Справа № 2а-7029/08
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/331/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Південного оперативного командування
Збройних Сил України на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 18 липня 2008 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
01 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Південного
оперативного командування Збройних
Сил України, третя особа: перший
заступник командувача військ
Південного оперативного командування
про визнання дій неправомірними та
стягнення коштів, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Управління Південного оперативного
командування Збройних Сил України,
третя особа: перший заступник
командувача військ Південного
оперативного командування про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 липня 2008
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
01 грудня 2011 року, позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано дії
Управління Південного оперативного
командування протиправними та
стягнено з відповідача на корись
ОСОБА_2 невиплачену грошову допомогу
при звільненні з військової служби в
сумі 21809, 64грн. В решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі, Управління
Південного оперативного командування
Збройних Сил України, не погоджуючись з
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, посилаючись на допущені
судами порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225-229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судових рішень.

Судами було встановлено, що ОСОБА_2
проходив військову службу на посаді
начальника відділу загального
планування
організаційно-мобілізаційного
управління штабу Північного
оперативного командування.

Наказом Міністра оборони України від 29
березня 2004 року № 185, відповідно до
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, ОСОБА_2 звільнено у запас за
пунктом 67 підпункту «В» (у зв'язку зі
скороченням штатів). При звільнені
позивачу відповідно до частини 2
статті 15 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» була виплачена одноразова
грошова допомога в розмірі 17212, 86грн.

Рішенням військового апеляційного
суду Центрального регіону України від
20 липня 2004 року, наказ від 29 березня № 185
визнано незаконним та зобов'язано
Міністра оборони України поновити
позивача на військовій службі.

Наказом Міністра оборони України від 25
лютого 2008 року № 134, відповідно до
Положення про проходження військової
служби особами офіцерського складу,
прапорщиками (мічманами) Збройних Сил
України, ОСОБА_2 звільнено у запас за
пунктом 63 підпункту «г» (у зв'язку зі
скороченням штатів). На момент
звільнення його безперервна вислуга
років склала 25,5 років.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової служби,
які звільняються з військової служби
за віком, станом здоров'я чи у зв'язку зі
скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, після
закінчення строку контракту, у зв'язку
із систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Вимогами частини 2 статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Пунктом 6 частини 2 статті 15 цього
Закону, у разі повторного звільнення
військовослужбовців з військової
служби одноразова грошова допомога,
передбачена цим пунктом, виплачується
за період їх календарної служби з дня
останнього зарахування на службу без
урахування періоду попередньої служби,
за винятком тих осіб, які при
попередньому звільненні не набули
права на отримання такої грошової
допомоги.

Як вірно зазначено судами першої та
апеляційної інстанції, звільнення
ОСОБА_2 було здійснено на підставі
наказу Міністра оборони України від 29
березня 2004 року № 185, який рішенням
військового апеляційного суду
Центрального регіону України від 20
липня 2004 року було визнано
неправомірним, а зазначений наказ було
скасовано, у зв'язку з чим положення
абзацу 6 частини 2 статті 15 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» на позивача не
розповсюджуються.

Таким чином, судами першої та
апеляційної інстанції вірно зроблено
висновок про виплату ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги
відповідно до частини 2 статті 15 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», з урахуванням раніше
виплачених сум.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Південного оперативного командування
Збройних Сил України залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 18
липня 2008 року та ухвалу Апеляційного
суду Одеської області від 01 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Південного оперативного
командування Збройних Сил України,
третя особа: перший заступник
командувача військ Південного
оперативного командування про
визнання дій неправомірними та
стягнення коштів - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко