Справа № 824/2300/13-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2300/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Анісімов О.В.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області на
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області про визнання протиправним та
скасування наказу , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернівецькій області
про визнання протиправним та
скасування наказу.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року позов задоволено частково: а саме
визнати протиправним та скасувати
наказ виконуючої обов'язки начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
Кутиніної Н.Г. від 19.09.2013 р., №8-к "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності". Визнати
протиправним та скасувати наказ
виконуючої обов'язки начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
Кутиніної Н.Г. від 20.09.2013 р., №9-к "Про
звільнення ОСОБА_2". Поновити ОСОБА_2 на
посаді завідувача сектору ринкового
нагляду Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернівецькій
області. У задоволенні позову в частині
визнання протиправним та скасування
запису №11 у трудовій книжці ОСОБА_2 -
відмовити.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач та відповідач, будучи належним
чином повідомленим про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи, в
судове засідання не з'явились. Про
причини своєї неявки суд не повідомили
.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні -не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як встановлено матеріалами справи та
знайшло своє підтвердження при
апеляційному розгляді даної справи, що
відповідно до наказу Інспекції №22-к
від 31.10.2012 р. ОСОБА_2 призначено на
посаду завідувача сектору ринкового
нагляду Інспекції. У своїй діяльності
позивач керувалась посадовою
інструкцією завідувача сектору
ринкового нагляду, яка затверджена
наказом начальника Інспекції 01.03.2012 р.

Наказом Інспекції від 27.03.2013 р., №2-к
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності» ОСОБА_2 оголошено
догану. Підставою для цього стало
подання прокуратури Чернівецької
області 07/1-296 від 12.03.2013 р.

Зазначений наказ ОСОБА_2 оскаржувався в
порядку цивільного судочинства до
Шевченківського районного суду м.
Чернівці і рішенням цього суду від
12.06.2013 р., яке залишено в силі ухвалою
апеляційного суду Чернівецького
області від 10.07.2013 р., у задоволенні
позову відмовлено.

У період часу з 20.06.2013 р. по 18.09.2013 р.
ОСОБА_2 перебувала на лікарняному.

Наказом Інспекції від 19.09.2013 р., №8-к
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності" ОСОБА_2 оголошено
догану. Підставою для цього стала
довідка Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів від
30.05.2013 р. «Про аналіз результативності
виконання функцій з державного
ринкового нагляду» та наказ №55 від
23.04.2013 р. «Про впровадження рішень
колегії Держспоживінспекції України
від 17.04.2013р.».

Згідно змісту зазначених документів
суть порушень, на думку Інспекції, з
боку ОСОБА_2 полягали в тому, що нею:
недотримується порядок прийняття
рішень про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, в результаті
чого не здійснюється контроль стану
виконання рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
відповідно до ст.34 Закон №2735 та Порядку
№1017; складаються протоколи та акти
перевірки стану виконання рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів з порушенням нормативно
визначених форм; за результатами
перевірки характеристик продукції
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
встановлено розповсюдження мийних
засобів щодо яких неналежно
застосовано національний знак
відповідності; під час оформлення
розпорядчих документів органів
ринкового нагляду (направлення,
повідомлення) на право проведення
перевірки не дотримано термінів
проведення перевірок.

Так, відповідно до ч.4 ст.ЗЗ Закону №2735
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, внесення змін
до таких рішень чи їх скасування
приймаються керівниками органів
ринковою нагляд/ або їх заступниками
відповідно до їх повноважень,
визначених законами України.

Відповідно до матеріалів справи
позивач не працювала на посаді
керівника органу ринкового нагляду або
його заступника, та не виконувала
відповідні обов'язки, а тому не мала
повноважень на прийняття рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, а, отже, не могла допустити
такого порушення.

Також суд апеляційної інстанції
вважає, що невідповідність по
формальним ознакам протоколів та актів
перевірки стану виконання рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів нормативно визначеним формам
не порушає права та законні інтереси як
інспекції, так і суб'єктів
господарювання. Зазначена
невідповідність не може бути підставою
для притягнення особи до
дисциплінарної відповідальності.

Також слід зазначити, що розпорядчі
документи приймаються керівником
органу ринкового нагляду або його
заступником. ОСОБА_2 не була керівником
органу ринкового нагляду або його
заступником, розпорядчі документи
органів ринкового нагляду
(направлення, повідомлення) на право
проведення перевірки не приймала, а
отже і не могла допустити зазначені
порушення.

Що стосується вини ОСОБА_2 у
невинесенні постанови про накладення
штрафних санкцій на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_5 за
розповсюдження мийних засобів щодо
яких неналежно застосовано
національний знак відповідності немає,
так як це до її повноважень не належить.

Враховуючи вищевказане колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що наказ
Інспекції від 19.09.2013 року №8-к "Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності" є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

Згідно п.1 ч.І ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано такий
захід стягнення як догана.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

По своїй правовій природі
дисциплінарний проступок є винна
протиправна дія (бездіяльність) особи,
яка знаходиться у трудових відносинах
і така дія (бездіяльність) порушує
внутрішній трудовий розпорядок,
трудові обов'язки, правила спільної
праці.

Обов'язковою складовою
дисциплінарного проступку є його
суб'єктивна сторона, яка виражається
через наявність у особи вини у вигляді
умислу або необережності.

Наказом Інспекції від 20.09.2013 р., №9-к "Про
звільнення ОСОБА_2." позивача звільнено
із займаної посади завідувача сектору
ринкового нагляду Інспекції на
підставі п.З ст.41 КЗпП України за
систематичне невиконання службових
обов'язків. Підставою для цього,
відповідно до наказу, стали накази
Інспекції від 27.03.2013 р., №2-к, від 19.09.2013
р., №8-к, довідка Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів від 30.05.2013 р. «Про аналіз
результативності виконання функцій з
державного ринкового нагляду», подання
прокуратури Чернівецької області
№07/1-296 від 12.03.2013 р., №07/1-1459 від 09.10.2012
р., акт про відмову надати письмові
пояснення від 10.06.2013 р., доповідна
записка головного спеціаліста
Інспекції Штогрин 3.1. від 18.09.2013 р.

Судом встановлено, що зазначеним
наказом ОСОБА_2 звільнено із займаної
посади завідувача сектору ринкового
нагляду Інспекції на підставі п.З ст.41
КЗнП України за систематичне
невиконання службових обов'язків.

Відповідно до п.З ч.І ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення. Дослідженням змісту цієї
статті, слід прийти до висновку, що
працівник може бути звільнений лише за
проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного
або громадського стягнення за
незиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку. При
цьому суд зазначає, що пункт 3 ч.І ст.40
КЗпП України, як передумовою для
звільнення працівника на підставі
даної статті зазначає наявність
«заходів дисциплінарного чи
громадського стягнення», при цьому
термін «заходи» вжитий в множинні, що
свідчить про наявність більше одного
застосованого заходу дисциплінарного
впливу до особи порушника трудової
дисципліни.

Колегією суддів апеляційної інстанції
встановлено, що наказ Інспекції від
19.09.2013 р., №8-к "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності" є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, а тому він не може бути
однією з підстав для прийняття наказу
Інспекції від 20.09.2013 р., №9-к "Про
звільнення ОСОБА_2".

Отже, наказ Інспекції від 20.09.2013 року
№9-к "Про звільнення ОСОБА_2." є
протиправним та підлягає скасуванню,
оскільки в діяннях ОСОБА_2 відсутня
систематичність невиконання службових
обов`язків.

Суть зазначених порушень в доповідній
записці головного спеціаліста
Інспекції Штогрина З.І. від 18.09.2013 року
полягала у тому, що ОСОБА_2 не
повідомила своєчасно про несплату
суб'єктами господарювання штрафних
санкцій, накладених на них постановами
Інспекції, внаслідок чого не було вжито
заходів щодо їх стягнення у судовому
порядку.

Так, дослідженням матеріалів справи
(зокрема посадової інструкції
завідувача сектору ринкового нагляду),
нормативно-правових актів,
встановлено, що на ОСОБА_2 не було
покладено обов'язку контролювати
своєчасність сплати суб'єктами
господарювання штрафних санкцій,
накладених на них постановами
Інспекції. При цьому суд зазначає, що
ОСОБА_2 вживались заходи щодо
інформування керівництва Інспекції
про несплату штрафу суб'єктами
господарювання, що підтверджується
відповідною службовою запискою (а.с.97).

Таким чином, діяння ОСОБА_2, які
викладені у доповідній записці
головного спеціаліста Інспекції
Штогрин З.І. від 18.09.2013 р. не є
дисциплінарним поступком, і не можуть
бути однією із підстав для прийняття
наказу Інспекції від 20.09.2013 р., №9-к "Про
звільнення ОСОБА_2".

Відповідно до ч.І ст.235 КЗпП України у
разі звільнення без законної підстави
або незаконного переведення на іншу
роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звільнено з
Інспекції без законної підстави
слідує, що її необхідно поновити на
попередній посаді - завідувача сектору
ринкового нагляду Інспекції. При цьому
із врахуванням положень ст.256 КАС
України та ст.235 КЗпП України таке
поновлення має відбутись негайно, на
наступний день після оголошення
резолютивної частини рішення суду у
цій справі.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова
книжка є основним документом про
трудову діяльність працівника. До
трудової книжки заносяться відомості
про роботу, заохочення та нагороди за
успіхи в роботі на підприємстві, в
установі, організації; відомості про
стягнення до неї не заносяться. Порядок
ведення трудових книжок визначається
Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п.2.4 Інструкцією про порядок
ведення трудових книжок працівників,
яка затверджена спільним наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 р., №58 усі
записи в трудовій книжці про прийняття
на роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження).

Отже, у трудовій книжці виключно
здійснюються записи на підставі
наказів роботодавця, при цьому ці
записи самостійно не впливають на
правовий стан працівника. При цьому
слід зазначити, що після поновлення
ОСОБА_2 на займаній посаді у трудовій
книжці буде здійснений новий запис,
відмінний від запису №11.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову-без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Сапальова Т.В.