Справа № 643/14043/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Справа № 643/14043/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ВДАІ з обслуговування
Московського району м. Харкова та АП
при ГУ МВС в Харківській області на
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 19.11.2013р. по справі №
643/14043/13-а

за позовом ОСОБА_1

до ВДАІ з обслуговування
Московського району м. Харкова та АП
при ГУ МВС в Харківській області,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області треті особи
Державна автомобільна інспекція ГУ
МВС України в Харківській області ,
Відділ державної виконавчої служби
Московського району Харківського
міського управління юстиції рай

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Московського
районного суду м. Харкова з
адміністративним позовом до ВДАІ з
обслуговування Московського району м.
Харкова та АП при ГУ МВСУ в Харківській
області, Головне управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області треті особи: ДАІ ГУ
МВСУ в Харківській області, ВДВС
Московського району, Харківського
міського управління юстиції, в якій,
після уточнення позовних вимог,
просить визнати противоправними та
неправомірними діями рішення
посадових осіб ВДАІ з обслуговування
Московського району м. Харкова та АП
при ГУ МВСУ в Харківській області,
зобов'язати співробітників ВДАІ з
обслуговування Московського району м.
Харкова та АП при ГУ МВСУ в Харківській
області відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 780, 00 грн. та відшкодувати
майнову шкоду у розмірі 1495, 64 грн. на
користь ОСОБА_1

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 19.11.2013р. частково
задоволено позов. Визнано
противоправними та неправомірними дії
посадових осіб ВДАІ Московського
району м. Харкова та АП при ГУ МВСУ в
Харківській області. Стягнуто з
Державного бюджету України через ГУ
Державної казначейської служби
України у Харківської області майнову
шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 1495,
64грн. В решті позову відмовлено.

ВДАІ Московського району ХМУ ГУ МВСУ в
Харківській області, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подало апеляційну скаргу , вважає
вказане рішення винесеним із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права з причин
застосування загальних норм
цивільного права і одночасним
незастосуванням спеціальних норм
законодавства, просить суд апеляційної
інстанції скасувати рішення
Московського районного суду міста
Харкова від. 19.11.2013 р. , ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи у їх сукупності,
постанову суду першої інстанції ,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
24.11.2012 р. відносно ОСОБА_1 складено
адміністративний протокол на підставі
ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Постановою ВДАІ № АХІ 225720 від 24.11.2013р.
за вказане порушення накладено на
ОСОБА_1 адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 255,00 грн.

21.01.2013року співробітником ВДАІ до ВДВС
Московського району направлені
матеріали відносно ОСОБА_1 для
прийняття заходів адміністративного
впливу.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Московського району
Харківського міського управління
юстиції Бондаренко Н.П. від 14.03.2013 року
відкрито виконавче провадження з
виконання постанови ВДАІ № АХІ 225720 від
24.11.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 в сумі
510,0 грн. , якою надано строк для
добровільного виконання даної
постанови - 21.03.2013р. (а.с.10).

Постановами старшого державного
виконавця ВДВС Московського району
Харківського міського управління
юстиції Бондаренко Н.П від 21.03.2013 року ,
у зв'язку з невиконанням боржником в
добровільному порядку виконавчого
документу, оголошено в розшук та
накладено арешт на автомобіль, який
належить ОСОБА_1, а саме: «SHOKDA
ОСТАVІА»,2004 р., ДНЗ НОМЕР_1 (а.с. 11,12).

Згідно акту від 28.04.2013 р. № 1088 старшим
інспектором ДПС Татарінцевим Ю.А. на
автодорозі Київ-Харків тимчасово
затримано транспортний засіб позивача
та доставлено на спеціальний майданчик
для тимчасового зберігання (а.с.13).

Позивач вказує про неотримання ним
постанов старшого державного
виконавця ВДВС Московського району
Харківського міського управління
юстиції Бондаренко Н.П від 14.03.2013р. та
від 21.03.2013 року.

З матеріалів справи вбачається , що за
послуги переміщення транспортного
засобу на спеціальний майданчик для
тимчасового зберігання в позивачем
понесено витрати сумі 600,0 грн. ,
сплачено суму штрафу в подвійному
розмірі, як такий, що несвоєчасно був
сплачений в сумі 595,64 грн., витрати за
зберігання транспортного засобу на
спеціальному майданчику за дві доби 300,0
грн., що в загальному розмірі складає
1495,64 грн. та підтверджено належними
квитанціями та чеками.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того , що
03.12.2012 р. позивачем сплачено штраф та
надано квитанцію про його сплату до
ВДАІ Московського району, де
співробітник ВДАІ зробив відповідну
відмітку про сплату, однак
відповідачем безпідставно направлено
на виконання до ВДВС Московського
району Харківського міського
управління юстиції матеріал про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1, що призвело до
безпідставного затримання та
транспортування на штраф-майданчик
його автотранспорту, чим нанесено
майнову шкоду правам та інтересам
позивача .

При цьому , суд першої інстанції
відмовив у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення моральної шкоди,
оскільки незручності, які виникли у
позивача у зв'язку з незаконною
бездіяльністю робітників ВДАІ не
підпадають під визначення моральної
шкоди, тим більше, що до цих
незручностей призвело вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення, у зв'язку з чим і було
накладено адміністративний штраф.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Постанова
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позову не
оскаржується.

Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується: подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу; витрати на облік
зазначених правопорушень. Розмір
витрат на облік правопорушень
визначається Кабінетом Міністрів
України.

У свою чергу частиною 1 статті 307
КУпАП передбачено, що штраф має бути
сплачений порушником не пізніш як
через п'ятнадцять днів з дня вручення
йому постанови про накладення штрафу, а
в разі оскарження або внесення на неї
подання прокурора такої постанови - не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
повідомлення про залишення скарги або
подання без задоволення.

Преамбулою Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-XIV визначено, що цей Закон визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Згідно ч.І ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч.І ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи, як
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
22 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки: посвідчення комісій по
трудових спорах, постанови судів у
справах про адміністративні
правопорушення та постанови органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення, - протягом трьох
місяців.

Аналогічне положення міститься у
статті 303 КУпАП згідно з частиною 1 якої
не підлягає виконанню постанова про
накладення адміністративного
стягнення, якщо її не було звернуто до
виконання протягом трьох місяців з дня
винесення.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 ст.27 Закону передбачено, що у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надіслати адресатам із супровідними
листами простою кореспонденцією, крім
постанов про відкриття виконавчого
провадження або відмову у відкритті
виконавчого провадження, про
повернення виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, які надсилаються
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення. Боржник вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 1 статті 35 Закону передбачено,
що за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам.

Враховуючи вищевикладене,
примусове виконання розпочинається
саме не пізніше ніж на восьмий день
після відкриття виконавчого
провадження, але за умови належного
повідомлення боржника про
необхідність добровільного виконання.

Втім, належним повідомленням боржника
є надіслання йому копії постанови
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

З матеріалів справи вбачається , що
дійсно позивачем сплачено штраф за
порушення правил дорожнього руху в
розмірі 255,0 грн., що підтверджено копією
квитанції № 1768_26.1 від 03.12.2012р., як
зазначає позивач квитанцію про сплату
штрафу до ВДАІ Московського району
надано 06.12.2012р. та цією датою
відповідачем зроблено відмітку
«погашено» .

Однак, 21.01.2013р. відповідачем направлено
матеріали про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 до ВДВС
Московського району Харківського
міського управління юстиції.

Відповідач заперечує щодо пред'явлення
квитанції про сплату позивачем штрафу
саме 06.12.12р. з посиланням на витяг з бази
, в якій міститься позначка про
стягнення штрафу - 14.02.2013р.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів іншу дату
сповіщення позивачем про сплату штрафу
, у зв'язку з чим колегія суддів не
приймає до уваги витяг з бази ВДАІ до,
оскільки в ньому міститься відмітка
про внесення даних щодо сплати
позивачем штрафу, а не про дату
звернення позивача до ВДАІ з
повідомленням про його сплату .

Враховуючи вищевикладене , дії ВДАІ
Московського району м. Харкова та АП
при ГУ МВСУ в Харківській області по
направленню 21.01.2013р. матеріалів справи
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 до ВДВС Московського
району Харківського міського
управління юстиції є неправомірним ,
тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції в цій
частині.

Однак, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
стягнення майнової шкоди в розмірі 1495,
64грн. у зв'язку з неправомірними діями
ВДАІ, виходячи з наступного.

Статтею 56 Конституції України
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: 1) втрати,
яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог стаття 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала;
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини; шкода,
завдана каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок непереборної сили,
відшкодовується у випадках,
встановлених законом; шкода, завдана
правомірними діями, відшкодовується у
випадках, встановлених цим Кодексом та
іншим законом .

Відповідно до загальних підстав
цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування шкоди
підлягають : наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіювані.

Колегія суддів зазначає , що для
стягнення такої шкоди необхідна
наявність безпосереднього зв'язку між
протиправними діями та понесеними
витратами (шкодою), який в даному
випадку відсутній .

Немайнова шкода (витрати) в розмірі
1495,64грн., які просить стягнути позивач,
здійснені ним у зв'язку з прийняттям
ВДВС Московського району Харківського
міського управління юстиції постанов
про відкриття виконавчого провадження
від 14.03.2013 року , в отриманні позивачем
якого ВДВС не пересвідчилось , постанов
про оголошення в розшук та накладення
арешту на автомобіль від 21.03.2013р. , які
винесені у зв'язку з несвоєчасним
виконання пунктів 1 та 2 постанови про
відкриття виконавчого провадження ,
які як наполягає позивач, він не
отримував, однак в даному позові дії
(бездіяльність) державного виконавця
не оскаржуються.

Враховуючи вищенаведене , колегія
суддів дійшла висновку , що у стягненні
понесених витрат (майнової шкоди) у
зв'язку з неправомірними діями ВДАІ
слід відмовити, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлена
наявність безпосереднього зв'язку між
протиправними діями та понесеними
витратами (шкодою).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Приймаючи до уваги, що при ухвалені
оскаржуваного рішення судом допущені
порушення норм матеріального права, що
призвело до частково неправильного
вирішення справи по суті , колегія
суддів скасовує постанову суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про стягнення з
Державного бюджету України через ГУ
Державної казначейської служби
України у Харківської області майнову
шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 1495,
64грн., з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні позову в цій
частині.

В іншій частині постанова суду першої
інстанції відповідно положень ст. 200
КАС України підлягає залишенню без
змін, підстави для її скасування
відсутні, відповідно доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильних висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
200, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ВДАІ з
обслуговування Московського району м.
Харкова та АП при ГУ МВС в Харківській
області задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 19.11.2013р. по справі №
643/14043/13-а скасувати в частині стягнення
з Державного бюджету України через ГУ
Державної казначейської служби
України у Харківської області майнову
шкоду на користь ОСОБА_1 в розмірі 1495,
64грн.

В цій частині прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову Московського
районного суду м. Харкова від 19.11.2013р.
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Тацій Л.В. Повний текст постанови
виготовлений 24.02.2014 р.