Справа № 495/5821/13-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 495/5821/13-а

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Шевчук Ю.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.

судді - Градовського Ю.М.,

судді - Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 8 листопада 2013р. в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Білгород-Дністровську та
Білгород-Дністровському районі про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

24 липня 2013р. ОСОБА_1 звернулась до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м.Білгород-Дністровську та
Білгород-Дністровському районі (далі -
УПФ) про зобов'язання відповідача
виконати рішення суду та провести
відповідні нарахування на підставі
виконавчого листа; стягнути
недоплачену щомісячну соціальну
допомогу.

Свої вимоги позивач обгрунтовує
тим, що на підставі постанови
Апеляційного суду Одеської області від
25 жовтня 2011р. зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги ОСОБА_2 у розмірі,
встановленому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням проведених виплат,
починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. ОСОБА_2 є матір'ю
позивачки. УПФ відмовляється
виконувати судове рішення, оскільки
ОСОБА_2 на день його винесення вже
померла. Позивачка вважає такі дії
порушенням її прав, оскільки вона після
смерті своєї матері прийняла спадщину,
а судами справа довго розглядалась не з
її вини.

Представник відповідача
заперечував проти задоволення позову,
зазначаючи про неможливість виконати
рішення від 28.10.2011р., оскільки воно
набрало законної сили після смерті
ОСОБА_2, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1.
Недоплачена щомісячна державна
соціальна допомога не входить до суми,
яка належала спадкодавцю за життя, а
зазначені правовідносини не
допускають правонаступництва. Також
УПФ зазначає про пропуск строку
позивачем, оскільки про відмову у
виплаті вона дізналась ще в березні
2012р.

Постановою
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 8 листопада 2013р. в задоволенні
вимоги відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом 1-ї
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначену постанову скасувати та
винести свою по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України у
зв'язку із відсутністю клопотань від
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю, справа
розглядається в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
16 грудня 2009р. постановою
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
задоволені позовні вимоги ОСОБА_2.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України м.Білгород-Дністровський
виплатити ОСОБА_2 підвищення у розмірі
30% надбавки до мінімальної пенсії за
віком з 02.04.2006р. до кінця 2006р. та з
09.07.2007р. до кінця 2007р., та з 22.05.2008р. до
кінця 2008р. (з урахуванням вже раніше
виплачених за період з січня по жовтень
2008р. 10% надбавки до мінімальної пенсії
за віком) (а.с.32-33)

Постановою Апеляційного суду Одеської
області від 28 жовтня 2011р. судове
рішення змінено та визнано
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровський Одеської
області по не нарахуванню ОСОБА_2
підвищення пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м.Білгород-Дністровський Одеської
області здійснити перерахунок та
виплату недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги ОСОБА_2 у
розмірі, встановлено ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з урахуванням проведених
виплат, починаючи з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. (а.с.40). Постанова
набрала законної сили.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с.4)

Згідно довідки Білгород-Дністровської
міської державної нотаріальної
контори Одеської області від 09.03.2011р.
ОСОБА_1 після смерті своєї матері
ОСОБА_2 15 лютого 2011р. подала заяву про
прийняття спадщини на все її майно
(а.с.6)

16 березня 2012р. ОСОБА_1 звернулась до УПФ
з заявою про виконання судового
рішення (а.с.24) 21.03.2012р. УПФ відмовився
виконувати рішення, у зв'язку зі смертю
ОСОБА_2

7 серпня 2012р. позивачка отримала
виконавчий лист (а.с.2-3) При цьому в
матеріалах справи відсутні дані про
надання позивачкою цього листа до
державної служби до виконання.

16 липня 2013р. з ГУ ПФУ надійшла відповідь
позивачці про відсутність підстав для
реалізації невикористаного права
померлого члена родини на виконання
судового рішення щодо перерахунку
пенсії, оскільки ОСОБА_2 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1., а рішення Апеляційного
суду щодо проведення перерахунку
щомісячної державної соціальної
допомоги дитині війни прийнято 28.10.2011р.,
тобто після смерті пенсіонерки (а.с.5)

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження наявності
заборгованості по пенсійним виплатам,
тобто наявності нарахованих, але не
виплачених соціальних виплат ОСОБА_2, а
тому відсутні підстави для стягнення
коштів на користь ОСОБА_1

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Аналізуючи зазначені норми судова
колегія приходить до висновку, що з
метою виконання судових рішень, які в
добровільному порядку боржником не
виконуються, створена державна
виконавча служба, на яку покладено
здійснення виконавчого провадження.

Звернення позивачем до суду з вимогами
винести судове рішення, яким
зобов'язати відповідача виконати інше
судове рішення, є неналежним способом
захисту порушеного права та суперечить
встановленому законодавством порядку
виконання судових рішень.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем отримано виконавчий лист,
але до виконавчої служби вона не
зверталась та будь-яких виконавчих дій
з цього приводу здійснено не було.

Судова колегія також погоджується із
висновком суду першої інстанції про
відмову в стягненні з відповідача
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги, виходячи з наступного.

Відповідно до судового рішення
відповідача зобов'язано здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2
відповідну соціальну допомогу.
Зазначене рішення відповідачем в
добровільному порядку не виконується.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" від 05.06.2012р. № 4901-VI
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган. Водночас судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Разом з тим, як зазначено у листі Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013р. № 846/12/13-13, у цій категорії справ
зміна способу і порядку виконання
рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така зміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

За обставинами справи УПФ не здійснено
виконання рішення в частині
нарахування соціальної допомоги як
«дитині війни» за період з 09.07.2007р. по
31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., що
унеможливлює для суду вирішення
питання щодо стягнення конкретної суми
заборгованості.

Відмова в задоволенні даного позову не
позбавляє ОСОБА_1 права звернутися із
заявою до суду про поновлення строку на
подачу виконавчого листа, заміну
сторони у виконавчому провадженні та
заміну способу і порядку виконання
рішення суду після виконання УПФ
постанови Апеляційного суду Одеської
області від 28 жовтня 2011р. в частині
нарахування соціальних виплат.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 8 листопада 2013р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Н.В.Вербицька

Суддя:
К.В.Кравченко

Суддя:
Ю.М.Градовський