встановлює
Мін'юст. Заява про державну реєстрацію
подається щодо кожного об'єкта
нерухомого майна окремо. У разі коли
виникнення, перехід або припинення
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду відбувається
одночасно з виникненням, переходом або
припиненням у відповідної
заінтересованої особи речових прав на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані, подається одна заява про
державну реєстрацію щодо таких
об'єктів.

Наказом Міністерства юстиції України
від 17.04.2012 №595/5 встановлені вимоги до
заповнення заяв (запитів) у сфері
державної реєстрації речових прав,
якими передбачено, що прізвище, ім'я по
батькові фізичної особи, найменування
юридичної особи, в тому числі органу
державної влади та органу місцевого
самоврядування вказуються повністю.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що
заявник під час подання заяви про
державну реєстрацію пред'являє
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові документ, що посвідчує
його особу; у разі подання заяви
уповноваженою особою така особа
пред'являє органові державної
реєстрації прав, нотаріусові, крім
документа, що зазначений в абзаці
другому або третьому цього пункту
документі, що підтверджує її
повноваження.

Згідно п. 10 Порядку, Заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита. У
разі коли заінтересована особа
відповідно до закону звільнена від
сплати державного мита, плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, документ про сплату державного
мита та документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, не подаються.
Документи, необхідні для проведення
державної реєстрації, що подані з
порушенням вимог, установлених
законом, цим Порядком та іншими
нормативно-правовими актами, є
підставою для зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію або відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а не для відмови в прийнятті
заяви про державну реєстрацію. Орган
державної реєстрації прав, нотаріус не
приймає заяву про державну реєстрацію
у разі відсутності документа, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документа про сплату державного мита,
крім випадку, передбаченого абзацом
другим цього пункту.

У відповідності до п. 27 Порядку,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається з картки прийому
заяви, позивачем із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень подано
рішення господарського суду Київської
області від 25.01.2013 №17/131-12, ухвалу
Київського апеляційного
господарського суду від 15.05.2012 №17/131-12,
виписку з ЄДРПОУ серії ААВ видану
31.10.1991, довіреність №397 видану 11.03.2013,
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи А01№301022 видане 02.08.2010,
наказ господарського суду Київської
області видану 11.02.2013 №17/131-12, статут
№1027231 від 04.07.2013, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 02.10.2013 №826/13314/13-а, копію
паспорту та податковий номер особи, що
звернулась із заявою.

У відповідності до п. 16 Порядку, за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до п. 23 Порядку, Державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно в п.4 ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" у
державній реєстрації права може бути
відмовлено в разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам та
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав,
документам, що їх посвідчують.

Щодо твердження відповідача, що
відсутні копії документів, необхідних
для проведення державної реєстрації
прав, а саме для встановлення відносин
представництва особи, що звернулась із
заявою суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, позивачем подано
довіреність №397 видану 11.03.2013, копію
паспорту та податковий номер особи, що
звернулась із заявою.

Законодавством у сфері державної
реєстрації прав встановлено
необхідність подання копії документів,
необхідних для державної реєстрації
прав, засвідчені в установленому
порядку. Законодавство України
виокремлює різні механізми
засвідчення копій документів, а саме:

Згідно зі статтею 75 Закону України "Про
нотаріат" нотаріуси, посадові особи
органів місцевого самоврядування, які
вчиняють нотаріальні дії, засвідчують
вірність копій документів, виданих
підприємствами, установами і
організаціями, за умови, що ці
документи не суперечать законові,
мають юридичне значення і засвідчення
вірності їх копій не заборонено
законом.

Вірність копії документа, виданого
громадянином, засвідчується у тих
випадках, коли справжність підпису
громадянина на оригіналі цього
документа засвідчена нотаріусом або
посадовою особою органу місцевого
самоврядування чи підприємством,
установою, організацією за місцем
роботи, навчання, проживання чи
лікування громадянина.

У свою чергу, законодавство не містить
вимог у разі, коли фізичною особою
здійснюється засвідчення копії
документа, який "стосується" цієї особи,
а тому, виходячи із загальних положень
щодо засвідчення копій документів, на
таких копіях проставляється особистий
підпис особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвище, з відміткою
"Згідно з оригіналом", дата засвідчення
копії.

Таким чином, для цілей проведення
державної реєстрації прав до копій
документів, засвідчених в
установленому порядку, слід відносити
копії документів, засвідчені як
нотаріусом або посадовою особою органу
місцевого самоврядування, так і
уповноваженою особою органу державної
влади, підприємства, установи,
організації (для юридичних осіб) або
фізичною особою (для фізичних осіб), які
подають такий документ.

Суд звертає увагу, що подані позивачем
із заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень документи, а саме копія
паспорту та копія облікової картки
платника податку особи, що звернулась в
інтересах позивача, завірені належним
чином, а саме місять особистий підпис
особи, яка засвідчує копію, її ініціали
та прізвище, з відміткою «Згідно з
оригіналом», отже твердження
відповідача, що відсутні копії
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, а саме для
встановлення відносин представництва
особи, що звернулась із заявою є
необґрунтованим та спростовується
матеріалами справи.

Щодо посилання відповідача, на
Наказ Міністерства юстиції України від
17.04.2012 №595/5, яким встановлені вимоги до
заповнення заяв (запитів) у сфері
державної реєстрації речових прав та
передбачено, що прізвище, ім'я по
батькові фізичної особи, найменування
юридичної особи, в тому числі органу
державної влади та органу місцевого
самоврядування вказуються повністю,
суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, копія якої долучена до
матеріалів справи, прізвище, ім'я по
батькові фізичної особи, найменування
юридичної особи у заяві вказано
повністю, отже твердження відповідача
про порушення вимог згадуваного наказу
на думку суду є безпідставним.

З огляду на викладене вбачається,
що позивачем було подано всі необхідні
документи для здійснення реєстрації
права власності на вказане вище
нерухоме майно.

Таким чином, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд прийшов до висновку,
рішення від 18.11.2013 №8068021 про відмову у
державній реєстрації є безпідставним
та не ґрунтується на нормах чинного
законодавства, що є підставою для
скасування такого рішення та, як
наслідок, задоволення позовних вимог у
вказаній частині.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що державний реєстратор за
результатом розгляду поданих
документів приймає рішення, зокрема,
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та на підстав прийнятого
рішення вносить відповідний запис до
Державного реєстру прав, на підставі
чого видається свідоцтва про право
власності на нерухоме майно.

Рекомендаціями Комітету Міністрів
Ради Європи від 11.03.1980 № R(80)2
Державам-членам «Стосовно реалізації
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень».
констатується, що, коло питань, які
вирішують адміністративні органи
влади, дедалі розширюється і що під час
їх вирішення такі органи часто
стикаються з необхідністю
застосування дискреційних
повноважень; по-друге, що в таких умовах
доцільним є впровадити заходи, які б
забезпечували захист прав, свобод та
інтересів як фізичних, так і юридичних
осіб проти свавілля чи будь-яких інших
зловживань дискреційними
повноваженнями…

Згідно ч. 3 ст. 2 КАСУ, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди, крім
перевірки дотримання законності (п. 1),
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано (п. 2);
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);
безсторонньо (неупереджено) (п. 4);
добросовісно (п. 5); розсудливо (п. 6); з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації (п. 7); пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення (п. 9);
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (п. 10).

Перевірка дотримання принципів
об'єктивності й безсторонності,
рівності перед законом, належної
рівноваги, розумного строку виходить
за межі формальної законності і
потребує врахування інших чинників.
Неврахування цих чинників не дозволить
ефективно контролювати застосування
дискреційних повноважень, позбавить
осіб приватного права засобів захисту
свої прав.

Отже, сукупність повноважень суду
практично відповідає тим критеріям,
які висуває Рекомендація № R(80)2 до
обов'язків органів влади при
здійсненні дискреційних повноважень.

Враховуючи, що судом встановлено,
що рішення від 18.11.2013 №8068021 про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень є протиправним, отже право
власності ПАТ "Енергобанк" на вказаний
вище комплекс нежитлових будівель
підлягає державній реєстрації.

З огляду на викладене, з метою захисту
прав позивача суд дійшов висновку щодо
доцільності задоволення позовних
вимог щодо зобов'язання провести
державну реєстрацію права власності на
вказаний вище комплекс нежитлових
приміщень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення сторін,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 69, 70, 71, 99-102, 103, 158-163, 172, 177, 179
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення від 18.11.2013 №8068021 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

3. Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України провести державну
реєстрацію права власності публічного
акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК"
на предмет іпотеки - комплекс
нежитлових будівель, а саме: будівля
АЗС (літ. Х) площею 1954,8 кв.м.; котельня
(літ. Ф) площею 656,5 кв.м.; будівля КНС (літ
Ш) площею 42,6 кв.м.; трансформаторна
підстанція (літ. Я) площею 45,1 кв.м.;
водонапірна башта (1); будівля
артсвердловини (літ. Б) площею 9,3 кв.м.;
прохідна (літ. В) площею 14,3 кв.м.; насосна
(літ. Я1) площею 43, 8 кв.м.;
трансформаторна (літ. Щ) площею 42,1 кв.м.;
будівля водоочисної (літ. Ф1) площею 11,5
кв.м.; компресорна (літ. Ц1) площею 22,2
кв.м.; компресорна (Ц2) площею 81,4 кв.м.;
склад-цех (літ. Ц3) площею 909,3 кв.м.; цех
(літ Ц4) площею 420,9 кв.м.; електроцех (літ.
Ц5) площею 414,7 кв.м., що знаходяться за
адресою: Київська область смт. Рокитне,
Окружна, 4 на підставі заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 18.10.2013 (картка прийому
заяви №6967264).

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі мають право оскаржити в
апеляційному порядку Постанову
повністю або частково. Скарга про
апеляційне оскарження подається
протягом 10 днів з дня проголошення,
скарга подається до апеляційного суду
через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова,
якщо інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур