Справа № 640/16634/13-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р.Справа № 640/16634/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
на постанову Київського районного суду
м. Харкова від 18.12.2013р. по справі №
640/16634/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся о суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова, в якому
просить:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови в поновленні
позивачу пенсії за віком згідно Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»;

- зобов'язати відповідача
призначити з 14.01.2013 року позивачу
наукову пенсію згідно Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» та провести перерахунок
пенсії, виплатити різницю від
призначеної та існуючої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що позивач у період з 21.10.1968 року по
31.12.1991 року працювала на Харківському
проектному державному інституті
«Промзернопроект». В січні 1992 року
позивачу було призначено пенсію за
віком. З 22.04.2002 року позивачу призначено
пенсію за віком за нормами Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність». На
підставі особистою заяви, позивачу з
22.11.2009 року призначено пенсію за віком у
відповідності до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». 14.01.2013 року
позивач звернулась до відповідача із
заявою, в якій просила поновити пенсію
за віком у відповідності до вимог
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність». За
наслідками розгляду заяви, відповідач
відмовив у її задоволенні, у зв'язку з
відсутністю уточнюючої довідки, яка
підтверджує науковий стаж та
відповідає вимогам чинного
законодавства. Позивач, вважаючи
вказану відмову у призначенні пенсії
незаконною та необґрунтованою,
звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Київського районного суду
м. Харкова від 18.12.2013 року
адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови в поновленні позивачу
пенсії за віком згідно Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова призначити з 14.01.2013 року, - з
моменту подання заяви до Пенсійного
фонду позивачу наукову пенсію згідно
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та
провести перерахунок пенсії, виплатити
різницю від призначеної та існуючої
пенсії.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Київського районного суду м. Харкова
від 18.12.2013 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, посилається на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм матеріального права, зокрема на
порушення вимог Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», постанови КМУ від 04.03.2004
року №257 «Про затвердження Переліку
посад наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
III - IV рівнів акредитації, перебування
на яких дає право на призначення пенсії
та виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до статті 24
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність".

Вказує, що на виконання прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», який
набрав чинності з 01.01.2004 року,
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.2004 року за № 257 затверджений
новий Перелік посад наукових
працівників підприємств, установ і
організацій, яким виключається
можливість обчислення пенсії за
нормами Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про науково і
науково-технічну діяльність» за
документами які знаходяться в
пенсійній справі позивача, зокрема, в
зв'язку з тим, що надані довідки про
науковий стаж не містить інформації
про статус підрозділів, де позивач
працювала, як наукових. Враховуючи, що
позивачем не було надано уточнюючої
довідки, яка підтверджує науковий стаж
та відповідає вимогам чинного
законодавства, то позивач не має право
на отримання пенсії за віком у
відповідності до вимог Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», відповідачем правомірно
відмовлено у її призначенні.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Позивач та представник відповідача у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку.

Позивачем та представником позивача до
судового засідання було надано заяви, в
яких останні просили відкласти розгляд
справи у зв'язку із зайнятістю
представника в іншому судовому
засіданні. Разом з тим, враховуючи, що
заявниками не було надано жодного
доказу на підтвердження викладених у
заявах обставин та приймаючи до уваги,
що позивач не позбавлений можливості
направити іншого представника, з метою
дотримання розумних строків розгляду
справи визначених Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
вказаних заяв, та як наслідок,
відсутність правових підстав для
відкладення розгляду справи.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач у період з 21.10.1968
року по 31.12.1991 року працювала на
Харківському проектному державному
інституті «Промзернопроект», зокрема,
з 21.10.1968 року по 17.06.1973 року на посаді
керівника групи будівельного відділу,
що був науково-структурним підрозділом
інституту.

В січні 1992 року позивачу було
призначено пенсію за віком, а з 22.04.2002
року пенсію за віком за нормами Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

На підставі особистою заяви, позивачу з
22.11.2009 року призначено пенсію за віком у
відповідності до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

14.01.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
поновити пенсію за віком у
відповідності до вимог Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність».

Листом від 18.09.2013 року відповідач
повідомив, Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
відмовлено позивачу у призначенні
пенсії. Як вбачається із листа,
фактичною підставою для відмови у
призначенні пенсії слугувала
відсутність у матеріалах справи
уточнюючої довідки, яка підтверджує
науковий стаж та відповідає вимогам
чинного законодавства.

Позивач, вважаючи вказану відмову у
призначенні пенсії незаконною та
необґрунтованою, звернувся до суду із
даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки з 22.04.2002 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова вже було прийнято
рішення про призначення позивачу
пенсії за віком за нормами Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», подальша
відмова відповідача в її поновленні є
необгрунтованою та протиправною.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що пенсія
призначається з дня звернення за
пенсією, крім випадків, коли пенсія
призначається з більш раннього строку:
пенсія за віком призначається з дня, що
настає за днем досягнення пенсійного
віку, якщо звернення за пенсією
відбулося не пізніше трьох місяців з
дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», науково-технічна
діяльність - інтелектуальна творча
діяльність, спрямована на одержання і
використання нових знань у всіх
галузях техніки і технологій. Її
основними формами є науково-дослідні,
дослідно-конструкторські,
проектно-конструкторські,
технологічні, пошукові та
проектно-пошукові роботи, виготовлення
дослідних зразків або партій
науково-технічної продукції, а також
інші роботи, пов'язані з доведенням
наукових і науково-технічних знань до
стадії їх використання.

Науковий працівник - вчений, який за
основним місцем роботи займається
науковою, науково-технічною діяльністю
та має відповідну кваліфікацію
незалежно від наявності наукового
ступеня або вченого звання,
підтверджену результатами атестації.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону,
суб'єктами наукової і
науково-технічної діяльності є: вчені,
наукові працівники,
науково-педагогічні працівники, а
також наукові установи, наукові
організації, вищі навчальні заклади
III-IV рівнів акредитації, громадські
організації у науковій та
науково-технічній діяльності (далі -
громадські наукові організації).

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 24 Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової роботи, пенсії на рівні, що
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.

Пенсія науковому
(науково-педагогічному) працівнику
призначається за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», після досягнення
чоловіками віку 62 роки за наявності
стажу наукової роботи не менш як 20
років, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
стажу наукової роботи не менш як 15
років.

Пенсії науковим (науково-педагогічним)
працівникам призначаються в розмірі 80
відсотків від сум заробітної плати
наукового (науково-педагогічного)
працівника, яка визначається
відповідно до статті 23 цього Закону та
частини другої статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та на яку
відповідно до законодавства
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування (внески).

Колегія суддів зазначає, що станом на
22.04.2002 року (призначення позивачу
пенсії за віком за нормами Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність») перелік
посад наукових (науково-педагогічних)
працівників підприємств, установ,
організацій, вищих навчальних закладів
III-IV рівнів акредитації, перебування на
яких дає право на призначення пенсії та
виплату грошової допомоги у разі
виходу на пенсію відповідно до статті 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» був
визначений постановою КМУ № 1571 від
21.11.2001 року. Згідно вказаного переліку,
робота на посадах керівника (директора,
генерального конструктора, начальника
тощо); заступника керівника (директора,
генерального конструктора, начальника
тощо) з основного напряму діяльності
установи, організації (їх філіалів);
ученого секретаря; головного інженера
(конструктора, технолога, іншого
фахівця), заступника головного
інженера (конструктора, технолога,
іншого фахівця) установи, організації
(їх філіалів) з основного напряму
діяльності установи, організації (їх
філіалів); керівника (завідуючого,
начальника тощо), заступника керівника
(завідуючого, начальника тощо),
головного інженера (конструктора,
технолога, іншого фахівця)
структурного підрозділу (відділення,
відділу, лабораторії, сектору, бюро,
групи тощо), який займається науковою,
науково-технічною або
науково-організаційною діяльністю;
головного інженера (конструктора,
технолога, іншого фахівця) наукового
напрямку, наукового проекту; головного
наукового співробітника; провідного
наукового співробітника; старшого
наукового співробітника; наукового
співробітника; молодшого наукового
співробітника, в наукових установах,
організаціях, їх філіях, зараховується
до стажу, що надає працівнику право на
одержання наукової пенсії.

Матеріалами справи підтверджено та не
заперечувалось відповідачем під час
судового розгляду справи, що станом на
22.04.2002 року позивач мав всі необхідні
документи, які б підтверджували право
на отримання пенсії за віком за нормами
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

В свою чергу, на виконання прикінцевих
положень Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність", який
набрав чинності з 01.01.2004 року,
постановою КМУ від 04.03.2004 року №257
затверджений новий Перелік посад
наукових працівників підприємств,
установ і організацій, яким
передбачено посади керівника,
головного спеціаліста лише наукового
підрозділу.

Посилаючись на те, що матеріали
пенсійної справи не містять інформації
про статус підрозділів, саме як
наукових, та те, що позивачем не було
надано уточнюючої довідки, яка
підтверджує науковий стаж та
відповідає вимогам чинного
законодавства, відповідач відмовив у
призначенні пенсії.

З даного приводу колегія суддів
зазначає, що згідно зі ст. 62 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Зазначеній нормі відвідає пункт 1
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
року № 637.

Пунктом 20 зазначеного Порядку
передбачено, що у тих випадках, коли у
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. В довідці
має бути вказано: період роботи, що
зараховується до спеціального стажу:
професія або посада, характер роботи:
розділ, пункт, найменування списків або
їх номери, куди включаються цій період
роботи, первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

З наданими позивачем Довідок ДІ
«Промзернопроект» від 05.06.2013 року про
підтвердження науково-технічної
діяльності, вказано, що будівельний
відділ, група, в якій працювала позивач
керівником групи, був
науково-структурним підрозділом
інституту та займався
науково-технічною діяльність за
основним напрямом діяльності
інституту.

В свою чергу, відсутність у вказаних
довідках, які були видані до прийняття
нового Порядку, інформації про статус
підрозділів, саме як наукових, не є
достатньою підставою для відмови в
зарахуванні відповідного стажу.

Колегія суддів зазначає, що наявність у
позивача права на призначення пенсії
за віком за нормами Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» вже була предметом
перевірки, за наслідком якої 22.04.2002 року
відповідачем було прийнято рішення про
призначення пенсії, а тому, подальша
відмова відповідача в її призначенні, з
посилання лише на невідповідність
наданих раніше довідок чинному
законодавству, є неправомірною та
такою, що не відповідає принципу
єдності умов пенсійного забезпечення.

Враховуючи, що позивач має необхідний
стаж роботи, який дає право на
призначення пенсії за віком за нормами
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що відмова
відповідача у її призначенні є
необґрунтованою.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмовляючи у
призначенні пенсії, відповідач дійшов
до неправомірного висновку про
відсутність у позивача права на її
отримання.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій, законність
прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України,
не довів правомірність своїх
заперечень проти адміністративного
позову, законність та обґрунтованість
відмови у призначенні позивачу пенсії
за віком за нормами Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність».

Натомість позивач, на виконання вимог
ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана
відмова відповідача у призначенні
позивачу пенсії за віком за нормами
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», не
кореспондуються з приписами ч.2 ст. 19
Конституції України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Київського районного суду м. Харкова
від 18.12.2013 року по справі №640/16634/13-а
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Харкова від 18.12.2013р. по справі №
640/16634/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Калиновський В.А.