Справа № 39595/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2010 р. справа № 2а-429/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Дадим Ю.М. Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області

на постанову Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 жовтня 2009 року у справі №
2-а-429/09 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області, в якому
просила:

Поновити строк звернення до суду з
позовом;

визнати відмову відповідача щодо
виплати щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни у розмірі 30
відсотків пенсії за віком - незаконною;

зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням індексу
інфляції, за період з 01.01.2006р. по 31.12.2008р.;

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що має статус «дитини
війни», тому користується всіма
правами та пільгами, передбаченими
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»для цієї категорії осіб, і
на підставі ст.6 зазначеного Закону має
право на щомісячну доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
При вирішенні питання про нарахування
вказаної доплати до пенсії позивача
відповідач керувався положеннями
нормативних актів, що на підставі
Рішеннь Конституційного Суду України
були визнані неконституційними, а тому
застосуванню не підлягали.

Постановою Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 жовтня 2009 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
бездіяльність управління пенсійного
фонду України у Верхньодніпровському
районі Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати
позивачу підвищення пенсії згідно ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»за період з 09 липня по 31
грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року та за період з 01.01.2009р. по
30.09.2009р. в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Верхньодніпровському
районі Дніпропетровської області
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст..6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»та ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»за
період з 09 липня по 31 грудня 2007 року в
сумі 710грн.90коп. та 204грн.26коп. індекс
інфляції за несвоєчасно виплачені
кошти, за період з 22 травня по 31 грудня
2008 року у сумі 684грн.20коп. та 42грн.71коп
індекс інфляції за несвоєчасно
виплачені кошти, з 1 січня 2009 по 30.09.2009р.
в сумі -896грн.40коп та 112грн.86коп -індекс
інфляції за несвоєчасно виплачені
кошти, тобто в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, що була виплачена
в цей період. В решті позовних вимог
-відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
управління Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області звернулося
з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою позивачу в позові
відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до
абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»має
статус дитини війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
та відповідною відміткою в ньому (а.с.11).

Згідно статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»була призупинена
п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України
№ 6-рп від 09 липня 2007 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»щодо призупинення
дії положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»визнані
неконституційними.

Відповідно до ст..152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно зі ст..22 Закону України «Про
Конституційний суд України»рішення
Конституційного Суду України
підлягають безумовному виконанню
всіма державними органами, органами
місцевого і регіонального
самоврядування, установами,
організаціями, підприємствами, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та громадянами.

Таким чином, приймаючи до уваги той
факт, що ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»про
зупинення дії ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»на 2007
рік втратила чинність з 09.07.2007 року,
відповідач повинен був здійснити
перерахунок та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії позивачу
відповідно до чинного законодавства,
починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року включно.

Управління Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області будь-яких
дій, пов'язаних з перерахунком та
виплати позивачу підвищення до пенсії
відповідно до положень ст. 6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни»з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року не
здійснювало.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області здійснити
відповідний перерахунок підвищення до
пенсії позивачу у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у позивача права на
перерахунок підвищення до їх пенсії як
«дитині війни»з 22 травня 2008 року,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008
року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
яким було внесено зміни до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»та встановлено з 01 січня 2008 року
інший порядок розрахунку підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії «дітям війни», були
визнанні неконституційними та
втратили чинність з дня прийняття
вказаного рішення.

Отже, Управління Пенсійного фонду
України у Верхньодніпровського районі
Дніпропетровської області повинно
було провести відповідний перерахунок
підвищення до пенсії позивачу згідно
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 22 травня 2008 року, та
сплатити на його користь
заборгованість з цих виплат.

Проте, Управління пенсійного фонду
України у Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області будь-яких
дій з цього приводу не здійснювало.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області провести
перерахунок та виплатити позивачу
недоотримані суми щомісячної надбавки
до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року.

У 2009 році дія ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»не
зупинялася, у зв'язку з чим відповідач
був зобов'язаний нараховувати
підвищення пенсії у розмірах, які
визначено ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програм з доплат дітям війни суд першої
інстанції обгрунтовано до уваги не
взяв, оскільки питання фінансування
цих видатків не є предметом спору, що
розглядається Проблеми надання
бюджетних коштів Управлінню для
виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходить за межі заявлених вимог і
судом не розглядались

Також колегія суддів вважає за
необхідне зауважити те, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р.
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», якою
визначено розмір виплат підвищення до
пенсії, оскільки виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
підвищення до пенсії, слід керуватися
Законом (Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

Вирішуючи питання щодо поновлення
процесуального строку звернення до
суду за захистом порушених прав суд
першої інстанції виходив з того, що
встановлений ст..99 КАС України строк, не
застосовується до спірних
правовідносин. Такі висновки суд
першої інстанції обґрунтував
посиланням на ч.2 ст.46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Таким чином, строк давності звернення
до суду не застосовується лише до вимог
щодо нарахованих пенсій. В спірних
правовідносинах підвищення до пенсії
не було нараховане пенсійним органом, а
відтак висновки суду першої інстанції
щодо не застосування вимог ст..99 КАС
України є помилковими.

У відповідності до ст. 100 КАС України
пропущення річного строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні позову за умови,
що на цьому наполягає одна із сторін.

В той же час, при розгляді справи у суді
першої інстанції відповідач участі не
брав, у запереченнях на позов (а.с.16), не
наполягав на відмові у задоволенні
позову, з підстав пропуску річного
строку звернення до суд, у зв'язку з чим
суд першої інстанції був позбавлений
процесуальної можливості застосувати
до спірних правовідносин наслідки, які
встановлено вимоги ст.. 100 КАС України.

В апеляційній скарзі відповідач також
не порушує питання щодо пропуску
позивачем річного строку для звернення
до суду з позовом, що позбавляє суд
процесуальної можливості розглядати
справу з урахуванням вимог ст..100 КАС
України, оскільки на застосуванні
наслідків, які передбачено названою
нормою процесуального права, сторони
не наполягали.

Отже, колегія суддів дійшла висновку
про те, що судом першої інстанції
правильно визначено періоди у які
позивач мав право на підвищення пенсії
у розмірах, які визначено ст..6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», а також правильно визначив те,
що таке право не реалізовано позивачем
у зв'язку з неправомірними діями
відповідача.

В той же час, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про необхідність
зобов'язання відповідача сплатити на
користь позивача пенсійні виплати з
урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати»компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом.

Отже, компенсація втрати частини
доходів може мати місце лише в разі,
якщо ці доходи нараховані громадянам.
Підвищення пенсії, яке просить
стягнути позивач не були йому
нараховані, у зв'язку з чим вказані суми
не можуть бути виплачені з урахуванням
індексу інфляції.

Крім цього, відповідно до п.3 постанови
КМУ №1078 від 17 липня 2003 року, на яку
посилався суд першої інстанції, до
об'єктів індексації не відносяться,
зокрема, соціальні виплати, які
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму (пенсії, обчисленні з
урахуванням абзацу першого частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»). Визначивши, що розмір
підвищення до пенсії відповідно до ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»має бути розрахований з
урахуванням ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
безпідставно відніс суми підвищення
пенсії до об'єктів індексації.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне постанову суду в
частині зобов'язання сплатити
індексацію за несвоєчасно виплачене
підвищення пенсії за 2007 рік у сумі
204,26грн., за 2008 рік у сумі 42,71грн. та за 2009
рік у сумі 112,86грн. скасувати та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволенні позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись п. 3
ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА::

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Верхньодніпровському районі
Дніпропетровської області
-задовольнити частково.

Постанову Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 16 жовтня 2009 року в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Верхньодніпровському
районі Дніпропетровської області
сплатити на користь ОСОБА_1 індексацію
за несвоєчасно виплачене підвищення
пенсії за 2007 рік у сумі 204,26грн., за 2008
рік у сумі 42,71грн. та за 2009 рік у сумі
112,86грн. - скасувати та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

В іншій частині постанову
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 16 жовтня
2009 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку передбаченому
ст..212 КАС України.

Головуючий:

Я.В.Семененко

Судді:
Ю.М. Дадим

Л.А. Божко