Справа № К/9991/64983/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/64983/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до прокуратури
Полтавської області про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення за касаційною скаргою
ОСОБА_1 про ухвалу Полтавського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

22 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 28 жовтня 1997 року проходив службу в
органах прокуратури України, в тому
числі в прокуратурі Полтавської
області на посаді старшого помічника
прокурора Полтавської області з питань
нагляду за додержанням і застосуванням
законів на транспорті. Наказом
прокурора Полтавської області від 1
серпня 2008 року №161к позивача звільнено
з посади старшого помічника прокурора
Полтавської області з питань нагляду
за додержанням і застосуванням законів
на транспорті відповідно до статті 38
Кодексу законів про працю України (за
власним бажанням) на підставі поданого
позивачем рапорту з 4 серпня 2008 року.
Позивач стверджує, що звільнення його
зі служби є незаконним, оскільки рапорт
про звільнення написаний позивачем 5
травня 2008 року під тиском прокурора
Полтавської області Войцишена В.Д.
Наступного дня 5 серпня 2008 року позивач
підготував рапорт на ім'я Генерального
прокурора України Медведька О.І. та
прокурора області Войцишена В.Д. щодо
скасування незаконного наказу та
надання позивачу щорічної відпустки за
графіком за 2008 рік. Із наказом про
звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений
начальником відділу роботи з кадрами
ОСОБА_4 5 серпня 2008 року, про що зробив
відповідний запис. Трудову книжку
позивач отримав 8 серпня 2008 року, а
розрахунок був проведений 11 серпня 2008
року. В подальшому протягом 2008-2011 років
ОСОБА_1 звертався на особистий прийом
до прокурорів Полтавської області
Войцишена В.Д., Мельника А.С. та Андрєєва
Р.Г. про поновлення його на публічній
службі в органах прокуратури. Позивач
вважає, що його право порушено 4 квітня
2011 року після отримання на особистому
прийомі у прокурора Полтавської
області Андрєєва Р.Г. категоричної
відмови щодо прийняття ОСОБА_1 на
службу в органи прокуратури. Просив
визнати незаконним та скасувати наказ
прокурора Полтавської області від 1
серпня 2008 року №161 «Про звільнення
молодшого радника юстиції ОСОБА_1. з
посади старшого помічника прокурора
області з питань нагляду за
додержанням і застосуванням законів на
транспорті з 4 серпня 2008 року за власним
бажанням (ст.38 Кодексу законів про
працю України)»; постановити ухвалу про
зупинення дії наказу прокурора
Полтавської області від 1 серпня 2008
року №161 в порядку забезпечення
адміністративного позову на час
розгляду справи до винесення рішення
по суті; поновити позивача на службі в
органах прокуратури Полтавської
області.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року відмовлено у задоволенні
клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строку звернення до суду. Позов ОСОБА_1
до прокуратури Полтавської області про
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення залишено без
розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 6 вересня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а ухвалу Полтавського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2011 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати постановлені судами першої
та апеляційної інстанцій рішення та
направити справу на новий судовий
розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що наказом прокурора
Полтавської області від 1 серпня 2008
року №161к позивача звільнено з посади
старшого помічника прокурора
Полтавської області з питань нагляду
за додержанням і застосуванням законів
на транспорті відповідно до статті 38
Кодексу законів про працю України (за
власним бажанням) на підставі поданого
позивачем рапорту з 4 серпня 2008 року. Із
наказом про звільнення ОСОБА_1 був
ознайомлений 5 серпня 2008 року (що не
заперечує і сам позивач). Суд
апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що доводи
позивача, викладені у позовній заяві та
апеляційній скарзі, про те, що позивач
намагався вирішити даний спір в
досудовому порядку не можуть бути
підставою для визнання причин пропуску
строку звернення до суду поважними.

Відповідно до частини 3 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, в редакції, чинній на момент
звернення позивача з цим позовом до
адміністративного суду, для захисту
прав, свобод та інтересів особи строки
для звернення до адміністративного
суду обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

За правилами частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

В касаційній скарзі позивач зазначив,
що строк звернення до суду ним
пропущений з поважних причин, оскільки
він спочатку використав всі можливі та
доступні способи досудового порядку
вирішення спору (протягом
вересня-грудня 2008 року, щомісячно
протягом 2009 року та у 2010 році він
звертався до прокурора Полтавської
області Войцишена В.Д., 7 лютого 2011 року
до прокурора Полтавської області
Мельника А.С. та 4 квітня 2011 року до
прокурора Полтавської області
Андрєєва Р.Г.). Крім того із письмовими
заявами про прийняття ОСОБА_1 на
особистий прийом до прокурора
Полтавської області неодноразово
звертався його представник.

Зазначені обставини, як правильно
зазначили суди першої та апеляційної
інстанцій, свідчать про те, що позивач
без поважних причин пропустив
встановлений місячний строк для
звернення до суду, оскільки жодних
причин, які би перешкоджали позивачу
звернутися до суду з відповідним
позовом у встановлені процесуальним
законом строки позивачем не приведено.

За правилами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судових рішеннях, не спростовуються,
підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Полтавського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 6 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.