Справа № 2а/1770/3265/2011
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дудар
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"18" лютого 2014 р.
Справа № 2а/1770/3265/2011

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Євпак В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "30" грудня
2013 р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Рівнеазот"
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року Відкрите акціонерне
товариство "Рівнеазот" ( далі - ВАТ
"Рівнеазот") звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми "В1" від 14.07.2011 року № про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у частині 337430,00 грн.

У зв'язку з реорганізацією податкового
органу під час розгляду справи судом
першої інстанції було допущено заміну
відповідача, ДПІ у м.Рівне, його
правонаступником - Державною
податковою інспекцією у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області ( далі - ДПІ у м.
Рівному).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 30 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівне від 14.07.2011 року №00042344 в частині
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 316851,54 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Присуджено на користь Відкритого
акціонерного товариства "Рівнеазот" із
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 3,19 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ДПІ у м.Рівному звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

З урахуванням приписів ч.4 ст.196 КАС
України, п.2 ч.1 ст.197 КАС України розгляд
апеляційної скарги здійснюється
судової колегією в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 14.06.2011 року по
24.06.2011 року ДПІ у м.Рівне проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ВАТ "Рівнеазот" з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, задекларованого у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
наступних податкових періоді, за
жовтень 2010 року, листопад 2010 року,
грудень 2010 року, січень 2011 року та
квітень 2011 року, за наслідками якої
складено акт від 01.07.2011 року
№821/23-200/05607824 (т.1 - а.а.с.1-48).

У вказаному акті зафіксовано такі
порушення:

- пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" від
03.04.1997 року №168/97-ВР (із змінами і
доповненнями), п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI
(із змінами і доповненнями) - завищено
суму бюджетного відшкодування ПДВ за
січень 2011 року на 79679,00 грн.;

- п.200.4 ст.200, п.200.6 ст.200 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI
(із змінами і доповненнями) - завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за квітень 2011 року на
935422,00 грн. та занижено суму бюджетного
відшкодування ПДВ за лютий 2011 року на
677671,00 грн.

На підставі акта перевірки від 01.07.2011
року №821/23-200/05607824 ДПІ у м.Рівне прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"В1" від 14.07.2011 року № про зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
1015101,00 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2,00 грн. (т.1 -
а.с.13).

Як вбачається з акта перевірки від
01.07.2011 року №821/23-200/05607824, зменшення
позивачу оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням суми
бюджетного відшкодування у розмірі
1015101,00 грн. здійснено у зв'язку з
висновками податкового органу про
завищення ВАТ "Рівнеазот" суми
бюджетного відшкодування за
наслідками наступних господарських
операцій:

- з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" на суму 20578,00 грн. (у тому числі
за січень 2011 року - на суму 20578,00грн.);

- з ТОВ "Транс Фаворит" на суму 96832,54 грн.
(у тому числі за січень 2011 року - на суму
59100,79 грн., за квітень 2011 року - на суму
37731,75 грн.);

- з нерезидентами ТОВ "Доломіт", ВАТ
"Нітроферт", ВАТ "ГІАП", компанією
"Inspektorate" на суму 220019,00 грн. (у тому числі
за квітень 2011 року - на суму
220019,00 грн., з них: з ТОВ "Доломіт" - 65096,27
грн., з ВАТ "Нітроферт" - 108343,59 грн., з ВАТ
"ГІАП" - 40808,57 грн., з компанією "Inspektorate" -
5770,72 грн.);

- частина бюджетного відшкодування, яка
виникла з сум січня 2011 року (згідно з
податковим повідомленням-рішенням від
14.07.2011 року № віднесена для
врахування у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів) - на суму 677671,00 грн.

Як вбачається з адміністративного
позову, ВАТ "Рівнеазот" не оспорює суму
677671,00 грн., оскільки податковим
повідомленням-рішенням від 14.07.2011 року
№ позивачу збільшено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за лютий 2011 року на
677671,00 грн. за рахунок зменшення
бюджетного відшкодування на цю ж суму
за квітень 2011 року (т.1 - а.с.14).

Порядок визначення суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню) у 2010 році було визначено
Законом України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997р. №168/97-ВР (далі -
Закон №168/97-ВР), а з 01.01.2011 - Податковим
кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону №168/97-ВР,
бюджетне відшкодування - сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

Згідно з пп.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України,
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
№168/97-ВР, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового борг з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п.200.1 ст.200 ПК України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

В силу вимог п.200.2 ст.200 ПК України, при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України, при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Зважаючи на похідний характер
бюджетного відшкодування від
правомірності формування платником
податків податкового кредиту, при
перевірці правильності його
визначення слід враховувати вимоги
пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР та п.198.3
ст.198 ПК України.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
№168/97-ВР, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
№168/97-ВР не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи,
бюджетне відшкодування з січень 2011
року в сумі 59100,79 грн. та за квітень 2011
року в сумі 37731,75 грн. позивачем
сформовано на підставі фактичної
сплати податку на додану вартість
експедитору ТОВ "Транс Фаворит" у сумі
коштів за надані послуги транспортної
експедиції відповідно у грудні 2010 року
та січні 2011 року.

Так, 01.04.2010 року між ВАТ "Рівнеазот"
(клієнт) та ТОВ "Транс Фаворит"
(експедитор) укладено договір на
надання транспортно-експедиційних
послуг №01/04/2010, згідно з умовами якого
експедитор зобов'язується за
винагороду, від імені, за дорученням і
за рахунок клієнта виконати та
організувати виконання комплексу
заходів з транспортно-експедиційного
обслуговування і організації
перевезень вантажів. Клієнт у свою
чергу зобов'язується своєчасно
виплатити винагороду та відшкодувати
витрати експедитору, понесені ним в
інтересах клієнта (т.1 - а.а.с.133-141).

На виконання умов вказаного договору
упродовж листопада-грудня 2010 року ТОВ
"Транс Фаворит" було надано ВАТ
"Рівнеазот" транспортно-експедиційні
послуги контейнерів на загальну суму
580995,22 грн. (у т.ч ПДВ 96832,55 грн.), які
використані позивачем у власній
господарській діяльності.

Вказані обставини підтверджуються
рахунками на оплату та актами надання
послуг від 01.12.2010 року №2140, від 01.12.2010
року №2141, від 01.12.2010 року №2142, від 08.12.2010
року №2176, від 08.12.2010 року №2177, від 08.12.2010
року №2178, від 08.12.2010 року №2179, від 14.12.2010
року №2205, від 14.12.2010 року №2206, від 23.12.2010
року №2254, від 23.12.2010 року №2255, від 23.12.2010
року №2256, від 23.12.2010 року №2257, від 23.12.2010
року №2258 (т.1 - а.а.с.142-143, 145-146, 148-149, 151-152,
154-155, 157-158, 160-161, 163-164, 166-167, 169-170, 172-173, 175-176,
178-179, 181-182).

Оплата за послуги була проведена
позивачем у грудні 2010 року у повному
обсязі, що підтверджується актом
перевірки від 01.07.2011 року №821/23-200/05607824
(т.1 - а.с.35. зворот), згідно з платіжними
дорученням від 07.12.2010 року №12412 на суму
37719,00 грн., від 07.12.2010 року №12414 на суму
37719,00 грн., від 08.12.2010 року №12444 на суму
37719,00 грн., від 15.12.2010 року №12737 на суму
37726,00 грн., від 15.12.2010 року №12738 на суму
37726,00 грн., від 16.12.2010 року №12765 на суму
37726,00 грн., від 16.12.2010 року №12764 на суму
37726,00 грн., від 17.12.2010 року №12845 на суму
37726,55 грн., від 17.12.2010 року №12846 на суму
37726,55 грн., від 21.12.2010 року на суму 15090,62
грн., від 28.12.2010 року №13293 на суму 45278,10
грн., від 28.12.2010 року №13292 на суму
45278,10 грн., від 29.12.2010 року №13320 на суму
45278,10 грн., від 29.12.2010 року №13319 на суму
45278,10 грн., від 29.12.2010 року №13318 на суму
45278,10 грн.

За наслідками вказаних господарських
операцій ТОВ "Транс Фаворит" було
виписано для ВАТ "Рівнеазот" податкові
накладні від 01.12.2010 року №2140 на суму
37719,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6286,50 грн.), від 01.12.2010
року №2141 на суму 37719,00 грн. (у т.ч. ПДВ
6286,50 грн.), від 01.12.2010 року №2142 на суму
37719,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6286,50 грн.), від 08.12.2010
року №2176 на суму 37726,00 грн. (у т.ч. ПДВ
6287,67 грн.), від 08.12.2010 року №2177 на суму
37726,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6287,67 грн.), від 08.12.2010
року №2178 на суму 37726,00 грн. (у т.ч. ПДВ
6287,67 грн.), від 08.12.2010 року №2179 на суму
37726,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6287,67 грн.), від 14.12.2010
року №2205 на суму 45271,86 грн. (у т.ч. ПДВ
7545,31 грн.), від 14.12.2010 року №2206 на суму
45271,86 грн. (у т.ч. ПДВ 7545,31 грн.), від 23.12.2010
року №2254 на суму 45278,10 грн. (у т.ч. ПДВ
7546,35 грн.), від 23.12.2010 року №2255 на суму
45278,10 грн. (у т.ч. ПДВ 7546,35 грн.), від 23.12.2010
року №2256 на суму 45278,10 грн. (у т.ч. ПДВ
7546,35 грн.), від 23.12.2010 року №2257 на суму
45278,10 грн. (у т.ч. ПДВ 7546,35 грн.), від 23.12.2010
року №2258 на суму 45278,10 грн. (у т.ч. ПДВ
7546,35 грн.) (т.1 - а.а.с.144, 147, 150, 153, 156, 159,
162, 165, 168, 171, 174, 177, 180, 183).

Податковий кредит на підставі
зазначених податкових накладних
позивачем було включено до складу
податкового кредиту грудня 2010 року - в
сумі 59100,79 грн., січня 2011 року - в сумі
37731,75 грн. (т.1 - а.а.с.41-111).

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV (далі Закон №996-XIV) встановлені
вимоги до первинного документа. Згідно
з цими вимогами документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити, як назву
документа (форму); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий кредит, сформований
позивачем за господарськими
операціями з ТОВ "Транс Фаворит"
підтверджується документами, що є
первинними у розумінні Закону №996-XIV,
відповідають вимогам ст.9 Закону №996-XIV.
Податкові накладні, виписані для
позивача вказаним контрагентом,
складені відповідно до вимог п.7.2.1 ст.7
Закону №168/97-ВР, Порядку заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженому наказом ДПА України від
30.05.1997р. №166 (у редакції наказу від
15.06.2005р. №213), зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.06.2005р.
за №702/10982, чинному на момент виникнення
спірних правовідносин, містять усі
обов'язкові реквізити та видані особою,
зареєстрованою на момент вчинення
господарських операцій як платник
податку на додану вартість,
підтвердженням чого є обумовлені
податкові накладні та відомості з
веб-сайту Міністерства доходів і
зборів України http://minrd.gov.ua, внесені
згідно з п.183.13 ст.183 ПК України.

На момент вчинення господарських
операцій з ВАТ "Рівнеазот" ТОВ "Транс
Фаворит" було зареєстроване як
юридична особи та як платник податку на
додану вартість, відомості про нього
містилися в Єдиному державному
реєстрі. Як наслідок, зазначені
відомості можуть бути використані
позивачем в даному спорі як достовірні
і такі, що не підлягають сумніву.

Ні установчі, ні статутні документи
вказаного контрагента позивача не
визнані в установленому порядку
недійсними і доказів про зворотне
відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст.61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Відтак, позивач не може нести
відповідальності за діяння
контрагента та третіх осіб, у тому
числі державного реєстратора та
посадових осіб державної податкової
служби, що видали контрагенту позивача
свідоцтво про державну реєстрацію та
свідоцтво про реєстрацію платником
податку на додану вартість.

Якщо контрагент продавець видає
податкові накладні і при цьому не
виконує зобов'язання зі сплати податку
до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Закон №168/97-ВР та ПК України не
пов'язують право покупця, платника
податку, на включення податку на додану
вартість, сплаченого в ціні придбаного
товару, робіт чи послуг до податкового
кредиту, із фактичним внесенням такого
податку до бюджету продавцем товару чи
виконавцем робіт (а тим більше по
ланцюгу постачання), не зобов'язує
покупця контролювати сплату податку до
бюджету вказаною особою.

Згідно з п.7.1 ст.7 Закону №168/97-ВР
покупець сплачує суму податку на
додану вартість у ціні товару
безпосередньо продавцю, тому не може в
наступному якимось чином впливати на
надходження чи на ненадходження цих
сум податку на додану вартість до
Державного бюджету.

Таким чином, дії ВАТ "Рівнеазот" як
платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції з ТОВ "Транс
Фаворит" не викликають сумніву в їх
реальності та відповідності дійсному
економічному змісту.

Фактично висновки акта перевірки про
нікчемність господарських операцій
позивача з ТОВ "Транс Фаворит"
базуються на акті ДПІ у Київському
районі м.Одеси від 04.05.2011 року
№936/23-34/26674979/37 "Про неможливість
проведення перевірки з питань ведення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ "Транс Фаворит" за період грудень 2010
року" (т.1 - а.а.с.232-235), а також
розбіжностей між задекларованими
позивачем та ТОВ "Транс Фаворит" сумами
податкового кредиту та податкових
зобов'язань на суму 96832,55 грн., які
виникли внаслідок зменшення ДПІ у
Київському районі м.Одеси за
наслідками проведеної перевірки
податкових зобов'язань ТОВ "Транс
Фаворит" на вказану суму.

Разом з тим, дані акта перевірки та
розбіжність між податковим кредитом
позивача і податковими зобов'язаннями
його контрагента, що виникла внаслідок
зменшення податкових зобов'язань
останнього податковим органом, не є
достатніми і незаперечними доказами
нікчемності правочину між ВАТ
"Рівнеазот" та ТОВ "Транс Фаворит" і,
відповідно, недійсності первинних
документів, якими оформлені
господарські операції за таким
правочином. Вищевказаний акт складено
ДПІ у Київському районі м.Одеси за
збігом тривалого часу після завершення
господарських операцій, що були
предметом перевірки.

З огляду на реальний характер операцій,
можливі порушення ТОВ "Транс Фаворит"
та/або його постачальниками податкової
дисципліни та правил здійснення
господарської діяльності не можуть
бути підставою для позбавлення
добросовісного платника податків ВАТ
"Рівнеазот" права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість та відповідно
бюджетного відшкодування.

За таких обставин, суд вважає, що ВАТ
"Рівнеазот" правомірно, з дотриманням
вимог Закону №168/97-ВР та ПК України,
сформовано податковий кредит за
наслідками господарських операцій з
ТОВ "Транс Фаворит" за грудень 2010 року в
сумі 59100,79 грн. та за січень 2011 року в
сумі 37,731,75 грн. Відтак, висновки
податкового органу про завищення
позивачем суми бюджетного
відшкодування на 96832,54 грн. (у тому числі
за січень 2011 року - на 59100,79 грн., за
квітень 2011 року - на 37731,75 грн.) є
неправомірними, а тому податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 року
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в цій частині є протиправним
та підлягає до скасування.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, у
провадженні Рівненського окружного
адміністративного суду перебувала
адміністративна справа №2а/1770/1929/2011 за
позовом ВАТ "Рівнеазот" до ДПІ у м.Рівне
про скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.04.2011 №
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість на 825369,00 грн. і застосування
штрафної санкції в розмірі 1,00 грн.

Вказаним податковим
повідомленням-рішенням позивачу було
зменшено розмір від'ємного значення з
податку на додану вартість за січень 2011
року, зокрема, в сумі 220019,00 грн. за
наслідками господарських операцій з
ТОВ "Доломіт" (65096,27 грн.), з ВАТ
"Нітроферт" (108343,59 грн.), з ВАТ "ГІАП" (40808,57
грн.), з компанією "Inspektorate" (5770,72 грн.).

Постановою суду від 15.06.2011 у справі
№2а/1770/1929/2011 позов ВАТ "Рівнеазот"
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2011 року
№ в частині зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за січень 2011 року на
595350,00 грн., в задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено (т.1 - а.а.с.268-275).

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011 року
у справі №2а/1770/1929/2011 постанову суду
першої інстанції від 15.06.2011 року
скасовано в частині відмови у
задоволенні позову та прийнято в цій
частині нову постанову, якою позов
задоволено: визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2011 року
№ в частині зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за січень 2011 року на
220019,00 грн. У решті постанову суду першої
інстанції залишено без змін (т.1 -
а.а.с.276-280).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.07.2013 року у справі
№К/9991/65800/11 прийнято відмову ДПІ у
м.Рівне від касаційної скарги на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011 року
та постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 15.06.2011 рокук
та закрито касаційне провадження (т.2 -
а.с.26).

Таким чином, правомірність формування
ВАТ "Рівнеазот" податкового кредиту у
січні 2011 року на суму 220019,00 грн. за
наслідками господарських операцій з
нерезидентами ТОВ "Доломіт", ВАТ
"Нітроферт", ВАТ "ГІАП", компанією
"Inspektorate", та, відповідно, правомірність
формування від'ємного значення
податкової декларації за січень 2011
року на вказану суму та формування
бюджетного відшкодування за квітень 2011
року в сумі 220019,00 грн. підтверджена у
судовому порядку та не потребує
доказування.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 року
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 220019,00 грн. є
протиправним та підлягає до
скасування.

Крім того, у провадженні Рівненського
окружного адміністративного суду
перебувала адміністративна справа
№2а/1770/1075/2011 за позовом ВАТ "Рівнеазот"
до ДПІ у м.Рівне про скасування
податкового повідомлення-рішення від
02.03.2011 року № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку за грудень 2010 року на 20577,76 грн.
та застосування штрафних санкцій у
розмірі 5144,44 грн.

Вказаним податковим
повідомленням-рішенням позивачу було
зменшено розмір від'ємного значення з
податку на додану вартість за грудень
2010 року в сумі 20577,76 грн. за наслідками
господарських операцій з поставки газу
з ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України".

Постановою суду від 11.04.2011 року у
задоволенні позову ВАТ "Рівнеазот"
відмовлено повністю (т.1 - а.а.с.253-257).

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2011 року
у справі №2а/1770/1075/2011 постанову суду
першої інстанції від 11.04.2011 залишено
без змін (т.1 - а.а.с.258-261).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.06.2013 року у справі
№К/9991/40167/11 касаційну скаргу ВАТ
"Рівнеазот" залишено без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 11.04.2011 року
та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20.06.2011 року -
без змін (т.2 - а.а.с.27-28).

Таким чином, підтверджені в судовому
порядку та не потребують доказування
висновки відповідача про незаконність
включення позивачем до складу
податкового кредиту грудня 2010 року
20578,00грн. за наслідками господарських
операцій з ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" з поставки газу.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 року
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 20578,00 грн. є правомірним,
а тому підстави для задоволення позову
в цій частині відсутні.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Рівненської області
Державної податкової служби відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"30" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
В.В. Євпак

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Рівнеазот"
м.Рівне-17,33017

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023