Справа № 812/751/14
Суддя: І.А. Гончарова
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/751/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Гончарової І.А..,

за участі секретаря - Майбороді С.Г..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 21.01.2014,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 21.01.2014.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 21 січня 2014 року
Старобільською ОДПІ на підставі Акту
перевірки за № 131, згідно із п.п. 54.3.2 п 54.3
ст.54 глави 4 розділу II, п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України прийняте
податкове повідомлення-рішення №
, яким ФОП ОСОБА_1 визначені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 354255 грн. 46 коп., з
яких 236170 грн. 31 коп. податку та 118085 грн. 15
коп. - штрафних санкцій.

Крім того, 21 січня 2014 року
Старобільською ОДПІ на підставі Акту
перевірки за № 131 прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким до
ФОП ОСОБА_1 застосована фінансова
(штрафна) санкція, згідно з абз. 2 пункту
121.1 ст.121 Податкового кодексу України за
ненадання книги обліку доходів та
витрат в сумі 1020 грн. 00 коп.

Позивач непогоджується з такими діями
відповідача у зв'язку з наступним.

ФОП ОСОБА_1 мало фінансово-господарські
відносини з TOB «Омега-Сервіс», з яким
укладено договір № 1339 від 01.06.13 на
поставку нафтопродуктів.

На виконання умов договору TOB
«Омега-Сервіс» на адресу ФОП ОСОБА_1.
виписані:

- видаткова накладна від 12.08.2013
року № ОС-0002277 на суму ПДВ 59979,42 грн. на
отримання дизельного пального у
кількості 31210 л. та бензину А-76/80 в
кількості 7000 л.; податкова накладна від
12.08.2013 року № 157 на суму ПДВ 59979,42 грн. на
отримання дизельного палива в
кількості 31210 л. та бензину А-76/80 в
кількості 7000 л.;

- видаткова накладна від 22.08.2013 №
ОС-0002379 на суму ПДВ 51671,00 грн. на
отримання дизельного палива в
кількості 31700 л.; податкова накладна від
22.08.2013 року № 264 на суму ПДВ 51671,00 грн. на
отримання дизельного палива в
кількості 31700 л.;

- видаткова накладна від 30.08.201.3 №
ОС-0002424 на суму ПДВ 63615,89 грн. на
отримання дизельного палива ЕN 590 в
кількості 38210 л.; податкова накладна від
22.08.2013 №264 на суму ПДВ 63615,89 грн.;

- видаткова накладна від 30.08.2013 №
ОС-0002496 на суму ПДВ 60904,00 грн. на
отримання дизельного палива ЕN 590 в
кількості 36800 л.; податкова накладна від
30.08.2013 року №343 на суму ПДВ 60904,00 грн. на
отримання дизельного палива ЕN 590 в
кількості 36800 л.;

На підтвердження факту оплати
отриманого товару від ТОВ
«Омега-Сервіс» ФОП ОСОБА_1 надано
підтверджуючи документи: (виписки з
рахунків). Крім того, позивач надав до
перевірки Товарно-транспортні
накладні:

- від 12.08.2013 року № ОС-0002277 на
відпуск дизельного палива (УКТ ЗЕД
) об'ємом10000 куб.дм.; дизельного
палива (УКТ ЗЕД ) об'ємом 21210
куб.дм.; бензин А-80 (УКТ ЗЕД )
об'ємом 7000 куб.дм.

- від 22.08.2013 р. № ОС-0002379 на відпуск
дизельного палива (УКТ ЗЕД )
об'ємом 31700 куб.дм.;

- від 30.08.2013р. № ОС-00002424 на відпуск
дизельного палива ЕN 590 (УКТ ЗЕД )
об'ємом 28171 куб.дм.; дизельного палива ЕN
590 (УКТ ЗЕД ) об'ємом 10039 куб.дм.;

- від 30.08.2013р. № ОС -0002496 на відпуск
дизельного палива ЕN 590 (УКТ ЗЕД )
об'ємом 36800 куб.дм.

Вказані документи були надані під час
проведення перевірки

На час здійснення господарських
операцій, за якими податкова інспекція
не визнає обгрунтованим віднесення
платником податків до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, контрагент Позивача
(TOB «Омега-Сервіс») був включений до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців, а
також був зареєстрований в якості
платників податку на додану вартість.

Що стосується прийняття відповідачем
прийнятого податкового повідомлення -
рішення № від 21.01.2014 року, яким до
ФОП ОСОБА_1 застосована фінансова
(штрафна) санкція, згідно з абз. 2 пункту
121.1 ст. 121 Податкового кодексу України
за ненадання книги обліку доходів та
витрат в сумі 1020 грн. 00 коп., позивач
зазначає, що позивач повідомив ОДПІ, що
дана книга обліку доходів і витрат була
втрачена і до позивача вже
застосовувалась така штрафна
(фінансова санкція) за податковим
повідомленням-рішенням № від
13.11.2013 року. Повторне застосування
санкцій до платника податків за одне й
те саме порушення не передбачено ані
ст. 85, ані ст. 121 Податкового кодексу
України. Стаття 44 Податкового кодексу
України надає право та обов'язок
платнику податків відновити втрачені
документи, про те - відповідач
проігнорував вказану норму закону.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував, суду надав
заперечення, у яких зазначив, що ФОП
ОСОБА_1 не узгоджувались з УДАІ ГУМВС
України в Луганській області маршрути
перевезення небезпечних вантажів,
документально не підтверджено оплату
за ПММ на адресу ТОВ «Омега-Сервіс», не
доведено факту оприбуткування
придбаного у ТОВ «Омег-Сервіс» ПММ та
не надано жодного підтверджуючого факт
реалізації придбаного у ТОВ
«Омега-Сервіс» товару, документу,
унеможливлюється встановлення
фактичного перевезення ФОП ОСОБА_1
товару від ТОВ «Омега - Сервіс».

Враховуючи вищенаведене,
відповідач просив відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення позову,
виходячи з такого.

Законом України "Про державну
податкову службу в Україні" визначено
статус державної податкової служби в
Україні , її функції та правові основи
діяльності.

Відповідно до вимог ст.3 зазначеного
Закону органи ДПС у своїй діяльності
керуються Конституцією України,
законами України, іншими
нормативно-правовими актами органів
державної влади, а також рішеннями
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування з питань оподаткування,
виданими у межах їх повноважень.

Відповідно до п.1 ст.10 Закону України
"Про державну податкову службу в
Україні" від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ державні
податкові інспекції в районах, містах
без районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції здійснюють
контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів).

Так відповідно до ст.20 Податкового
кодексу України податковий орган має
право проводити перевірки платників
податків.

Згідно до п.75.1. ст.75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом, а
фактичні перевірки - цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальною позаплановою виїзною
перевіркою в свою чергу вважається
перевірка яка не передбачається у
плані роботи органу державної
податкової служби і проводиться за
місцезнаходженням платника податків
чи місцем розташування об'єкта права
власності за наявності хоча б однієї з
обставин, визначених цим Кодексом.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України
передбачено, що податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником податкового органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу, для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень (за
результатами фактичної перевірки - з
дня реєстрації (надходження) акта такої
перевірки до органу державної
податкової служби за основним місцем
обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Згідно ст.21 Податкового кодексу
України посадові особи контролюючих
органів зобов'язані дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що у період з 20
грудня 2013 року по 26 грудня 2013 року
працівниками Старобільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 з питань
правомірності включення до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість за серпень 2013 року
задекларованих взаємовідносин з ТОВ
«Омега-Сервіс», за результатами якої
було складено Акт від 30.12.2013
№131/1700- (а.с. 30-56).

На підставі вищезазначеного акту,
відповідачем 21 січня 2014 року було
винесено податкове повідомлення -
рішення №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 354255,46 грн., а також
податкове повідомлення - рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
1020,00 грн. (а.с.67-70)

Відповідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством, а органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та способом, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При цьому незаконне втручання та
перешкоджання господарській
діяльності суб'єктів господарювання з
боку органів державної влади, їх
посадових осіб забороняються, а органи
державної влади та посадові особи
зобов'язані здійснювати інспектування
та перевірки діяльності суб'єктів
господарювання, дотримуючись вимог
законодавства, поважаючи права та
законні інтереси суб'єктів
господарювання, згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 6
та ч. 5, 6 ст. 19 Господарського кодексу
України.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Омега-Сервіс» (Постачальник) та ФОП
ОСОБА_1 (Покупець) був укладений
договір поставки нафтопродуктів № 1339
від 01.06.2013 року (надалі - Договір)
(а.с.79-81).

Відповідно до умов Договору
Постачальник зобов'язується
поставляти нафтопродукти у
відповідності з поданою Покупцем
заявкою, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар на умовах,
визначених цим Договором.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99 року від N
996-XIV (з наступними змінами та
доповненнями) визначено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства, а первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ст. 9 цього ж Закону підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 року N 88, первинні документи -
це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Інформаційним листом Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 р. N 742/11/13-11 "Щодо однакового
застосування адміністративними судами
окремих приписів Податкового кодексу
України та Кодексу адміністративного
судочинства України" роз'яснено, що
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції, і що для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

На підтвердження виконання даного
Договору позивач надав копії наступних
документів за період, що перевірявся:

- видаткова накладна від 12.08.2013
року № ОС-0002277 на суму ПДВ 59979,42 грн. на
отримання дизельного пального у
кількості 31210 л. та бензину А-76/80 в
кількості 7000 л.; податкова накладна від
12.08.2013 року № 157 на суму ПДВ 59979,42 грн. на
отримання дизельного палива в
кількості 31210 л. та бензину А-76/80 в
кількості 7000 л.;

- видаткова накладна від 22.08.2013 №
ОС-0002379 на суму ПДВ 51671,00 грн. на
отримання дизельного палива в
кількості 31700 л.; податкова накладна від
22.08.2013 року № 264 на суму ПДВ 51671,00 грн. на
отримання дизельного палива в
кількості 31700 л.;

- видаткова накладна від 30.08.201.3 №
ОС-0002424 на суму ПДВ 63615,89 грн. на
отримання дизельного палива ЕN 590 в
кількості 38210 л.; податкова накладна від
22.08.2013 №264 на суму ПДВ 63615,89 грн.;

- видаткова накладна від 30.08.2013 №
ОС-0002496 на суму ПДВ 60904,00 гри. на
отримання дизельного палива ЕN 590 в
кількості 36800 л.; податкова накладна від
30.08.2013 року №343 на суму ПДВ 60904,00 грн. на
отримання дизельного палива ЕN 590 в
кількості 36800 л.;

Товарно-транспортні накладні:

- від 12.08.2013 р. № ОС-0002277 на відпуск
дизельного палива (УКТ ЗЕД )
об'ємом10000 куб.дм.; дизельного палива
(УКТ ЗЕД ) об'ємом 21210 куб.дм.;
бензин А-80 (УКТ ЗЕД ) об'ємом 7000
куб.дм.

- від 22.08.2013 р. № ОС-0002379 на відпуск
дизельного палива (УКТ ЗЕД )
об'ємом 31700 куб.дм.;

- від 30.08.2013р. № ОС-00002424 на відпуск
дизельного палива ЕN 590 (УКТ ЗЕД )
об'ємом 28171 куб.дм.; дизельного палива ЕN
590 (УКТ ЗЕД ) об'ємом 10039 куб.дм.;

- від 30.08.2013р. № ОС -0002496 на відпуск
дизельного палива ЕN 590 (УКТ ЗЕД )
об'ємом 36800 куб.дм.(а.с.82-100)

А також Банківські виписки ФОП
ОСОБА_1 за період з 01.08.2013 року по 30.08.13
року (а.с. 101 - 131)

Суми податку на додану вартість, які
зазначені у податкових накладних були
включені до складу податкового
кредиту, що підтверджується
декларацією з відповідного податку,
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних (а.с.136-147).

Суд вважає, що наданими позивачем
первинними бухгалтерськими та іншими
документами цілком доведено, що
відображена в документах господарська
операція фактично відбулась.

При оцінці зібраних у справі доказів
суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податків має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що не дозволяється
включення до податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
що не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Таким чином, згідно норм чинного на час
виникнення спірних правовідносин
податкового законодавства України
можливість віднесення платником до
податкового кредиту сум податку
залежить від їх оплати (отримання) в
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат
виробництва, та одержання належним
чином оформленої податкової накладної.

За приписами пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються, зокрема, опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Судом встановлена та відповідачем не
заперечується наявність у позивача
податкової накладної, що підтверджує
його право на формування податкового
кредиту за проведеною господарською
операцією (а.с.100).

Відповідачем під час перевірки не було
встановлено, що на час здійснення
спірної операції ТОВ «Омега-Сервіс» не
мав статусу платника ПДВ.

З урахуванням цього наведене
підприємство правомірно видало
податкову накладну, на підставі якої
позивачем було включено до складу
податкового кредиту відповідну суму
податку.

Окрім цього, як вбачається,
відповідачем в Акті перевірки від
30.12.2013 №131/1700- зазначено, що згідно
з реєстраційними даними видами
діяльності фізичної особи - підриємця
ОСОБА_1 визначено, зокрема - оптова
торгівля твердими, рідкими,
газоподібним пальним і подібними
продуктами, а в якості об'єктів, де
здійснюється діяльність фізичної
особи - підприємця є АЗС у
м.Старобільськ, смт.Красноріченське,
смт.Біловодськ, смт.Новопсков,
м.Старобільськ, таким чином, придбання
дизельного палива та бензину є цілком
необхідним позивачу для використання у
власній господарській діяльності.

Що ж стосується прийняття відповідачем
податкового повідомлення - рішення
№ від 21.01.2014 за порушення п.85.2 ст.85
Податкового кодексу України в частині
ненадання ФОП ОСОБА_1 до перевірки
книги обліку доходів і витрат, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

У відповідності до положень ст.44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

У разі втрати, пошкодження або
дострокового знищення документів,
зазначених в пунктах 44.1і 44.3 цієї
статті, платник податків зобов'язаний у
п'ятиденний строк з дня такої події
письмово повідомити контролюючий
орган за місцем обліку в порядку,
встановленому цим Кодексом для подання
податкової звітності, та контролюючий
орган, яким було здійснено митне
оформленнявідповідної митної
декларації.

Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені документи протягом
90 календарних днів з дня, що настає за
днем надходження повідомлення до
контролюючого органу.

Таким чином, позивачу надано право на
відновлення втрачених документів,
однак відповідач не врахував цього при
винесенні оскаржуваного повідомлення -
рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу..

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності свого рішення.

Оскільки відповідачем, який в силу
Закону України "Про державну податкову
службу в України" та за ознаками ст.3 КАС
України є суб'єктом владних
повноважень, при розгляді і вирішенні
судом справи в порядку ч.2 ст.71 КАС
України не доведено правомірності
винесення спірних податкових
повідомлень-рішень, суд доходить
висновку, що спірні правові акти
індивідуальної дії порушують права і
інтереси позивача та не відповідають
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, тому
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного та керуючись,
ст. ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160,
161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 21.01.2014 року задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Луганській
області № від 21.01.2014 року, яким
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1
визначені грошові зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 354255
грн. 46 коп. (триста п'ятдесят чотири
тисячі двісті п'ятдесят п'ять гривень 46
коп.).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Старобільської об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Луганській
області № від 21.01.2014 року, яким до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
застосовано фінансові (штрафні
санкції) у сумі 1020,00 грн. (одна тисяча
двадцять гривень).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_7) судові
витрати в сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційноїінстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна
скаргаподається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщоїї не скасовано, набирає
законної сили після поверненн
яапеляційноїскарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала
законноїсили.

Повний текст постанови складено та
підписано 25 лютого 2014 року.

Суддя
І.А. Гончарова