Справа № 114/411/2012
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/71254/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Мироненка О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши у касаційній інстанції в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Нижньогірському районі
Автономної Республіки Крим про
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим (далі - УПФ) на
постанову Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від 22
лютого 2012 року і ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 жовтня 2012
року, -

встановив:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що УПФ безпідставно не
враховано у трудовий стаж період
роботи з 26.09.1968 по 20.11.1969 та з 26.12.1969 по
27.07.1977 у Балаїрському птахорадгоспі з
тих підстав, що записи у його трудовій
книжці мають виправлення, а архівна
довідка видана на основі наказів, які
не мають підпису керівника.

Просив суд зобов'язати УПФ зарахувати
до трудового стажу період його роботи у
Балаїрському птахорадгоспі з 26.09.1968 по
27.07.1977.

Постановою Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від 22
лютого 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 жовтня 2012 року, позов задоволено.
Зобов'язано УПФ зарахувати ОСОБА_4 до
трудового стажу періоди роботи в
Балаїрському птахорадгоспі з 26.09.1968 по
20.11.1969, з 26.12.1969 по 27.07.1977 згідно трудової
книжки, виданої Балаїрським
птахорадгоспом та архівних довідок №
1132, № 1133 від 06.08.2010, які видані архівним
відділом Адміністрації Таліцького
міського округу Свердловської області.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить їх рішення скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів прийшла до
такого.

Встановлено, що згідно з записами у
трудовій книжці ОСОБА_4 з 26.09.1968 по 27.07.1977
працював у Балаїрському птахорадгоспі:

- з 26.09.1968 різноробочим у
будівельному цеху (наказ № 155 від
25.09.1968);

- 20.11.1969 - звільнений за власним
бажанням (наказ № 198 від 21.11.1969);

- з 26.12.1969 працював у будівельному
цеху Балаїрського птахорадгоспу
станочником (наказ № 215 від 20.12.1969);

- з 29.06.1970 переведений столяром 2
розряду (наказ № 107 від 29.06.1970);

- з 01.07.1974 переведений у відділення
№ 2 трактористом (наказ № 110 від 01.07.1974);

- з 17.03.1976 переведений
столяром-станочником до будівельного
цеху (наказ № 43 від 15.03.1976);

27.07.1977 звільнений за власним бажанням
(наказ № 121 від 27.07.1977).

Після досягнення пенсійного віку
ОСОБА_4 звернувся до УПФ із заявою про
призначення пенсії за віком. Листом №
258/К-1 від 08.12.2011 УПФ повідомило позивача,
що період його роботи у Балаїрському
птахорадгоспі не може бути зарахований
у трудовий стаж, оскільки записи у
трудовій книжці за вказаний період
роботи мають виправлення, а архівна
довідка видана на основі наказів, які
не мають підпису керівника.

Задовольняючи позов суди попередніх
інстанцій виходили з наступного.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 637 від 12.08.1993, за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

За відсутності трудової книжки, а також
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Ведення трудових книжок у 1977 році
здійснювалось відповідно до
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок на підприємствах,
установах, організаціях, затвердженої
постановою Державного комітету праці
СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція).

Пунктом 8.1 Інструкції вказано, що
контроль за дотриманням порядку
ведення трудових книжок проводиться в
порядку, передбаченому постановою Ради
Міністрів СРСР и ВЦСПС від 6.09.1973 № 656
«Про трудові книжки працівників і
службовців».

Згідно пункту 18 Постанови
відповідальність за організацію
роботи по веденню, обліку, зберіганні і
видачі трудових книжок покладається на
керівника підприємства, установи,
організації.

Отже, з огляду на наведену норму
працівник не відповідає за
правильність записів у трудовій книжці
та не повинен контролювати роботодавця
щодо її заповнення.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 101
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій і окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Перевірка достовірності виданих
документів покладається на пенсійний
орган, а сумніви останнього щодо
обґрунтованості їх видачі, самі по собі
не можуть бути підставою для відмови у
призначенні пенсії.

ОСОБА_4 були надані архівні довідки №
1132 та № 1133 від 06.08.2010, видані архівним
відділом Адміністрації Таліцькового
міського округу Свердловської області,
з яких вбачається, що записи у трудовій
книжці позивача про роботу у
Балаїрському птахорадгоспі
співпадають з відомостями, вказаними у
довідці, та про отримання заробітної
плати, яка нараховувалася у вказаний
період.

З урахуванням описаного суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
першої та апеляційної інстанцій і
доводи касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Нижньогірському районі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, а постанову
Нижньогірського районного суду
Автономної Республіки Крим від 22
лютого 2012 року і ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 жовтня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: