Справа № 2а-1671/10/0770
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Справа №
45717/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 15
квітня 2011 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Закарпатської
області, в якому просить визнати
нечинним у повному обсязі рішення
відповідача про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 07.04.2010 року №
1009/23-0/2129.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2011
року у задоволенні позову повністю
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачем
надавалися послуги з гри в більярд, які
відповідно до ст.5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» підлягали
патентуванню. Позивачем відповідні
патенти придбані не були, отже санкції
Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді Закарпатської області
застосовані правомірно.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального права, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила її,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2011
року та повністю задовольнити позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що
констатувати порушення позивачем
приписів статті 5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» щодо
відсутності торгових патентів на право
здійснення діяльності з надання послуг
у сфері грального бізнесу, прямо
забороненого в Україні статтею 2 Закону
України «Про заборону грального
бізнесу в Україні», є грубим порушенням
службовими особами податкового органу
вимог статті 19 Конституції України.

Також, апелянт звертає увагу на те, що у
відповідності до статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (що діяв на момені спірних
правовідносин) у разі коли норма закону
чи іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі закону, або коли
норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що 8 січня 2008 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 була
зареєстрована виконавчим комітетом
Ужгородської міської ради
Закарпатської області відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію
серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Крім того, відповідно до картки
платника (а.с. 35), а також витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.
38) позивач здійснює наступні види
діяльності: діяльність барів (код 55.40.0);
здавання в оренду власного нерухомого
майна (код 70.20.0); інша
видовищно-розважальна діяльність (код
92.34.0).

Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді Закарпатської області в
період з 16 по 23 березня 2010 року
проведено перевірку господарської
одиниці - бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
розташована у АДРЕСА_1 суб'єкта
господарської діяльності ОСОБА_1

За результатами проведеної перевірки
перевірки складено акт (довідку) від
16.03.2010 року за № 005170, з яким був
ознайомлений позивач. Відповідно до
складеного акту перевіркою
встановлено, в тому числі надання
позивачем послуг у сфері грального
бізнесу - гра на більярдних столах
(вісімнадцять більярдних столів) без
придбання торгових патентів, а саме
згідно « 2» звітів по товарах
реєстратора розрахункових операцій,
які знаходяться в книзі ОРО в період з 1
січня 2010 року по 23 березня 2010 року
безперервно надавалися послуги в сфері
грального бізнесу - гра на більярдних
столах по ціні 30 грн. за одну годину гри
на більярдному столі (з використанням 18
більярдних столів). Послуги надавалися
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Таким чином, Державною податковою
інспекцією у м. Ужгороді Закарпатської
області під час перевірки виявлено
порушення почивачем ст.5 Закону України
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач 16.03.2011 року надав свої
пояснення до вищезазначеного акту
перевірки, а саме вказав, що
використовував більярдні столи для
аматорських змагань. Більярдний
інвентар надавався в прокат. Така
діяльність проводиться ним з 01.01.2010
року по день проведення перевірки, а
саме 16.03.2010 року і така зміна діяльності
сталася внаслідок введення в дію
Закону України «Про заборону грального
бізнесу в Україні», в якому вказано, що
гра в більярд без одержання виграшу не
відноситься до грального бізнесу,
однак у торгових патентах по яких
проводилася діяльність до 01.01.2010 року
була зазначена діяльність у сфері
грального бізнесу, а тому вважає, що
якщо б і далі проводилася діяльність по
старих торгових патентах, то позивач
тим самим порушував би норми
вищевказаного Закону

На підставі вказаного акту перевірки
за порушення ст.5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» 07 квітня
2010 року відповідачем було прийнято
рішення № 1009/23-0/2129 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, яким до позивача застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
14557,81 грн.

Разом з тим, судом першої інстанції
було встановлено, що за результатами
вказаної перевірки 23 березня 2010 року
був складений протокол про
адміністративне правопорушення № 233,
відповідно до якого фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 здійснювала
підприємницьку діяльность без
наявності дозвільних документів, а
саме: відсутні відповідні торгові
патенти, чим було порушено ст.5 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»,
відповідальність за яке передбачена ч.
1 статті 164 КУпАП.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 3 червня 2010 року ОСОБА_1
визнано винною у вчиненні
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164
КнАП України та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн., без
конфіскації виготовленої продукції,
знарядь виробництва і сировини.
Вказана постанова набрала законної
сили.

Відповідно до статті 72 частини 4 КАС
України постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалена постанова суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою.

Статтею 5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності»
визначений порядок придбання
торгового патенту на проведення
операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу, які здійснюються
суб'єктами підприємницької діяльності
або їх структурними підрозділами.

Відповідно до ч.2 ст. 5 зазначеного
Закону під гральним бізнесом слід
розуміти діяльність, пов'язану з
влаштуванням казино, інших гральних
місць (домів), гральних автоматів з
грошовим або майновим виграшем,
проведенням лотерей (крім державних) та
розіграшів з видачею грошових виграшів
у готівковій або майновій формі.
Вартість торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу
встановлюється в фіксованому розмірі
на 12 календарних місяців у розмірі,
зокрема для використання столів для
більярду, що вводяться в дію за
допомогою жетона, монети або без них,
крім столів для більярду, що
використовуються для спортивних
аматорських змагань, - 1800 гривень за
кожний стіл для більярду.

З наведених приписів закону випливає,
що суб'єкти підприємницької
діяльності, які надають послуги у сфері
грального бізнесу, у тому числі з
використанням столів для більярду, що
вводяться в дію за допомогою жетона,
монети або без них, зобов'язані
придбавати торгові патенти на
загальних підставах. Наявність
майнових або грошових виграшів не є
необхідною ознакою для віднесення гри
в більярд до грального бізнесу.

Згідно п. 51 ст. 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 01.06.2000
року фізкультурно-оздоровча та
спортивна діяльність з організації та
проведення спортивних занять
професіоналів та любителів спорту, а
також діяльність з підготовки
спортсменів до змагань з різних видів
спорту, визнаних в Україні, підлягає
ліцензуванню.

Статтею 1 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» визначено,
що ліцензіатом є субєкт
господарювання, який одержав ліцензію
на провадження певного виду
господарської діяльності, що підлягає
ліцензуванню.

Як вбачається з матеріалів справи,
ліцензії на спортивну діяльність у
позивача на момент проведення
перевірки не було.

Отже, якщо більярдний стіл
використовується для спортивних
аматорських змагань, субєкт
підприємницької діяльності повинен
мати відповідну ліцензію. В іншому
випадку діяльність з надання послуг
для використання столів більярду є
гральним бізнесом і підлягає
патентуванню.

Крім того, встановлено, що відповідно
до картки платника, а також витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
позивач не здійснює підприємницької
діяльності з передання рухомого майна
у найм. А отже позиція позивача щодо
надання ним послуг з прокату
спортивного інвентарю не відповідає
фактичним обставинам справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що Державна податкова інспекція у м.
Ужгороді Закарпатської області при
винесенні рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 07.04.2010
року № 1009/23-0/2129 діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений законами
України, у зв'язку з чим суд першої
інстанції прийшов до правомірного
висновку, що не підлягають задоволенню
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Закарпатської області про визнання
нечинним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2011
року у справі №2а-1671/10/0770 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга