Справа № 24330/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2010 р.справа № 2а-795/09
Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області

на постанову Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 03 липня 2009 року
у справі № 2-а-795/2009 за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про поновлення пропущеного строку та
стягнення недоплаченої щомісячної
соціальної допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська, в якому
просив:

поновити строк для звернення до суду за
захистом порушених прав;

зобов'язати відповідача нарахувати
щомісячну державну допомогу
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за 2006-2008
роки та за 5 місяців 2009 року
(січень-травень) в сумі 4390 грн.;

зобов'язати відповідача в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щомісячну соціальну допомогу
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист».

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що має статус «дитини
війни», тому користується всіма
правами та пільгами, передбаченими
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни»для цієї категорії осіб, і
на підставі ст.6 зазначеного Закону має
право на щомісячну доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
При вирішенні питання про нарахування
вказаної доплати до пенсії позивача
відповідач керувався положеннями
нормативних актів, що на підставі
Рішення Конституційного Суду України
були визнані неконституційними, а тому
застосуванню не підлягали.

Постановою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 03 липня 2009 року
адміністративний позов задоволено
частково, а саме визнано причини
пропуску строку позивача до суду
поважними; визнано неправомірною
бездіяльність відповідача щодо не
проведення нарахування та виплати
надбавки до пенсії позивача відповідно
до рішення Конституційного Суду
України №6рп-2007 від 09.07.2007 року;
зобов'язано відповідача провести
нарахування та здійснити виплати
позивачу підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
09.07.2007р. по 31.12.2007 року. В іншій частині
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просило скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволені позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
народився у ІНФОРМАЦІЯ_1. та відповідно
до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»має
статус дитини війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
та відповідною відміткою в ньому (а.с.7).

Згідно статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»була призупинена
п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України
№ 6-рп від 09 липня 2007 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»щодо призупинення
дії положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»визнані
неконституційними.

Відповідно до ст..152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно зі ст..22 Закону України «Про
Конституційний суд України»рішення
Конституційного Суду України
підлягають безумовному виконанню
всіма державними органами, органами
місцевого і регіонального
самоврядування, установами,
організаціями, підприємствами, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та громадянами.

Таким чином, приймаючи до уваги той
факт, що ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»про
зупинення дії ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»на 2007
рік втратила чинність з 09.07.2007 року,
відповідач повинен був здійснити
перерахунок та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії позивачу
відповідно до чинного законодавства,
починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року включно.

Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
будь-яких дій, пов'язаних з
перерахунком та виплати позивачу
підвищення до пенсії відповідно до
положень ст. 6 Закону «Про соціальний
захист дітей війни»з 09 липня 2007 року по
31 грудня 2007 року не здійснювало.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області здійснити
відповідний перерахунок підвищення до
пенсії позивачу у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст..6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа "Кечко проти України", рішення
від 08.11.2005р.).

Колегія суддів вважає обґрунтованими і
висновки суду щодо можливості
поновлення позивачу строків звернення
до суду за позовом про захист порушених
прав.

Відповідно до ст..99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

В обґрунтування причин поважності
пропуску строку звернення до суду з
позовом про захист порушених прав
позивач посилався на те, що про факт
порушення прав стало відомо лише у на
початку грудня 2008 року після
висвітлення таких фактів у засобах
масової інформації, про зміни в
пенсійному законодавстві позивачу
повідомлено не було.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність поновлення строку
звернення до суду з позовом, оскільки
наведені причини пропуску
процесуального строку можливо визнати
поважним і підставою для цього є:
похилий вік позивача, неодноразовість
внесення законодавцем змін до ст.6
Закону № 2195-IV від 18.11.2004 р., якими
призупинялася дія цієї норми та
змінювався розмір підвищення до
пенсії, що у своїй сукупності заважало
позивачу розумітися в нормах Законів,
періоду їх дії, умов та порядку
застосування строку позовної давності,
а також початку і закінчення
процесуальних строків звернення до
суду до часу поки в засобах масової
інформації не стали масово
обговорюватися питання про порушення
прав «дітей війни»., неповідомлення
УПФУ пенсіонерів про внесення змін в
законодавстві.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування не існує.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області залишити
без задоволення, а постанову
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 03 липня 2009 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку передбаченому
ст..212 КАС України.

Головуючий:

Я.В.Семененко

Судді:
Ю.М. Дадим

Л.А. Божко