Справа № 2а-1907/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
Справа № 46317/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Гнатик А.З.

з участю представника відповідача:
Ткачука Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Стрийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління мін доходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2011 року у справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Стрийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління мін доходів у Львівській
області про скасування рішення від
31.01.2011 року,-

В С Т А Н О В
И Л А:

21.02.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій рішення на суму 3 568,00 грн. від
31.01.2011р. №.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
безпідставно та протиправно проведено
перевірку щодо контролю за додержанням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів
та ліцензій і як наслідок прийнято
незаконне рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 31.01.2011
року.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що перевіркою встановлено,
порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме ведення обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації з
порушенням встановленого
законодавством: виявлено не
облікований товар на суму 1784,00 грн., що
підтверджується Актом (довідка)
перевірки за дотримання субєктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій від 12
січня 2011 року та додатком до акта № 3.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Ткачук Т.В. надав
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Ухвалою суду про процесуальне
правонаступництво замінено
відповідача Державної податкової
інспекції у Сколівському районі
Львівської області на його
правонаступника Стрийську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління мін доходів у
Львівській області.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було прийнято
поза межами строків, передбачених
нормами Податкового кодексу України та
Наказу ДПА України №534 від 12.08.2008р., що в
свою чергу вказує на протиправність
оспорюваного рішення з підстав порядку
його прийняття.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та
ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі-КАС України)
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження податкових органів по
контролю за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари,
послуги, виписані в спеціальному
законі, а саме в Законом України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрований державним реєстратором
Сколівської районної Державної
адміністрації Львівської області
01.06.1999р. та взятий на податковий облік в
органах ДПІ Сколівського району
Львівської області. Юридична адреса:
82644, Львівська обл., Сколівський р-н,
с.Тухолька.

12 січня 2011 року працівниками ДПА у
Львівській області на підставі
направлення на перевірку № 54 від
11.01.2011р. було проведено перевірку
суб'єкта господарської діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів та ліцензій:
господарської одиниці "магазин", що
розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Перевіркою встановлено, порушення п. 12
ст. 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі-Закон №265)
ведення обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації з порушенням
встановленого законодавством:
виявлено не облікований товар на суму
1784,00 грн., що підтверджується Актом
(довідка) перевірки за дотримання
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій від 12 січня 2011 року та
додатком до Акта № 3.

На підставі висновку Акта перевірки
ДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
31.01.2011р., яким позивачу нараховані
штрафні (фінансові) санкції на суму 3
568,00 грн.

У відповідності до п.12 ст.3 Закону №265
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно вищевказаних норм Закону
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Облік товарних запасів фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ст.21 Закону №265 до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що не ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта, що ДПІ в Сколівському районі
правомірно застосувало штрафні
(фінансові) санкції за порушення Закону
№265, оскільки у позивача при проведені
перевірки були відсутні накладні від
постачальників на товарно-матеріальні
цінності на загальну суму 1784.00 гривень
по цінах реалізації.

Відповідно до п.44.6 ст.44 Податкового
кодексу України у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Відповідно до п.44.7 ст.44 Податкового
кодексу України протягом п'яти робочих
днів з дня отримання акта перевірки
платник податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

На підставі викладеного, колегія
суддів зазначає, суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було прийнято
поза межами строків, передбачених
нормами Податкового кодексу України та
Наказу ДПА України №534 від 12.08.2008р..

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сколівському
районі Львівської області
задовольнити, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2011 року у справі №2а-1907/11/1370
скасувати та прийняти нову, якою в
позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний