Справа № 2а-11797/12/0170/21
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/800/34268/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.02.2013 р.

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2013 р.

у справі № 2а-11797/12/0170/21

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Атан-Крим»

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Атан-Крим» (далі -
позивач, ТОВ «Атан-Крим») звернулось до
суду з позовом до Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби (далі -
відповідач, Феодосійська ОДПІ) про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.02.2013 р. позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Феодосійської
ОДПІ від 21.08.2012 р. № та від 21.08.2012 р.
№ .

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2013 р. постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.02.2013 р. залишено
без змін.

У касаційній скарзі Феодосійська ОДПІ,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.02.2013 р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2013 р.
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу ТОВ «Атан-Крим», посилаючись на
те, що касаційна скарга є
необґрунтованою, просить залишити її
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.02.2013 р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2013 р.-
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

Феодосійською ОДПІ проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
позивача з питань взаємовідносин із
ТОВ «Арктика» за період з 01.10.2011 по
31.10.2011, за результатами якої складено
акт № 979/22-03/32085677 від 14.08.2012 р.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем: ч. 1, 3, 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених позивачем при
придбанні та продажу товарів; ст. 134
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення валових витрат
за жовтень 2011 року на загальну суму - 443
438,00 грн.; пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185,
п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого безпідставно
віднесено до складу податкового
кредиту суму податку на додану
вартість у розмірі 663 016,69 грн. за
жовтень 2011 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем 21.08.2012 прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 101 991,00 грн., та № яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 300 485,92 грн. грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між позивачем та ТОВ
«Арктика» укладено договір суборенди
від 19 травня 2011 року. Відповідно до акта
приймання-передачі від 01.07.2011 р. позивач
прийняв у користування резервуари.

Також між позивачем та ТОВ «Арктика»
укладено Договір поставки № 19/5-1 від 19
травня 2011 року та Договір поставки №
2909/1 від 29 вересня 2011 року.

За результатами господарських
операцій були належним чином складені
видаткові накладні, податкові
накладні: № 2 від 03.10.2011 року на загальну
суму 363 800,00 грн., у т.ч. ПДВ 60 633,33 грн.; № 6
від 03.10.2011 року на загальну суму 312 650,00
грн., у т.ч. ПДВ 52 108,33 грн.; № 15 від 04.10.2011
року на загальну суму 344 405,00 грн., у т.ч.
ПДВ 57 400,85 грн.; №16 від 04.10.2011 року на
загальну суму 263 500,00 грн., у т.ч. ПДВ 42 250,00
грн.; № 18 від 05.10.2011 року на загальну
суму 333 775,00 грн., у т.ч. ПДВ 55 629,17 грн.; № 22
від 06.10.2011 року на загальну суму 415 740,00
грн., у т.ч. ПДВ 69 290,00 грн.; № 24 від 07.10.2011
року на загальну суму 322 240,00 грн., у т.ч.
ПДВ 53 706,67 грн.; № 26 від 10.10.2011 року на
загальну суму 322 240,00 грн., у т.ч. ПДВ 53 706,67
грн.; № 30 від 11.10.2011 року на загальну
суму 338 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 56 333,33 грн.; № 32
від 12.10.2011 року на загальну суму 329 550,00
грн., у т.ч. ПДВ 54 925,00 грн.; № 34 від 14.10.2011
року на загальну суму 321 100,00 грн., у т.ч.
ПДВ 53 516,67 грн.; № 36 від 17.10.2011 року на
загальну суму 321 100,00 грн., у т.ч. ПДВ 53 516,67
грн.;

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: - дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; - дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу,
не відноситься до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 Кодексу).

Як вбачається з висновку
судово-економічної експертизи № 267/12
від 04.02.2013 р.: придбання
паливно-мастильних матеріалів у жовтні
2011 року у ТОВ «Арктика» підтверджено
документами первинного
бухгалтерського та податкового обліку
позивача (договори, податкові накладні
за жовтень 2011 року, видаткові накладні
за жовтень 2011 року, оборотна-сальдова
відомість за рахунком 631); cплата
грошових коштів за паливно-мастильні
матеріали, придбані у ТОВ «Арктика» в
жовтні 2011 року підтверджено
документами первинного
бухгалтерського та податкового обліку
позивача (платіжні доручення за
жовтень 2011 року, оборотно-сальдова
відомість по рахунку 631 "Розрахунки з
вітчизняними постачальниками за
жовтень 2011 року); використання у
господарський діяльності у жовтні 2011
року паливно-мастильних матеріалів, що
були придбані у ТОВ «Арктика», а саме їх
подальша реалізація підтверджена
документами первинного
бухгалтерського та податкового обліку
позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з позицією судів
попередніх інстанцій, що позивачем
правомірно здійснено формування як
валових витрат так і податкового
кредиту на підставі отриманих
податкових накладних.

Крім того, суди обґрунтовано не
прийняли до уваги висновки податкового
органу щодо нікчемності правочинів, з
урахуванням всіх обставин справи та
вимог законодавства, чинного на час
виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
27.02.2013 р. та ухвала Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2013 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби відхилити.

2.Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.02.2013 р. та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2013 р.
залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В. Муравйов