Справа № 2-А-9848/11
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-А-9848/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Кравець О.О.

суддів Домусчі С.Д. Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва на
постанову Центрального районного суду
міста Миколаєва від 03 жовтня 2012 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі
м.Миколаєва про виплату щомісячної
державної соціальної допомоги до
пенсії, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва та
просив визнати дії відповідача
неправомірними та стягнути
недоплачену щомісячну соціальну
допомогу у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період 01 червня 2008
року по 31 травня 2011 року .

Ухвалою Центрального районного суду
міста Миколаєва від 07 травня 2012 року
позовні вимоги за період до 18 лютого 2011
року залишено без розгляду.

Постановою Центрального районного
суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2012
року позовні вимоги задоволені:
зобов'язано відповідача провести
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії, відповідно до
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 18 лютого 2011 року по 22 липня
2011 року.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції до висновку
про необхідність її часткового
задоволення.

Судом встановлено, що позивач має
статус дитини війни згідно з
посвідченням,а та правильно
встановлено, що у 2010 році та до 22 липня
2011 року дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
призупинялась.

Положення Постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530, які суперечать цьому Закону, та на
які посилається апелянт, не можуть бути
застосовані, оскільки мають меншу
юридичну силу ніж норми Закону.

Також, є необгрунтованими твердження
апелянта про те, що розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
застосовується для розрахунку
підвищення до пенсії позивача,
оскільки іншого розміру мінімальної
пенсії за віком чинним законодавством
не визначено.

З урахуванням викладеного висновок
суду першої інстанції про зобов'язання
відповідача провести позивачу
нарахування та виплату з 18 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року відповідно до
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" пенсію у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи
виключно із законодавчо встановлених
розмірів мінімальної пенсії за віком, є
правильним.

Стосовно визначення кінцевого
періоду часу, за який відповідачу слід
провести перерахунок пенсії позивача,
апеляційний суд вважає необхідним
зауважити на наступне.

Абзацом дев'ятим статті 1 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що пенсія - це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі, а
підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати, тому суди не вправі обмежувати
виплату громадянам пенсії, а також
передбаченого чинним законодавством
підвищення до неї, встановлюючи для
цього певні граничні строки її
отримання, а тому судом першої
інстанції необґрунтовано зазначено
кінцевий термін перерахунку пенсії
позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
відповідачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що судом 1-ої
інстанції справа по-суті вирішена
правильно, але із порушенням норм
матеріального права , яке не призвело
до невірного вирішення справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 198 КАС України
,за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право змінити постанову суду .

Таким чином , апеляційний суд доходить
до висновку, що є підстави для зміни
постанови суду 1-ої інстанції.

Керуючись ч.10 ст.183-2, ч.1 ст. 195, ст.197, п.2 ч.1
ст.198, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч. 6 ст. 254 КАС
України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
-задовольнити частково, а постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 03 жовтня 2012 року -
змінити, виключивши з резолютивної
частини третього абзацу кінцеву дату
виплат « по 22 липня 2011 року».

В іншій частині постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 03
жовтня 2012 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: