Справа № 826/17714/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Оболонь-КСВ» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Оболонь-КСВ» до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Оболонь-КСВ» (далі - Позивач, ТОВ
«Оболонь-КСВ») звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - Відповідач, ДПІ в
Оболонському районі) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 01
листопада 2013 року № та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.12.2013 року у задоволенні позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Позивачем в порушення приписів п. 3
підрозділу 4 розділу ХХ ПК України
включено до складу від'ємного значення
об'єкта оподаткування суму, яка
утворилася у 2010 році, а також не
доведено правомірність формування
валових витрат за 3 квартал 2010 року та 4
квартал 2010 року, а тому, на думку
Окружного адміністративного суду м.
Києва оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
а підстав для їх скасування немає.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимог задовольнити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Наголошує на неповному дослідженні
судом всіх фактичних обставин справи
та перевірки їх доказами, що спричинило
прийняття неправильного рішення.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами у відповідності до ст. 197
КАС України.

При цьому, клопотання директора ТОВ
«Оболонь-КСВ» В.Т. Пилипець від 11.02.2014
року про відкладення розгляду справи у
зв'язку з хворобою представника
судовою колегією було оцінено
критично, оскільки заявником не було
подано доказів тимчасової
непрацездатності останнього. Крім
того, суд вважає за необхідне
зауважити, що представляти інтереси
ТОВ «Оболонь-КСВ», зокрема, в судових
установах, може не лише представник
підприємства, а й директор в силу
закону, а також будь-яка інша
уповноважена на це у відповідності до
вимог чинного законодавства особа.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що у вересні 2013 року
працівниками ДПІ в Оболонському районі
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Оболонь-КСВ» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 року по
30.06.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 року по
30.06.2013 року. У ході перевірки податковим
органом було виявлено порушення
Позивачем: пп. пп. 5.3.2, 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.5.1 п.
5.5 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
внаслідок чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 497 968,00 грн., у
тому числі за 2010 рік в сумі 431 051,00 грн.,
за 1 квартал 2011 року в сумі 66 935,00 грн.; пп.
5.3.9 п. 5.3, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, у
результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у періоді, що
перевірявся, на загальну суму 7 681 519,00
грн., у тому числі за 1 квартал 2011 року в
сумі 3 562 753,00 грн., за 2011 рік в сумі 3 295 013,00
грн., за 2012 рік в сумі 823 753,00 грн.
Результати перевірки зафіксовані в
акті від 03.10.2013 року №561/26-54-22-03/30153891. На
підставі викладених в акті перевірки
висновків Відповідачем винесені
податкові повідомлення-рішення від
01.11.2013 року: форми «Р» №, яким
Позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 605 749,75 грн. (у тому числі
за основним платежем - 497 986,00 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями - 107
763,75 грн.); форми «П» №, яким
Позивачу зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на суму 7 681 519,00
грн.

Вирішуючи питання про відповідність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 01.11.2013 року
№ вимогам чинного законодавства,
суд першої інстанції вірно встановив,
що у період, що перевірявся, Позивачем у
3 та 4 кварталах 2010 року валові витрати
на загальну суму 2 398 543,00 грн. були
сформовані у зв'язку зі сплатою
відсотків за договорами позики,
укладених ТОВ «Оболонь-КСВ» з ТОВ «КУА
«Фінексперт», що діє за рахунок коштів
та в інтересах пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «Транс Інвест», а
також зі сплатою відсотків за
кредитним договором, укладеним між
Позивачем та АБ «Національні
інвестиції».

Надаючи оцінку реальності та
правомірності формування валових
витрат по кожному із вказаних вище
договорів, суд першої інстанції
обґрунтовано встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ «КУА «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного недиверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір
позики від 07.12.2009 року №3, згідно якого
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 8 500 000,00грн. для
поповнення обігових коштів, погашення
векселя та викупу власних простих
іменних облігацій серій «А», «В».
Позичальник протягом строку чинності
цього договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24%. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

Між сторонами було укладено додаткову
угоду №2 від 31.12.2010 року до договору
позики №3 від 07.12.2009 року «позичальник
протягом строку чинності цього
договору сплачує позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 20% річних. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою».

Крім того, між сторонами було укладено
додаткову угоду №3 від 30.12.2011 року до
договору позики №3 від 07.12.2009 року
«позичальник протягом строку чинності
цього договору сплачує позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 15% річних. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою».

Також, між ТОВ «Компанія з управління
активами «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного недиверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір від
24.12.2009 року №6, за умовами якого
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 450 000,00грн. для
викупу власних простих іменних
облігацій серій «В». Позичальник
протягом строку чинності цього
договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24% . Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

Між сторонами було укладено додаткову
угоду №2 від 31.12.2010 року до договору
позики №6 від 24.12.2009 року «позичальник
протягом строку чинності цього
договору сплачує позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 20% річних. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою».

Крім того, між ТОВ «Компанія з
управління активами «Фінексперт», що
діє за рахунок коштів та в інтересах
Пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «Транс Інвест»
(Позикодавець), з одного боку, та ТОВ
«Оболонь-КСВ» (Позичальник), з іншого
боку, було укладено договір від 03.02.2010
року №7. Згідно умов договору
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 6 200 000,00грн. для
повернення позики ТОВ «КУА «ЕДК»,
повернення фінансової допомоги ТОВ СП
«Метал Холдінг» та поповнення обігових
коштів. Позичальник протягом строку
чинності цього договору сплачує
Позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 24%. Нарахування
відсотків здійснюється на фактичну
суму залишку за позикою.

Між сторонами було укладено додаткову
угоду №1 від 16.02.2010 року до договору
позики №7 від 03.02.2010 року «Позикодавець
надає Позичальнику грошову позику у
сумі 3100000,00грн. для поповнення обігових
коштів.».

Також, між ТОВ «Компанія з управління
активами «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного недиверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір від
15.06.2010 року №12. За умовами договору
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 1 300 000,00грн. для
повернення частини кредиту ПАТ «Банк
Національні інвестиції». Позичальник
протягом строку чинності цього
договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24%. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

Відповідно додаткової угоди №2 від
31.12.2010 року до договору позики №12 від
15.06.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Між ТОВ «Компанія з управління
активами «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного недиверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір від
06.07.2010 року №13, згідно якого
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 1 250 000,00 грн. для
поповнення обігових коштів.
Позичальник протягом строку чинності
цього договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24%. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

Відповідно додаткової угоди №2 від
31.12.2010 року до договору позики №13 від
06.07.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Також, між ТОВ «КУА «Фінексперт», що діє
за рахунок коштів та в інтересах
Пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «Транс Інвест»
(Позикодавець), з одного боку, та ТОВ
«Оболонь-КСВ» (Позичальник), з іншого
боку, було укладено договір від 10.08.2010
року №15, згідно договору Позикодавець
надає Позичальнику грошову позику у
сумі 650 000,00 грн. для поповнення обігових
коштів. Позичальник протягом строку
чинності цього договору сплачує
Позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 24%. Нарахування
відсотків здійснюється на фактичну
суму залишку за позикою.

Між сторонами було укладено додаткову
угоду №2 від 31.12.2010 до договору позики
№15 від 10.08.2010 «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Крім того, між ТОВ «Компанія з
управління активами «Фінексперт», що
діє за рахунок коштів та в інтересах
Пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «Транс Інвест»
(Позикодавець), з одного боку, та ТОВ
«Оболонь-КСВ» (Позичальник), з іншого
боку, було укладено договір від 16.08.2010
року №16, згідно договору Позикодавець
надає Позичальнику грошову позику у
сумі 750 000,00грн. для поповнення обігових
коштів. Позичальник протягом строку
чинності цього договору сплачує
Позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 24%. Нарахування
відсотків здійснюється на фактичну
суму залишку за позикою.

У відповідності до додаткової угоди №2
від 31.12.2010 року до договору позики №16
від 16.08.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Між ТОВ «Компанія з управління
активами «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного недиверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір від
14.09.2010 року №17, згідно договору
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 400000,00грн. для
поповнення обігових коштів.
Позичальник протягом строку чинності
цього договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24%. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

Відповідно додаткової угоди №2 від
31.12.2010 року до договору позики №17 від
14.09.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Також, між ТОВ «Компанія з управління
активами «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного не диверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір від
24.09.2010 року №18. Згідно договору
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 400 000,00грн. для
поповнення обігових коштів.
Позичальник протягом строку чинності
цього договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24%. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

У відповідності до додаткової угоди №2
від 31.12.2010 року до договору позики №18
від 24.09.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Між ТОВ «Компанія з управління
активами «Фінексперт», що діє за
рахунок коштів та в інтересах Пайового
венчурного не диверсифікованого
закритого інвестиційного фонду «Транс
Інвест» (Позикодавець), з одного боку,
та ТОВ «Оболонь-КСВ» (Позичальник), з
іншого боку, було укладено договір від
15.10.2010 року №19, згідно договору
Позикодавець надає Позичальнику
грошову позику у сумі 1 400 000,00 грн. Для
поповнення обігових коштів.
Позичальник протягом строку чинності
цього договору сплачує Позикодавцеві
відсотки, виходячи із відсоткової
ставки 24%. Нарахування відсотків
здійснюється на фактичну суму залишку
за позикою.

У відповідності до додаткової угоди №2
від 31.12.2010 року до договору позики №19
від 15.10.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Відповідно додаткової угоди №3 від
30.12.2011 року до договору позики №19 від
15.10.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 15% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Крім того, між ТОВ «Компанія з
управління активами «Фінексперт», що
діє за рахунок коштів та в інтересах
Пайового венчурного не
диверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «Транс Інвест»
(Позикодавець), з одного боку, та ТОВ
«Оболонь-КСВ» (Позичальник), з іншого
боку, було укладено договір від 17.11.2010
року №20, згідно договору Позикодавець
надає Позичальнику грошову позику у
сумі 1 500 000,00 грн. для поповнення
обігових коштів. Позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачує
Позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 24%. Нарахування
відсотків здійснюється на фактичну
суму залишку за позикою.

У відповідності до додаткової угоди №1
від 31.12.2010 року до договору позики №20
від 17.11.2010 року «позичальник протягом
строку чинності цього договору сплачу
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 20% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Також, додатковою угодою №2 від 30.12.2011
року до договору позики №20 від 17.11.2010
року «позичальник протягом строку
чинності цього договору сплачує
позикодавцеві відсотки, виходячи із
відсоткової ставки 15% річних.
Нарахування відсотків здійснюється на
фактичну суму залишку за позикою».

Зазначені фінансові витрати понесені
підприємством на погашення кредитного
договору №714-07 від 11.10.2007 року взятого
внаслідок з необхідністю здійснення
ремонтних робіт основних засобів у
зв'язку з фізичним та моральним зносом
приміщень та прилеглих територій.

Згідно умов договорів позики №3 від
07.12.2009, №6 від 24.12.2009, №7 від 03.02.2010, №12 від
15.06.2010, №13 від 06.07.2010, №15 від 10.08.2010, №16
від 16.08.2010, №17 від 14.09.2010, №18 від 24.09.2010,
№19 від 15.10.2010, №20 від 17.11.2010, укладених
ТОВ «Оболонь-КСВ» з ТОВ «Компанія з
управління активами «ФІНЕКСПЕРТ», що
діє за рахунок коштів та в інтересах
Пайового венчурного
недиверсифікованого закритого
інвестиційного фонду «ТРАНС ІНВЕСТ»,
підписаних зі сторони Позичальника
директором Пилипець В.Т., а зі сторони
Кредитора директором Корнієнко Д.Г.,
передбачено, що відсотки нараховуються
на суму фактичного залишку
заборгованості за позикою на підставі
розрахунку нарахування відсотків.

Однак, як вірно встановлено судом, що
ТОВ «Оболонь-КСВ» до перевірки не
надані «розрахунки нарахування
відсотків до сплати за користування
позиками» на суму 1 709 854,00 грн. за липень,
серпень, вересень 2010 по договорам
позики №3 від 07.12.2009 року, №6 від 24.12.2009
року, №7 від 03.02.2010 року, №12 від 15.06.2010
року, №13 від 06.07.2010 року, №15 від 10.08.2010
року, №16 від 16.08.2010 року, №17 від 14.09.2010
року, №18 від 24.09.2010 року та жовтень,
листопад, грудень 2010 по договорам позик
№6 від 24.12.2009 року, №7 від 03.02.2010 року, №12
від 15.06.2010 року, №13 від 06.07.2010 року, №15
від 10.08.2010 року, №16 від 16.08.2010 року, №17
від 14.09.2010 року, №18 від 24.09.2010 року, №19
від 15.10.2010 року, №20 від 17.11.2010 року, які б
підтверджували дійсність (факт)
нарахування відсотків за користування
ТОВ «Оболонь-КСВ» позиками.

Крім того, як судом першої інстанції
встановлено, між акціонерним банком
«Національні інвестиції», з одного
боку, та ТОВ «Оболонь-КСВ», з іншого
боку, було укладено договір від 11.10.2007
року №714-07, за умова якого Банк
зобов'язується надати Позичальнику
кредитну лінію з лімітом кредитування
у сумі 10 000 000,00грн. на строк з 11.10.2007 року
по 11.10.2010 року включно, на умовах,
встановлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування ним. Кредитні кошти
надаються одним або кількома траншами.
Плата за кредит встановлюється у
розмірі 17% річних. Мета надання кредиту
поповнення обігових коштів
підприємства (необхідність в ремонту
основних засобів у зв'язку з фізичним
та моральним зносом приміщень та
прилеглих територій).

У відповідності до Угоди №1 від 06.12.2007
року про зміну і доповнення кредитного
договору №714-07 від 11.10.2007 року «Банк
зобов'язується надати Позичальнику
кредитну лінію з лімітом кредитування
у сумі 11 000 000,00грн. на строк з 11.10.2007 року
по 11.10.2010 року включно на умовах,
встановлених цим договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування ним».

Відповідно до Угоди №3 від 09.10.2008 року
про зміну і доповнення кредитного
договору №714-07 від 11.10.2007 року
встановлено відсоткову ставку за
кредитним договором від 11.10.2007 року
№714-07 на рівні 25% річних, починаючи з
01.02.2010 року, на рівні 28% річних починаючи
з 01.11.2010 року. Крім того, зменшено ліміт
кредитування на 650 000,00грн. та
встановлено його на рівні 10 350 000,00грн.,
починаючи з 25.02.2010 року. Пролонговано
строк дії кредитного договору та
встановлено строк повернення кредиту
02.08.2012 року. При цьому, в угоді
зазначено, що: «Банк зобов'язується
надати Позичальнику кредитну лінію з
лімітом кредитування у сумі 10 350 000,00грн.
на строк з 11.10.2007 року по 02.08.2012 року
включно на умовах, встановлених цим
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
ним».

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
згідно умов кредитного договору №714-07
від 11.10.2007 року, укладеного ТОВ
«Оболонь-КСВ» з АБ «Національні
Інвестиції», відсотки нараховуються на
суму фактичного залишку
заборгованості за кредитом на підставі
відомості нарахування відсотків.

Однак, судом встановлено, що ТОВ
«Оболонь-КСВ» під час перевірки не
надані Відповідачу відомості
нарахування відсотків на суму 357 510,00
грн., які б підтверджували дійсність
(факт) нарахування відсотків за
користування ТОВ «Оболонь-КСВ»
кредитами у липні, серпні, вересні,
жовтні, листопаді, грудні за кредитним
договором №714-07 від 11.10.2007 року,
віднесених до складу валових витрат.

В податковому обліку ТОВ «Оболонь-КСВ»
відсотки банку за користування
кредитними коштами, за договорами
позики віднесено до складу інших
витрат на загальну суму 2 398 543,00 грн., в
тому числі по періодах: за 3 квартал 2010
року в сумі 1 231 959,00 грн., за 4 квартал 2010
року в сумі 1 166 584,00 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз положень
пп. 5.3.2 п. 5.3, пп. 5.5.1 п. 5.5 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.п. 3, 4, 6, 7
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 31 «Фінансові витрати»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.04.2006 року №415,
прийшов до висновку, що формування
валових витрат здійснювалося, по-перше,
за відсутності підтвердження
розрахункових, платіжних та інших
документів, по-друге, за рахунок витрат,
які не можуть включатися до валових. У
зв'язку з чим Окружний
адміністративний суд м. Києва
погодився з доводами податкового
органу про неправомірність формування
валових витрат Позивачем за договорами
позики та кредитним договором у 3
кварталі 2010 року на суму 1 231 959,00 грн. та
у 4 кварталі 2010 року в сумі 1 166 584,00 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися з огляду на наступне.

Згідно абз. 5 п.1.4 Порядку складання
декларації про прибуток підприємства,
затвердженої наказом ДПА України від
08.08.1997 року №214 та абз. 2 п.1.6 Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємства, затвердженої
наказом ДПА України від 29.03.2003 року №143,
узгодженого рішенням Комітету
Верховної Ради України з питань
фінансів і банківської діяльності від
31.03.2003 року №06-10/239, дані наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами, даними
бухгалтерського обліку та відповідати
податковому обліку (звітності).

Відповідно ст. 9 до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 3 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 31 «Фінансові
витрати», затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
28.04.2006 року № 415 (далі - П(С)БО 31),
собівартість кваліфікаційного активу -
витрати на придбання, будівництво,
створення, виготовлення, виробництво,
вирощування і доведення
кваліфікаційного активу до стану, у
якому він придатний для використання
із запланованою метою або продажу (далі
- витрати на створення
кваліфікаційного активу).

Відповідно до п. 4 П(С)БО 31, фінансові
витрати визнаються: суб'єктами малого
підприємництва - юридичними особами,
представництвами іноземних суб'єктів
господарської діяльності та
юридичними особами, що не займаються
підприємницькою діяльністю (крім
бюджетних установ), витратами того
звітного періоду, за який вони були
нараховані (визнані зобов'язаннями);
іншими юридичними особами витратами
того звітного періоду, за який вони
були нараховані (визнані
зобов'язаннями), крім фінансових
витрат, які капіталізуються.

Пунктом 6 П(С)БО 31 передбачено, що у разі
безпосереднього позичання коштів з
метою створення кваліфікаційного
активу сумою фінансових витрат, що
підлягає включенню до собівартості
кваліфікаційного активу, є фактичні,
визнані у звітному періоді, фінансові
витрати, які пов'язані з цим
запозиченням (за вирахуванням доходу
від тимчасового фінансового
інвестування запозичених коштів).

Відповідно до п. 7 П(С)БО 31 якщо
запозичення безпосередньо не пов'язані
зі створенням кваліфікаційного активу,
то сума фінансових витрат, що підлягає
включенню до собівартості
кваліфікаційного активу, є добутком
норми капіталізації та
середньозважених витрат на створення
кваліфікаційного активу (з урахуванням
витрат на створення такого
кваліфікаційного активу на початок
звітного періоду, включаючи раніше
капіталізовані фінансові витрати).

Згідно затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.04.1998 року №155 Інструкції з
бухгалтерського обліку основних
засобів та нематеріальних активів
комерційних банків України
капіталізація процентних витрат -
віднесення на рахунок основних засобів
процентних витрат, які нараховані за
придбаними ресурсами, використаними
для виготовлення цього об'єкта до часу
його введення в експлуатацію.

При цьому колегією суддів критично
оцінюється посилання Апелянта на
нестворення останнім кваліфікаційного
активу, оскільки, як зазначає останній,
Позивачем здійснювався ремонт і
реконструкція комплексу власних
виробничих будівель, які в подальшому
використовувалися для здачі в оренду.
Тобто ТОВ «Оболонь- КСВ» повинно було
проводити капіталізацію фінансових
витрат, як це передбачено приписами,
зокрема, П(С)БО 31.

Відповідно пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не включаються до складу
валових витрат витрати на придбання,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію, ремонт та інші
поліпшення основних фондів та витрати,
пов'язані з видобутком корисних
копалин, а також з придбанням
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та
підпунктом 7.9.4 цього Закону.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про
обґрунтованість позиції суду першої
інстанції щодо порушення Позивачем пп.
5.3.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», у
зв'язку з чим останнім було завищено
валові витрати на загальну суму 2 398 543,00
грн.

Щодо висновків суду першої інстанції
про відповідність вимогам чинного
законодавства податкового
повідомлення-рішення від 01.11.2013 року
№, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено Окружним
адміністративним судом м. Києва, у ході
перевірки відображених у рядках 06.5 та
06.6 Декларацій «Від'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
звітного (податкового) періоду
(від'ємне значення рядка 07 податкової
декларації за попередній звітний
(податковий) період або від'ємне
значення об'єкта оподаткування за 1
квартал 2011 року)» показників за період
з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року у загальній
сумі 4 120 531,00 грн. встановлено, що до
вказаного рядку віднесено від'ємне
значення об'єкта оподаткування рядка 07
податкової декларації за 2010 та 2011 року.
При цьому, як вірно зазначив суд,
перевіркою відображених у рядку 06.6 (06.5)
Декларацій «Від'ємне значення об'єкта
оподаткування попереднього звітного
(податкового) року» показників за
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року у
загальній сумі 4 120 531,00 грн. встановлено,
що на формування вказаного показника
мало вплив відображений у податковій
декларації з податку на прибуток за 2011
рік від'ємне значення об'єкта
оподаткування за 1 квартал 2011року та за
2012 рік від'ємне значення об'єкта
оподаткування за 2011 рік у розмірі 25%,
згідно п. 3 підрозділу 4 Розділу ХХ
Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, суд першої інстанції,
здійснивши системний аналіз положень
п.п. 1, 3 підрозділу 4 Розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України, прийшов до висновку,
що до складу витрат II кварталу 2011 року
переноситься від'ємне значення з
податку на прибуток, отримане лише у I
кварталі 2011 року, без урахування
від'ємного значення попередніх років. З
огляду на викладене Окружний
адміністративний суд м. Києва зазначив,
що відображення Позивачем у податковій
декларації з податку на прибуток
підприємств за 2 квартал 2011 року та в
подальшому від'ємного значення за 2010
рік є протиправним, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
01.11.2013 року № винесено правомірно.

З таким висновком суду першої
інстанції не погодитися не можна з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 підрозділу 4 розділу
ХХ «Перехідні положення» Податкового
кодексу України розділ III цього Кодексу
застосовується під час розрахунків з
бюджетом починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 1 квітня 2011
року, якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Згідно п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» ПК України пункт
150.1 статті 150 Кодексу застосовується у
2011 році з урахуванням такого: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Тобто, до складу другого кварталу 2011
року включається виключно від'ємне
значення об'єкту оподаткування
отримане суб'єктами господарювання за
результатами здійсненої господарської
діяльності за перший квартал 2011 року
без врахування від'ємного значення, що
перейшло до складу першого кварталу 2011
року, з 2010 року.

У зв'язку із набранням 01.04.2011 року
чинності розділу ІІІ Податкового
кодексу України, та відсутністю у ньому
посилання на врахування у другому
кварталі 2011 року від'ємного значення
об'єкта оподаткування, окрім того, що
виник за результатами діяльності у
першому кварталі 2011 року, від'ємне
значення об'єкту оподаткування 2010 року,
що увійшло до першого кварталу 2011 року
у відповідності до п. 22.4 ст.22 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу від'ємного
значення другого кварталу 2011 року не
включається.

З наведеного випливає, що ТОВ
«Оболонь-КСВ» в порушення вимог пункту
1 та 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні
положення» Податкового кодексу,
включило до складу від'ємного значення
другого кварталу 2011 року суму
отриманого від'ємного значення об'єкту
оподаткування 2010 року у розмірі 3 562 753,00
грн., у зв'язку з чим Позивачем допущено
завищення витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування, за 2
квартал 2011 року на суму 3 295 013,00 грн., за 2
квартал 2012 в сумі 823 758,00 грн.

При цьому, згідно п. 44.6 ст. 44 Податкового
кодексу України, якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником у податковій
звітності, не надані під час перевірки,
такі документи повинні бути враховані
контролюючим органом під час розгляду
питання про прийняття рішення. Разом з
тим, у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому п. 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Відповідно до абз. 2 п. 44.7 ст. 44 ПК
України, протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

Згідно з пунктом 86.7 вказаної статті
Податкового кодексу у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до органу
державної податкової служби за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються органом
державної податкової служби протягом
п'яти робочих днів, що настають за днем
їх отримання (днем завершення
перевірки, проведеної у зв'язку з
необхідністю з'ясування обставин, що не
були досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

З огляд на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що на платника
податків покладено обов'язок надання
документів, необхідних для здійснення
перевірки, та чітко встановлено
наслідки невиконання цього обов'язку -
зокрема, застосування фінансової
відповідальності.

Вищезазначеною нормою визначено право
платника податку після отримання акту
перевірки надати документи, визначені
в акті перевірки, як відсутні. Акт
містить визначення про те, що Позивачем
первинних бухгалтерських документів
до перевірки не надано, натомість,
останнім Акт перевірки було отримано,
що ним не заперечується та заперечень з
первісною документацією Позивачем
Податковому органу надано не було.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене та зважаючи на те, що, як
вірно встановлено судом першої
інстанції, Відповідачу не було надано в
повному обсязі первинних
бухгалтерських документів під час
перевірки, колегія суддів вважає
обґрунтованою позицію суду першої
інстанції про порушення Позивачем
вищезазначених норм Податкового
кодексу України щодо обов'язкового
підтвердження витрат та формування
від'ємного значення податку на
прибуток первинними бухгалтерськими
документами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оболонь-КСВ» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оболонь-КСВ» до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.