Справа № 2а-817/10
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 р.
Справа № 3584/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління пенсійного Фонду
України в Косівському районі
Івано-Франківської області на рішення
Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду
України в Косівському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

14.05.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними та перерахунок пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, інвалідом війни 3-ї групи, та
перебуває на обліку у відповідача.
Вказує на те, що відповідно до чинного
законодавства, йому повинна
виплачуватись пенсія в розмірі не
нижчому 6 (шести) мінімальних пенсій за
віком та щомісячна додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, а також
надбавка за утримання непрацездатного
члена сім`ї в розмірі 50% розміру пенсії
за віком. Дана пенсія ще повинна бути
збільшена на 20% відповідно до Закону У
«Про статус гірських населених
пунктів». При зверненні до відповідача
з заявою про перерахунок суми виплати,
йому було відмовлено. Вважає такі дії
управління ПФУ в Косівському районі
неправомірними

Рішення Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2010 року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано дії
управління Пенсійного Фонду України в
Косівському районі Івано-Франківської
області у відмові в проведенні
перерахунку пенсії неправомірними.
Зобов`язано управління Пенсійного
Фонду України в Косівському районі
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1: в розмірі не нижчому 6
(шести) мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком , згідно
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із врахуванням виплачених
сум; з урахуванням підвищення до
пенсії в розмірі 30%, згідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» із
врахуванням виплачених сум; з
урахуванням надбавки до пенсії в
розмірі 50% мінімального розміру пенсії
за віком, згідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення» із врахуванням
виплачених сум; з урахуванням 20%
відповідно до Закону України «Про
статус гірських населених пунктів», із
врахуванням виплачених сум.
Встановлено, що перерахунок
здійснювати з 01.05 2010 року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні
адміністративного позову повністю.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково
адміністративний позов суд першої
інстанції виходив з того, що відмова
УПФУ в Косівському районі в
перерахунку та виплаті позивачу
надбавок і пільг до пенсії за віком в
розмірах встановлених вищенаведеними
законами України, є протиправною та
безпідставною.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія 1)
відповідно до копії посвідчення серії
НОМЕР_1 від 23.12 2004 року.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, - у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
передбачено, що в усіх випадках, розмір
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Відповідно до положень ст.7 ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», до інвалідів
війни належать інваліди також з числа
осіб, залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Статтею 13 даного закону передбачено
також, що інвалідам війни ІІІ групи,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Посвідченням серії НОМЕР_2, виданим
управлінням праці та соціального
захисту населення Косівської РДА від
28.12 2007 року, стверджується, що позивач, є
інвалідом ІІІ групи і має право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни інвалідів
війни. Посвідчення є безтермінове та
дійсне на всій території України, що
вказує на законне право позивача на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30%.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
до пенсії по інвалідності, в тому числі
обчисленої в мінімальному розмірі,
встановлюються надбавки непрацюючим
інвалідам, які мають на своєму
утриманні непрацездатних членів сім'ї,
- на кожного непрацездатного члена
сім'ї (статті 37, 40, 41) в розмірі
соціальної пенсії, передбаченої для
відповідної категорії непрацездатних.

Статтею 94 даного закону передбачено, що
соціальні пенсії призначаються в
розмірі 50% мінімального розміру пенсії
за віком інвалідам ІІІ групи.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії НОМЕР_3, виданого 18.01.1996 року,
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а в
графі «батько» записаний позивач, що
стверджує наявність на утриманні у
позивача непрацездатного члена сім'ї
та його право на призначення пенсії у
розмірі 50% мінімального розміру пенсії
за віком.

Згідно посвідченням серії НОМЕР_4,
виданим виконкомом Косівської міської
Ради від 10.11.2004 року встановлено право
позивача на гарантії і пільги,
встановлені Законом України «Про
статус гірських населених пунктів».

А тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
виплату позивачу надбавки відповідно
до Закону України «Про статус гірських
населених пунктів в Україні», оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» розмір державних пенсій,
стипендій, всіх передбачених чинним
законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює,
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20 відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що при визначенні розміру
пенсій позивачеві застосуванню не
підлягають постанови Кабінету
Міністрів України, оскільки такі
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав, і помилково не враховано,
що застосуванню підлягає ч. 1 ст. 50 та ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, однак за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
подібне не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому відповідачем протиправно
відмовлено позивачу у перерахунку
пенсій у разі встановлення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного Фонду України в Косівському
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а рішення
Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2010 року у справі №2-817 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний