Справа № 826/279/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2014 року 11:24 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., при секретарі судового
засіданні Паньків В.В. розглянувши
матеріали справи
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_2доДержавної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті
Києвіпровизнання протиправним та
скасування податкового
09.07.2013р.за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_2 (особисто), ОСОБА_3
від відповідача: Денисенко Ю.О.
Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 17.02.2014
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Позивач, в особі Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправним та скасування
податкові повідомлення-рішення №
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві.
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
Податковим органом із порушенням
чинного законодавства України,
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм податкового
законодавства, а тому, підлягають
Відповідач проти позовних вимог
заперечує в повному обсязі. В
обґрунтування заперечень зазначає, що
операції по взаємовідносинах між
Позивачем та його контрагентом не мали
реального характеру. Фактично
перевіркою встановлено документування
операцій по регістрах бухгалтерського
обліку, які стосуються лише факту
перерахування грошових коштів, а отже,
податкові повідомлення-рішення
прийняті правомірно.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.
Співробітниками Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві було
проведено планову виїзну перевірку
дотримання вимог чинного
законодавства з питань оподаткування
громадянина - суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 за період з 01.01.2012 р.
по 31.12.2012 р. За результатами перевірки
складено акт від 05.04.2013 р. за
№20/1720/НОМЕР_4 (надалі по тексту Акт
В акті перевірки зазначено наступні
порушення вимог законодавства:
п.2.1-вимог п.177.2 ст.177 Податкового
кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р.із
змінами та доповненнями, у зв'язку з
завищенням суми валових витрат
підприємцем було занижено суму чистого
грн. За результатами перевірки
донараховано ПДФО що підлягає сплаті
до бюджету в розмірі 8277,28 грн.;
п.2.2-вимоги п.51.1 ст.51 Податкового
кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р. із
змінами та доповненнями, СПД-фізична
особа ОСОБА_2 не подав до ДНІ у
Голосіївському р-ні м. Києва ДПС
податковий розрахунок нарахованого
(сплаченого) на користь фізичної особи
доходу (розрахунок за формою 1-ДФ) за
Ікв., II кв. та IV кв. 2012р.; п.2.3-вимог п.198.4
ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України №2755-VI від 02 грудня 2010 року, із
змінами та доповненнями, занижено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, яка підлягає сплаті в
бюджет на 4134,00 грн.
На підставі висновків акту перевірки
Податковим органом прийнято податкові
24.04.2013 р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 6 201,00грн., в тому числі
за основним платежем +4134,00 грн. та за
штрафною (фінансовою) санкцією 2067,00
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку фізичних осіб в сумі 6 200,05грн.,
в тому числі за основним платежем +4133,37
грн. та за штрафною (фінансовою)
р., донараховано податкове зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
917,88 грн., в тому числі за основним
платежем 0 грн. та за штрафною
(фінансовою) санкцією 917,88 грн.
Не погоджуючись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями
Позивачем було подано скаргу до ГУ
Міндоходів у м. Києві та Міндоходів
України, за результатом розгляду
скарги рішенням ГУ Міндоходів у м.
Києві від 17.10.2013 р. №5370/10/26-15-10-04-04, яким
було залишено без змін податкові
повідомлення-рішення, а скаргу без
задоволення та рішенням Міндоходів
було залишено без змін податкові
повідомлення-рішення, а скаргу без
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також, норми
чинного законодавства, суд прийшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між Позивачем
(Продавець), з однієї сторони, та ТОВ
«Гермес Агро» (Продавець), з іншої
сторони, було укладено Договір
купівлі-продажу сільгосппродукції
№03-05 СА2 від 03 березня 2012 року (надалі по
тексту Договір №01-03-11).
У відповідності до п. 2.1 Договору №03-05
СА2, Продавець продає Покупцеві Товар в
наступному асортименті: Соя, ДСТУ 4964-2008,
метрична тонна, виробник Україна, 2011 р.,
кількість 215,00т+/-10%, вартість з ПДВ 4290
Між Позивачем (Продавець), з однієї
сторони, та ТОВ «ПОЛІЕКСПО»
(Продавець), з іншої сторони, було
укладено Договір поставки №07/12/12 від 07
грудня 2012 року (надалі по тексту
Договір №07/12/12).
У відповідності до 1.1 п. 1.3 Договору
№07/12/12, Постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
Покупцеві товар, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
Товар на умовах даного Договору.
Предметом поставки заданим Договором
є: Зернові та олійні культури врожаю 2012
р. Товар, що поставляється, вирощений в
Україні. Товар, що поставляється, його
ціна, якість, кількість узгоджуються в
Додаткових угодах до цього Договору.
Згідно п.2.1 -2.7 вищезазначеного
Договору, Постачальник поставляє Товар
в адрес ПП «Поліекспо», пункти
розвантаження: ТОВ «Тягінське ХПП», с.
Тягинка Бериславського району
Херсонської області, ТОВ «ЗГІП «Зерно
Таврії»», с. Каїри Горностаївського
району Херсонської області, (далі
«Елеватор»), Строк поставки та вартість
Товару узгоджується в Додатковій
угоді. Товар супроводжується
товарно-транспортною накладною (надалі
ТПІ), заповненою згідно вимог Положення
№88, та оформленим карантинним
сертифікатом. Уповноважений
представник Покупця зобов'язаний
прийняти Товар та підписати всі
документи, що підтверджують його
передачу. Право власності на Товар, а
також усі ризики його втрати або
пошкодження переходять від
Постачальника до Покупця за фактом
передачі Товару та після підписання
Акту приймання-передачі. Товар
вважається переданим Постачальником і
прийнятим Покупцем: по кількості -
згідно вагам Елеватора; по якості -
згідно ДСТУ та показникам, вказаним в
Додаткової угоді, що підтверджується
лабораторією Елеватора. У випадку
ненадання вищевказаних документів,
Покупець звільняється від
відповідальності за не оплату товару.
До Договору №07/12/12 було укладено
додаткову угоду №1 від 07.12.2012 р.
Також, між Позивачем (Постачальник), з
однієї сторони, та ТОВ «Грейн Ексо»
(Покупець), з іншої сторони, було
укладено Договір №2203КГ поставка с/г
продукції від 22 березня 2012 року (надалі
по тексту Договір №2203КГ).
У відповідності до п. 1.1 - п. 1.4 Договору
№2203КГ, Постачальник зобов'язується
поставити та передати у власність
(повне господарське відання) Покупця, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити сільгосппродукцію: сою,
українського походження врожаю 2011
року, або іншу сільгосппродукцію
(ріпак, кукурудзу, ячмінь, горох,
пшеницю, та інше) за згодою сторін
(надалі - «Товар») на умовах,
передбачених даним Договором.
Постачальник гарантує Покупцеві, що
Товар є Його власністю та вільний від
прав третіх осіб: не с предметом
застави тому числі податкової"), не
перебуває під арештом, щодо нього
відсутні судові або адміністративні
суперечки, тощо. Терміни та умови
поставки по даному договору
застосовуються згідно «Правил
ІНКОТЕРМС» в редакції 2000 року. Поставка
Товару, вказаного в пункті 1.1. даного
договору, буде здійснюватися партіями.
Найменування, кількості одиниця
виміру, ціна за одиницю, вартість,
строки, умови, місце, порядок і терміни
поставки кожної окремої партії Товар
визначаються в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного Договору, а
також в видаткових накладних та інших
супровідних документах.
Згідно п. 3.1 - п. 3.5 Договору №2203КГ,
Порядок та терміни передачі товару
зазначаються в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного Договору
На Товар Постачальник повинен надати
наступні документи: Рахунок-фактура;
Видаткова накладна; Податкова
накладна; Товар по даному договору
вважається поставленим Постачальником
і прийнятим Покупцем: - по кількості - на
підставі підтвердження експедитора
Покупця про отримання товару .
Приймання продукції по кількості та
якості здійснюється у відповідності з
вимогами якості та договірних
зобов'язань. Датою поставки Товару є
дата його приймання в пункті
розвантаження. Усі ризики, пов'язані з
поставкою Товару переходять до Покупця
у пункті розвантаження.
Крім того, Між Позивачем (Покупцем), з
однієї сторони та ПП «Агро-Атлас»
(Продавець), з іншої сторони було
укладено ряд Договорів постачання
товару: №03/05/12 від 03.05.2012 р. на поставку
Сої, кількість 166070 (кг); № 07/05/12 від 07.05.2012
06/12/12 від 06.12.2012 р., поставку Сої,
кількість 28,907 (кг); № 23/03/12 від 23.03.2012 р.,
від 03.10.2012 р., поставку Сої, кількість
Також в матеріалах справи містяться
договори на надання транспортних
послуг, які були замовлені Позивачем та
інші Договори поставки.
Зобов'язання сторін за Договором були
виконані належним чином та в повному
обсязі, що підтверджується:
довіреностями, рахунками-фактури,
видатковими накладними, Актами
здачі-приймання робіт (надання послуг),
товарно-транспортні накладні, Акти
виконаних робіт, накладні, податковими
накладними, банківськими виписками
(оригінали були дослідженні в судовому
засіданні, а копії залучені до
матеріалів справи).
В матеріалах справи містяться
договори, первинна документація у
відповідності до яких Позивач придбав
товар, що в свою чергу свідчить про те,
що вищезазначені Договори були
укладенні у відповідності до
Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1. Встановлення факту здійснення
господарської операції. 2. Встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. 3. Встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку. 4. Встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
Законом, що визначає платників податку
на додану вартість, об'єкти, базу та
ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку до бюджету є Закон
України "Про податок на додану
Оскільки матеріали справи містять
податкові накладні, надані позивачу
його контрагентом, відповідачем в акті
перевірки не зазначено жодних посилань
щодо несплати податку на додану
вартість до бюджету, судом вбачаються
неправомірними посилання відповідача,
викладені в акті перевірки.
У відповідності ст. 627 Цивільного
кодексу України, відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Суд звертає увагу, що на час проведення
перевірки та на час розгляду справи
Відповідачем не надано переконливих
доказів про те, що контрагента Позивача
було ліквідовано або припинено
підприємницьку діяльність даного
контрагента під час укладання та
Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11, оцінюватися при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
Водночас податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного між останнім у ланцюгу
постачань платником податку та його
контрагентом, з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину за такими
угодами, як це установлено частиною
третьою статті 228 Цивільного кодексу
Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Відповідно до ст. 9
розділу 3 Закону про бухгалтерський
облік, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в п.5 ст.9 цього Закону,
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені. Відповідно
до ст. 11 Закону, на основі даних
бухгалтерського обліку підприємства
зобов'язані складати фінансову
З аналізу вищезазначених норм закону
та матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що Позивачем надано суду
переконливі докази того, що
вищезазначені договори були укладено з
метою настання реальних обставин, а
тому висновки викладені в Акті
перевірки є помилковими та викладеними
з порушенням норм податкового права.
Слід відмітити, що сторонами не
заперечується та обставина, що на
момент вчинення господарських
правовідносин між позивачем та
контрагентом, контрагент позивача та
Позивач, як юридичні особи були внесені
в Єдиний державний реєстр юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців та
були зареєстровані платником податку
Податкове законодавство не містить в
собі таких підстав для збільшення
платнику податків грошового
зобов'язання з податків, як припущення
контролюючого органу щодо ознак
фіктивності правочинів або існування
тверджень податкового органу щодо
нікчемності правочинів, а фактичність
господарських операцій позивача з
контрагентами підтверджується
належним чином завіреними копіями
письмових доказів, наявних в
матеріалах справи.
Крім того, за п. 18 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9
"Про судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними": при
кваліфікації правочину за ст. 228
Цивільного кодексу України має
враховуватись вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі.
Однак, відповідачем не було надано
доказів наявності вироку суду відносно
будь-кого Позивача та контрагента за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
205 КК України (фіктивне підприємництво),
а договір, укладений позивачем з даним
товариством до теперішнього часу у
судовому порядку не визнано
Слід відмітити, що податковим органом
не було надано рішення суду у цивільній
чи господарській справі, вироку суду у
кримінальній справі або іншого
належного доказу на підтвердження
"фіктивності" здійснених позивачем
господарських операцій.
Не надано також добутих у визначений
процесуальним законодавством спосіб
доказів підробки документів або
складання фіктивних документів на
підтвердження здійснених позивачем
господарських операцій. Зазначене
вказує на необґрунтованість тверджень
відповідача про фіктивність
проведених позивачем господарських
Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 25.03.2008 року по справі №
З аналізу вищезазначених норм закону
та матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що Позивачем надано суду
переконливі докази того, що
вищезазначені договори були укладені з
метою настання реальних обставин, а
тому висновки викладені в Акті
перевірки є помилковими та викладеними
з порушенням норм податкового права.
Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Відповідно до ст. 9
розділу 3 Закону про бухгалтерський
облік, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в п.5 ст.9 цього Закону,
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені. Відповідно
до ст. 11 Закону, на основі даних
бухгалтерського обліку підприємства
зобов'язані складати фінансову
Водночас статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
У відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" питання
організації бухгалтерського обліку на
підприємстві належать до компетенції
його власника (власників) або
уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9. Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.
Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Донарахування податків було зроблено
за рахунок виключення витрат на
обслуговування власного
автотранспортного засобу, який
використовується мною для здійснення
підприємницької діяльності, витрат
пов'язаних з наданням транспортних
послуг по перевезенню
сільськогосподарської продукції на
придбанням мобільного телефону, який
використовується Позивачем в
підприємницькій діяльності, та
страховими платежами на суму 1284,00 грн.,
підтверджені банківськими виписками.
Відповідно до п. 177.2 ст. 177 розділу IV
Податкового кодексу України (далі ПКУ)
від 2 грудня 2010 року N 2755 (далі - ПКУ)
об'єктом оподаткування фізичної особи -
підприємця є чистий оподатковуваний
дохід, тобто різниця між загальним
оподатковуваним доходом (виручка у
грошовій та не грошовій формі) і
документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів фізичними особами -
підприємцями без створення юридичної
особи, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат виробництва (обігу) згідно з
Згідно з пп. "в" пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138
розділу III ПКУ до складу валових витрат
включаються адміністративні витрати,
спрямовані обслуговування та
управління підприємством, до яких
відносяться і витрати на придбання
пально-мастильних матеріалів (далі -
ПММ). Витрачені ПММ списуються у
розмірі їх фактичної вартості з
урахуванням норм витрат ПММ на
підставі подорожніх листів. Норми
витрат палива і мастильних матеріалів
на автомобільному транспорті
затверджено наказом Міністерства
транспорту України від 10.02.98 N 43, із
змінами та доповненнями. Списання ПММ
здійснюється згідно з фактичною
вартістю витрачених ПММ автомобіля з
урахуванням норм витрат. Враховуючи
вищевикладене, фізична особа -
підприємець на загальній системі
оподаткування має право включити до
складу валових витрат вартість
пально-мастильних матеріалів,
використаних на перевезення в межах
підприємницької діяльності по
шляхових листах та оплачених послуг за
умови документального підтвердження,
що дані витрати пов'язані з
підприємницькою діяльністю. 138.10.2. До
адміністративних витрат відносять
загальногосподарські витрати, які
здійснюють для управління й
обслуговування підприємства: витрати
на оплату праці та службових
відряджень адміністративного
персоналу, на утримання необоротних
активів загальногосподарського
призначення, усі витрати підприємства
на послуги зв'язку, аудиторські,
юридичні та інші професійні послуги, на
оплату банківського обслуговування
тощо згідно з пп. «а»-«ж» цього
підпункту. Перелік адміністративних
витрат максимально відповідає п. 18
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку 16 «Витрати» Затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.12.1999 р. №318 Зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р.
за №27/4248 за такими виключеннями:
несуттєво відрізняється редакція
окремих пунктів, у пп. «ґ» до переліку
послуг зв'язку включено стільниковий
зв'язок, виключено підпункт, який
стосується витрат на податки і збори
(які не включено до прямих витрат) - ці
витрати віднесено до інших операційних
витрат згідно з пп. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПКУ,
оплату послуг Інтернет віднесено до
інших операційних витрат згідно пп.
138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПКУ.
Позивач зазначає, що дохід був
отриманий так про це свідчать
банківські виписки, витрати на
обслуговування автотранспортного
засобу та використання засобу зв'язку,
а саме, мобільного телефону
підтверджені тобто основні засоби
використовуються безпосередньо в
підприємницькій діяльності для
одержання мною прибутку.
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів ,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.
Для фізичної особи-підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість,не включаються до
витрат і суми доходу суми податку на
додану вартість, що входять до ціни
придбаних або проданих товарів (робіт,
послуг)( п. 177,3 ст.177 зазначеного
У відповідності до п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України (який
набрав чинності в цій частині з 01
квітня 2011 року та діяв в період
взаємовідносин позивача з
контрагентами) витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування складаються, зокрема, із
витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті.
При цьому, підпунктом є) підпункту 138.10.2
п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України
до складу інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством, зокрема, плата за
розрахунково-касове обслуговування та
інші послуги банків.
Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
У відповідності до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.
Визначення терміну «господарська
діяльність» міститься в Законі України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, що була
чинною на час спірних правовідносин).
Так, згідно п.1.32 ст.1 вищезазначеного
Закону господарська діяльність -
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
В розумінні підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, визнається сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного податкового періоду ,
визначена згідно з розділом V цього
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку
сплаченого ( нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними,
(або підтверджені податковими
накладними оформленими з порушенням
вимог ст.. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами , передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, шия та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця/покупця) і)
місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи-продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість,
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис ( номенклатура) товарів /послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку у
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД ( для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України )(
п. 201.1 ст.201 ПК України).
Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджується центральним
органом державної податкової служби (
п. 201.1 ст.201 ПК України).
Пунктом 4 Порядку встановлено , що
сплачена (нарахована) сума податку на
додану вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця в реєстрі
виданих та отриманих податкових
Податкова накладна є підставою на
внесення до податкового кредиту витрат
по сплаті податку на додану вартість у
покупця , зареєстрованого як платник
податку ( п. 6.2 Порядку).
Виходячи з аналізу наведених норм в
сукупності, ПК України визначено
окремі випадки за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій(відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
, або видача їх особою, яка не є
Податкові накладні з отримання послуг
по перевезенню сільськогосподарської
продукції надані для перевірки ФОП
ОСОБА_2 відповідають нормам заповнення
податкових накладних, містять всі
необхідні реквізити, прямо зв'язані з
операціями по продажу товарів
(продукція транспортувалась на
елеватори Херсонської області з
господарств, де була придбана),
операція не визнана фіктивною,
проводилась суб'єктами господарської
діяльності, зареєстрованими як
платники податку на додану вартість та
включені до реєстру отриманих
податкових накладних.
Первинні документи для надання їм
юридичної сили повинні мати
обов'язкові реквізити, передбачені ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансові звітність в Україні"
від 16.07.1999р № 996-XIY. Частина 2 ст. 9
вказаного Закону висуває до первинних
документів такий обов'язковий реквізит
як зміст та обсяг господарської
На момент укладення договорів,
складання актів приймання виконаних
робіт (наданих послуг) та податкових
накладних, контрагенти Позивача, як
юридичні особи не було припинено,
Доказів, які б свідчили про наявність
вироку суду відносно позивача чи його
контрагентів, а саме, відносно
посадових осіб цих суб'єктів
господарювання, який би набрав
законної сили, під час розгляду справи,
податковим органом надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Позивача в щодо скасування
податкових повідомлень-рішень
підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятих ним спірних рішень з
урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
від 30.04.2013р., № від 14.05.2013р. №
від 09.07.2013р. Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
в повному обсязі.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук