Справа № 6170/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2010 р. справа №
2а-421/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22 грудня
2009 року у справі № 2а-421/09 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, в якому просила поновити строк
звернення з адміністративним позовом
до суду; визнати дії відповідача по
нарахуванню і виплаті суми допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку неправомірними;
стягнути з відповідача суму
недоотриманої соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі 2 018 грн.02 коп.
Посилалася на те, що відповідач при
наданні їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, керувався нормативно-правовими
актами, які рішенням Конституційного
суду України від 09 липня 2007 року
№6-рп/2007 визнані неконституційними.
Внаслідок чого вона недоотримала
соціальну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років.
Своїми діями відповідач порушив її
право на належний соціальний захист,
передбачений Конституцією України.

Постановою Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22 грудня
2009 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Поновлено
позивачу пропущений строк звернення з
адміністративним позовом до суду;
визнано дії відповідача що виразилися
у відмові позивачу в здійсненні
перерахунку та сплати державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
передбачену ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
згідно до Рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, включно, неправомірними;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відповідно до ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007, включно, виходячи з
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 (шести) років за відповідні періоди,
а саме з 09 липня 2007 року по 01 жовтня 2007
року -з розміру у 463 гривні, 01 жовтня 2007
року по 31 грудня 2007 року, включно, - з
розміру у 470 гривень, з урахуванням
фактично сплачених та отриманих
позивачем сум допомоги по догляду за
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку за зазначений період. В
задоволені іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права та неповне з'ясування обставин
справи, просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволені позовних вимог.

Позивачка заперечень на апеляційну
скаргу до суду не надавала.

Постанова суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог сторонами
фактично не оскаржувалась, оскільки
апелянт в апеляційній скарзі не
зазначав, що він не згоден з постановою
в частині відмовлених позовних вимог, а
позивачка апеляційну скаргу до суду не
подавала, тому, у відповідності до
положень ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення в межах апеляційної
скарги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачка має
малолітню доньку -ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.8), у зв'язку з чим знаходиться на
обліку у відповідача як не
застрахована особа та отримує допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли з приводу застосування норм
законодавства, які регулюють порядок
та розміри виплат допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Тобто, позивачкою
порушено питання щодо правомірності
дій відповідача, який в даних
правовідносинах, при нарахуванні ним
та виплаті вказаної допомоги, є
суб'єктом владних повноважень.

Так, позивачка, посилаючись на
неправомірність дій відповідача,
вказувала на те, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку повинна виплачуватися
у розмірах, що визначені ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Відповідач наполягав на тому, що
допомога нараховується та
виплачується у розмірах, що
встановлені Законами України про
державний бюджет, в спірних
правовідносинах Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, суть спірних правовідносин та
надано їм вірну правову оцінку.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»в редакції до 01.01.2008, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми", допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається на кожну дитину
незалежно від кількості народжених
дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми", допомога виплачується
щомісяця з дня призначення допомоги по
день досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до Постанови КМУ №32 від
16.01.2007, з квітня 2007 року допомога по
догляду за дитиною застрахованим
особам призначається і виплачується
органами праці і соціального захисту
населення за місцем проживання
застрахованої особи. Отже, управління
праці і соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області є належним
відповідачем у справі.

Пунктом 14 статті 71 Закону України
„Про державний бюджет України на 2007
рік" дію частини 1 статті 15 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" зупинено на 2007 рік та
правовідносини врегульовані абзацом 3
частини 2 статті 56 Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік",
відповідно до якого допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначається як
різниця між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 у справі №6рп/2007
положення пункту 14 статті 71, абзацу 3
частини 2 статті 56 Закону України „Про
державний бюджет України на 2007 рік"
визнані неконституційними.

Відповідно до пунктів 3, 5
резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України,
положення пункту 14 статті 71, абзацу 3
частини 2 статті 56 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007
рік»визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
рішення і це рішення має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів в
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до статті 73 Закону України
«Про Конституційний Суд України», в
разі якщо акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають
Конституції України, вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Оскільки зупинення дії частини 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»визнано таким
що суперечить Конституції України, а
також визнані неконституційними
положення пункту 14 статті 71, абзацу 3
частини 2 статті 56 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік»,
суд першої інстанції обґрунтовано
визнав протиправними дії Управління
праці і соціального захисту населення
щодо виплати допомоги в розмірі,
меншому ніж прожитковий мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Отже, право на перерахунок допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку позивачка має з 09.07.2007
по 31.12.2007р.

З квітня по вересень 2007 року
прожитковий мінімум для дітей віком до
6 років становив 463гр, з жовтня по
грудень -470гр.

Натомість з липня по грудень 2007 року
позивачка отримувала допомогу у значно
менших розмірах, що підтверджується
довідкою (а.с.11).

Так, в липні 2007 року позивачка отримала
допомогу в сумі 105,93грн., в серпні
-108,18грн., в вересні -109,62грн., в жовтні
-109,62грн., в листопаді -112,50грн., в грудні
-115,65грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку зобов'язавши
відповідача здійснити перерахунок
недоплаченої допомоги у 2007 році
відповідно до ст. 15 Закону України „Про
державну допомогу сім'ям з дітьми".

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачкою з поважних причин було
пропущено річний строк звернення до
суду за захистом порушених прав,
оскільки позивачка має малолітню
дитину, яка вимагає догляду, рішення
Конституційного Суду України
публікуються лише в офіційних засобах
масової інформації, які не завжди
доступні особам даної соціальної
групи. Відповідача, на якого в силу ч.2
ст.71 КАС України, покладено обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності, не довів,
що ним своєчасно повідомлено позивачку
про зміни в чинному законодавстві та
про її право на отримання допомоги у
розмірах, які визначено Законом
України. З урахуванням цього, суд
першої інстанції обґрунтовано не
застосував до спірних правовідносин
норми ст.ст. 99, 100 КАС України.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржене судове
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права,
тому передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для його скасування та
ухвалення нового судового рішення не
вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області залишити
без задоволення, а постанову
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 22 грудня 2009 року у справі №
2а-421/09 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня
набрання чинності.

Головуючий
Я. В.
Семененко

Судді:
Ю.М.
Дадим

Л.А.
Божко