Справа № 818/3344/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 818/3344/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю "Украдор",
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
19.09.2013р. по справі № 818/3344/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Украдор"

до Шосткинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Украдор» звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Сумській області (далі - Шосткинська
ОДПІ) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.12.2012 р.
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 177250 грн.
00 коп., з яких 141 800грн. за основним
платежем та 35 450 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19.09.2013 р.
вищезазначений позов частково
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Шосткинської
ОДПІ від 17.12.2012 р. № в частині
збільшення ТОВ «Украдор» суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 58 107грн. 95коп., з яких
46 486грн.36 коп. за основним платежем та 11
621 грн.59коп. за штрафними (фінансовими)
санкціями, в іншій частині позовних
вимог - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач також, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, мотивувавши її тим,
що суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку з чим, відповідно до ст.
197 КАС України, справа розглядається в
письмовому провадженні за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, вважає, що
вимоги апеляційних скарг задоволенню
не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач зареєстрований як юридична
особа виконавчим комітетом
Шосткинської міської ради Сумської
області, номер запису про державну
реєстрацію - 09000444 від 08.06.2010 р.,
6000444 від 27.05.2009 р., дата первинної
реєстрації - 22.05.2006 р., номер запису про
державну реєстрацію - 0000444.
Свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи видане Державним
реєстратором 22.05.2006 р. Серії АОО № 685571.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем проведено
позапланову невиїзну перевірку з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2009 р. до 30.09.2012 р. За
результатами перевірки було складено
акт №1686/22-005/34113391 від 06.12.2012 р.,
відповідно до якого ТОВ «Украдор» в
порушення вимог п.198.3, п.198.4, п.198.6 ст.198,
п.201.4, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України
занижено податок на додану вартість в
сумі 141 800грн., в тому числі за серпень 2012
року - у сумі 49 086 грн. та за вересень 2012
року - в сумі 92 714грн. На підставі акту
перевірки, податковим органом були
прийняті спірне податкове
повідомлення - рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДВ в загальному розмірі 177250 грн. 00
коп.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення в частині
збільшення ТОВ «Украдор» суми
грошового зобов'язання з ПДВ на 58 107 грн.
95 коп., з яких 46 486 грн. 36 коп. - основного
платежу та 11 621 грн. 59 коп. - штрафних
(фінансових) санкцій необґрунтоване та
прийняте з порушенням чинного
законодавства, оскільки відповідачем
не доведено протиправність формування
податкового кредиту позивачем у цій
частині, з іншого боку - позивачем
надано належні первинні документи, що
підтверджують реальність
господарських операцій.

Відмовляючи в задоволені позову в
частині скасування податкового
повідомлення рішення в частині
збільшення суми зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 119
142 грн.05коп., з яких: за основним
платежем - 95 313 грн. 64 коп. та 23 828 грн. 41
коп. - за штрафними (фінансовими)
санкціями, донарахованого по
взаємовідносинам ТОВ «Украдор» з ПП
«Окко-Нафтопродукт», суд першої
інстанції виходив з того, що про
реальний характер господарський
операцій між позивачем та ПП
«Окко-Нафтопродукт» можуть свідчити
лише податкові накладні, однак інші
документи передбачені чинним
законодавством, зокрема, Інструкцією
про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпустку
та обліку нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України,
Міністерства економіки України,
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 20.05.2008 р. №
281/171/578/155, які обов'язково мають
супроводжувати такі господарські
операції у позивача відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як було зазначено судом першої
інстанції, зі змісту акту перевірки
вбачається, що підставою для
збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та
прийняття податкового
повідомлення-рішення, відповідач
визначає те, що ТОВ «Украдор» не надало
переконливих доказів на підтвердження
реальності та товарності операцій щодо
купівлі бензину у ПП
«Окко-Нафтопродукт» та Підприємства з
іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна», на підставі чого
відповідач робить висновок про
нікчемність зазначених правочинів.

Відносини, що виникають у сфері порядку
обчислення і сплати податку на додану
вартість, в тому числі порядок
формування податкового кредиту,
регулюються ПК України.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця (п. 201.4 ст.201 ПК України).

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Таким чином, оплата товарів, робіт
(послуг) відповідно до умов договору
або дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною, є підставою для
виникнення права платника податку на
податковий кредит.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм
ПК України, до податкового кредиту
підлягає включенню частина податку,
сплачена (нарахована) платником
податку, що придбав товари та послуги,
їх постачальникам з метою подальшого
використання у господарської
діяльності, а відтак отримання товару,
що підтверджено податковою накладною,
є підставою для виникнення права
платника податку на податковий кредит.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочин є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним (ч. 4 ст.
204 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно акту перевірки № 1686/22-005/34113391 від
06.12.2012 р. (а.с.36) до складу податкового
кредиту ТОВ «Украдор» у серпні 2012 року
включено суму ПДВ у розмірі 49086 грн. та у
вересні 2012 року - суму у розмірі 46 227 грн.
з вартості придбаних
паливно-мастильних матеріалів від ПП
«Окко-Нафтопродукт», а також суму ПДВ у
вересні 2012 року від Підприємства з
іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна» у розмірі 46 487грн.

Колегія суддів погоджується із
висновками відповідача в частині
збільшення грошового зобов'язання з
ПДВ за серпень-вересень 2012 року на
загальну суму 58 107грн. 95коп., з яких: за
основним платежем - 46 486грн.36коп. та за
штрафними санкціями - 11 621грн.59коп.,
виходячи з наступного.

У період з 01.09.2012 р. до 30.09.2012 р. ТОВ
«Украдор» придбало на автозаправних
станціях Підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна» ,
розташованих в м. Суми, 25 203,48л
паливно-мастильних матеріалів (бензин
А-95, бензин А-92) на загальну суму 276
927грн.40коп. Під час кожної купівлі
товарів позивачу видавалися чеки
реєстраторів розрахункових операцій
та податкові накладні.

Оскільки під час обшуку, що проводився
в офісному приміщенні ТОВ «Украдор»
30.01.2013 року, було вилучено документи
первинного бухгалтерського обліку, що
стосуються взаємовідносин позивача та
його контрагентів, в тому числі з ПП
«Окко-Нафтопродукт» та Підприємством з
іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна», то 01.08.2013 року судом
першої інстанції була винесена ухвала
про витребування доказів, у відповідь
на яку надано: копії податкових
накладних, копія оборотно-сальдової
відомості ТОВ «Украдор» за 2012 рік та
копії сторінок журналу
оборотно-сальдова відомість ТОВ
«Украдор» за 2012 рік.

Про реальність господарської операції
між позивачем та Підприємством з
іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна» також свідчать: копія
договору про надання послуг від 03.09.2012
р., згідно якого виконавець (ТОВ
«Конвалія-Ш») зобов'язався за завданням
замовника (ТОВ «Украдор») надавати
послуги у вигляді доставки
нафтопродуктів бензовозом з причепом,
а замовник зобов'язався оплачувати
надані послуги; рахунками на оплату
виконаних робіт за надані послуги з
доставки нафтопродуктів у вересні та
жовтні 2012 року, актами
приймання-передачі робіт (послуг) та
платіжними дорученнями.

Оплата вартості придбаних
нафтопродуктів підтверджується
копіями касових чеків, які були наявні
на момент проведення перевірки, про що
зазначено в акті №1686/22-005/34113391 від 06.12.2012
р.

Рішенням Господарського суду Сумської
області від 08.08.2012 р. у справі № 920/1254/13
встановлено, що правочини (договори
купівлі-продажу) паливно-мастильних
матеріалів у період з 01.09.2012 р. до 30.09.2012
р. між ТОВ «Украдор» та Підприємством з
іноземними інвестиціями
«Лукойл-Україна» 25 203,48 л на суму 276 927
грн. 40коп. виконувались сторонами у
момент їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів зауважує, що головною
підставою вважати правочин нікчемним є
його недійсність, встановлена законом,
а не актами податкової перевірки.
Жодною нормою законодавства органи ДПІ
не наділені повноваженнями з визнання
правочинів нікчемними, безтоварними
або такими, що вчинені без поважної
розумної економічної (ділової) мети.

Крім того, Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р. №
996-XIV, дія якого поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності, які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством, визначено, що
бухгалтерський облік - це процес
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації про діяльність
підприємства зовнішнім та внутрішнім
користувачам для прийняття рішень;
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства; зобов'язання -
заборгованість підприємства, що
виникла внаслідок минулих подій і
погашення якої в майбутньому, як
очікується, приведе до зменшення
ресурсів підприємства, що втілюють у
собі економічні вигоди; економічна
вигода - потенційна можливість
отримання підприємством грошових
коштів від використання активів;
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Основними принципами бухгалтерського
обліку та фінансової звітності,
зокрема, є: повне висвітлення -
фінансова звітність повинна містити
всю інформацію про фактичні та
потенційні наслідки господарських
операцій та подій, здатних вплинути на
рішення, що приймаються на її основі;
нарахування та відповідність доходів і
витрат - для визначення фінансового
результату звітного періоду необхідно
порівняти доходи звітного періоду з
витратами, що були здійснені для
отримання цих доходів. При цьому доходи
і витрати відображаються в
бухгалтерському обліку та фінансовій
звітності в момент їх виникнення,
незалежно від дати надходження або
сплати грошових коштів; превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесені відповідні зміни.

Відповідачем не надано жодних доказів
того, що будь-які документи первинного
бухгалтерського обліку, що були
використані позивачем при формуванні
податкового обліку господарської
операції з Підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна», є
підробленими.

Таким чином, позовні вимоги в частині
визнання протиправним та скасування
повідомлення-рішення Шосткинської
ОДПІ від 17.12.2012 р. № про збільшення
суми грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 58 107грн.95коп. підлягають
задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги
позивача, колегія суддів зазначає
наступне.

В матеріалах справи, крім податкових
накладних, виписаних ПП
«Окко-Нафтопродукт», відсутні будь-які
інші докази, що підтверджують реальний
характер господарський операцій між
вказаними суб'єктами господарювання.

Зокрема, відсутні видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні на
відпуск нафтопродуктів, наявність яких
передбачена Інструкцією про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпустку та обліку нафти і
нафтопродуктів га підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155,
внаслідок чого неможливо встановити,
чи співпадають вартісні та кількісні
показники отриманого бензину, його
марка, дата постачання/отримання з
тими, які зазначені у податкових
накладних.

Надані представником позивача копії
товарно-транспортних накладних на
відпуск нафтопродуктів підтверджують
факт доставки нафтопродуктів ТОВ
«Конвалією-Ш» між АЗС, розташованих в м.
Суми та в м. С.-Буда, м. Шостка, проте, із
вказаних документів не вбачається, що
транспортуванню підлягав бензин А-95,
придбаний саме за договором з ПП
«Окко-Нафтопродукт».

Позивачем у якості доказу реальності
господарських операцій надані
апеляційному суду договори оренди
транспортних засобів укладених
позивачем із фізичними особами, а саме:
договір оренди транспортного засобу №
2 від 30.01.2012 року з ОСОБА_1; договір
оренди транспортного засобу № 1 від
03.01.2012 року з ОСОБА_2 та договір оренди
транспортного засобу № 1 від 20.04.2012 року
з ОСОБА_3

Проте, колегія суддів вважає, що
зазначені договори не є належними
доказами в спірних правовідносинах.
Так, згідно з ч.1,2 ст. 799 Цивільного
кодексу України договори найму з
фізичними особами укладаються в
письмовій формі та підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 220
Цивільного кодексу України - у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. Таким чином,
надані суду договори оренди
транспортних засобів є нікчемними та
не можуть підтвердити реальний
характер господарських операцій між
ТОВ «Украдор» та ПП
«Окко-Нафтопродукт».

Рішенням Господарського суду Сумської
області від 16.04.2013 року у справі №
920/492/13-а встановлено, що правочини
(договори купівлі-продажу)
паливно-мастильних матеріалів у період
з 20.04.2012 р. до 29.04.2012 р. між ТОВ
«Конвалія-Ш» та ПП «Окко-Нафтопродукт»
8234,33л на суму 91 725,56 грн. виконувались
сторонами у момент їх вчинення та при
вчиненні цих договорів видавалися чеки
реєстраторів розрахункових операцій, а
також податкові накладні.

Тобто, під час розгляду справи №
920/492/13-а господарським судом
вирішувалося питання дійсності чи
недійсності правочинів, вчинених не
між ТОВ «Украдор», яке є позивачем у
даній справі, та ПП
«Окко-Нафтопродукт», а правочинів,
вчинених між ТОВ «Конвалія-Ш» та ПП
«Окко-Нафтопродукт», тому таке рішення
Господарського суду Сумської області
від 16.04.2013 року не є підставою для
висновку про наявність у покупця права
на формування податкового кредиту з
ПДВ.

Також у справі немає первинних
бухгалтерських документів, які
свідчать про подальшу реалізацію
товару іншим контрагентам та
підтверджують факт здійснення
господарських операцій.

Колегія суддів зазначає, що наявність
податкових накладних є обов'язковою,
проте, не єдиною умовою для набуття
позивачем права на податковий кредит,
оскільки сам по собі факт виписування
документів не є безумовним свідченням
того, що купівля-продаж бензину мала
місце.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позивачем
було занижено суму податку на додану
вартість за серпень-вересень 2012 року у
розмірі 95 313грн.64коп., внаслідок чого
позовні вимоги в цій частині є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційні скарги без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Украдор",
Шосткинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.09.2013р. по
справі № 818/3344/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Русанова В.Б. Курило Л.В.