Справа № 810/5738/13-а
Суддя: Спиридонова В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року 810/5738/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спиридонової В.О., за участю секретаря
судового засідання Тятькова І.А.,
представників позивача Забуги А.М.,
Шутенко В.В., представника відповідача
Завальської С.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві адміністративну справу за
позовом Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківводоканал» до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківводоканал» (далі - позивач,
Підприємство, КП БМР
«Білоцерківводоканал») з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
(далі - Податковий орган) про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень від 04.02.2011 №122, №123,
№124, №232/0, 232/0.

Усною ухвалою суду від 21.01.2014
відповідача - Білоцерківську об'єднану
державну податкову інспекцію
Київської області Державної
податкової служби замінено на
Білоцерківську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач) в порядку
процесуального правонаступництва.

Спірні податкові повідомлення-рішення
прийняті на підставі акта перевірки, в
якому встановлено заниження позивачем
податкових зобов'язань з податку на
прибуток, завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування і суми
податкового кредиту, а також
завищенням амортизаційних витрат у
зв'язку з придбанням імпортного
обладнання. За твердженням податкового
органу позивачем не було надано до
перевірки документів, які
підтверджують здійснення
підприємством витрат, а також порушено
порядок застосування звичайних цін при
взятті на баланс придбаного
обладнання.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вимог податкового
законодавства не порушував, а висновки
податкового органу є безпідставними, у
зв'язку з цим, позивач просив суд
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення визнати
протиправними і скасувати.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги, просили
адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечив, просив відмовити у
його задоволенні. В своїх письмових
запереченнях на адміністративний
позов відповідач наполягає на
законності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень та зазначає, що
останні були прийняти в межах
повноважень Податкового органу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
принципи рівності сторін, суд дійшов
наступних висновків.

Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківводоканал», код за , зареєстроване як юридична особа
29.12.2007 Виконавчим комітетом
Білоцерківської міської ради
Київської області, та перебуває на
обліку як платник податків у
Білоцерківській ОДПІ.

З 30.11.2010 по 17.01.2011 Посадовими особами
Податкового органу проведено планову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 27.12.2007 по
30.09.2010, за результатами якої складено
акт від 24.01.2011 №199/23-2/35615226/19 (далі - Акт
перевірки).

У висновках Акту перевірки встановлено
порушення з боку Підприємства вимог п.
3.1 ст. 3, пп. 4.1.1 п. 4 ст. 4, абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3
п. 5.3 ст. 5, пп. 7.4.2, пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7, п. 10.1
ст. 10, пп. 11.2.1 п. 11.2 і пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», що призвело до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 4371884,00 грн., в тому числі
за 2009 рік на 4371884,00 грн., завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування за ІІІ квартал 2010 року на
суму 3856223,00 грн.; а також порушення вимог
пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, п. 10.1 ст. 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
суму податкового кредиту за березень
2008 року на 135942,00 грн.

До вказаних висновків Податковий орган
дійшов у зв'язку з наступними
викладеними в Акті перевірки
обставинами.

Так, позивачем включено до складу
валових витрат кошти в сумі 25.000.000,00
грн., що були сплачені авансом за
поставку торфу сільськогосподарського
на підставі договору від 04.09.2007 № 04/09-07,
укладеного між КОКП ВКГ
«Київоблводоканал», правонаступником
якого є позивач, та ТОВ «Магнолія». При
цьому, у позивача виявились відсутніми
первинні документи, які передбачені
правилами ведення бухгалтерського та
податкового обліку, що підтверджують
здійснення витрат по даній операції.
Вказане порушення, на думку
Податкового органу, призвело до
завищення валових витрат за 4 квартал
2009 року на загальну суму 20.833.333,00 грн.

Завищення задекларованих позивачем
амортизаційних відрахувань на
загальну суму 1.748.854,00 грн. сталося
внаслідок придбання КОКП ВКГ
«Київоблводоканал», правонаступником
якого є позивач, обладнання «Аквахлор
500» у кількості 11 шт. за безпідставно
завищеною ціною, тобто більшою за
звичайні ціни.

Службовою запискою ГВПМ
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області повідомлено, що в ході
розслідування кримінальної справи
№52-2255, порушеної прокуратурою
Київської області відносно директора
КОКВ ВКГ «Київоблводоканал» ОСОБА_4 за
ч. 3 ст. 365 КК України встановлено, що
службовими особами КОКП ВКГ
«Київоблводоканал» 16.05.2007 укладено
контракт № 0007-05 з компанією «Inter Aqua
Incorporated» на поставку установок для
очищення та дезінфекції води «Аквахлор
500» на суму 1.061.720 дол. США. При цьому, при
розмитненні товару на митниці
підприємством надані документи для
оформлення вантажу, де постачальником
та продавцем ввезених установок є
компанія «MAXUS PROJECTS LLP».

В Акті перевірки зазначено, що
експертизою зазначених договорів
встановлено, що контракт КОКП ВКГ
«Київоблводоканал» з компанією «MAXUS
PROJECTS LLP» є підробленим
(сфальсифікованим). Тобто, кошти на
рахунок компанії «MAXUS PROJECTS LLP»
перераховувались по неіснуючому
контракту.

Крім цього, перевіркою прокуратури
Київської області встановлено, що на
виконання умов контракту поставки №
2007-102 від 18.07.2007 ТОВ «Лабораторія
електротехнології», Москва, продало
підприємству «Inter Aqua Incorporated» установки
для очищення та дезінфекції води
«Аквахлор 500» в кількості 11 шт.,
вартістю 253000 дол. США. У зв'язку з чим,
18.07.2007 ТОВ «Лабораторія
електротехнології» складено інвойс
№2007-102, згідно з яким покупець вантажу
«Inter Aqua Incorporated», одержувач вантажу КОКП
ВКГ «Київоблводоканал», вартість
обладнання 253000 дол. США (1.277.650,00 грн.).
При цьому, в ході досудового слідства
встановлено, що контракт, укладений
компанією «MAXUS PROJECTS LLP», є фіктивним.

Враховуючи викладене, Податковий орган
дійшов висновку, що обладнання для
очищення та дезінфекції води «Аквахлор
500» було придбано Підприємством за
завищеною ціною, відповідно й
балансова вартість такого обладнання
також є завищеною. З цього випливає, що
амортизаційні відрахування щодо
основних засобів також є завищеними.
Таким чином, амортизаційні
відрахування у розмірі 6 відсотків
балансової вартості вказаного
обладнання зменшили об'єкт
оподаткування на загальну суму 1.748.854,00
грн.

Крім того, Податковим органом
встановлено, що в порушення пп. 4.1.1 п. 4.1
ст. 4 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не підтверджено
суму проведених позивачем коригувань в
сторону збільшення валових доходів за 2
квартал 2009 року в сумі 219747,00 грн.

Також, у порушення абз. 4 пп. 5.3.9. п. 5.3. ст.
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» позивачем не
підтверджено суму проведених
коригувань в сторону збільшення
валових витрат у розмірі 4002,00 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ «Рудмаг» за 3
квартал 2009 року.

За результатами перевірки податковим
органом також встановлено, що позивач
занизив валові доходи за 9 міс. 2010 року
на суму 1112163 грн., в тому числі:

1) зменшено валові доходи на суму 2978585,00
грн. (податковим органом не визнано
правомірність коригування платником
податку валових доходів за 2009 рік в
сумі 2.978.585,00 грн. (відображено в рядку 02.2
Декларації з податку на прибуток за 6
міс. 2010 року));

2) збільшено валові доходи на суму
3.866.419,00 грн. (податковим органом не
визнано коригування платником податку
валових доходів за 2009 рік в сумі 2.978.585,00
грн. (відображено в рядку 02.2 Декларації
з податку на прибуток за 6 міс. 2010 року))
і валових доходів за 6 міс. 2010 року в
сумі (-887837,00 грн.) (відображено в рядку 02.2
Декларації з податку на прибуток за 9
міс. 2010 року);

3) зменшено валові доходи на суму 2.000.000
грн. Встановлено розбіжності за даними
податкового обліку, а саме невірно
відображено залишки виробничих
запасів та товарів, що вплинуло на
визначення показника приросту запасів.
У зв'язку з чим, в додатку К1/1 та у рядку
01.2 Декларації з податку на прибуток
відображено залишок запасів на 2.000.000,00
грн. більше.

На підставі Акту перевірки Податковим
органом прийняті наступні податкові
повідомлення-рішення:

- від 04.02.2011 № 122, яким Підприємству
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 3 квартал 2010 року в сумі
478676,00 грн. та нараховано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 119669, 00 грн.;

- від 04.02.2011 № 123, яким Підприємству
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 3 квартали 2010 року в сумі
3.377.547,00 грн. та нараховано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 844387,00 грн.;

- від 04.02.2011 № 2232/0, яким
Підприємству донараховано податкове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у сумі 56359,00 грн., з них 45087,00
грн. - основного платежу та 11272,00 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- від 04.02.2011 № 232/0, яким
Підприємству донараховано податкове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у сумі 5.408.496,00 грн., з них
4.326.979,00 за основним платежем, 1.081.699,00
штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що під час розгляду
даної адміністративної справи
Податковим органом на підставі п. 50.3 ст.
50 Податкового кодексу України повторно
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку КП БМР
«Білоцерківводоканал» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
той самий період (з 27.12.2007 по 30.09.2007) у
зв'язку з поданням Підприємством 15.08.2011
уточнюючої податкової декларації з
податку на прибуток за 2010 рік, в якій
позивач самостійно відкоригував
показники валового доходу за 2008-2009 роки
та 9 місяців 2010 року і валові витрати за
2009 рік та 9 місяців 2010 року.

За результатами вказаної позапланової
перевірки Податковим органом складено
акт від 20.12.2011 за №637323-2/35615226/259 (далі -
Акт позапланової перевірки), з висновку
якого вбачається, що позаплановою
перевіркою повноти визначення податку
на прибуток за період з 27.12.2007 по 30.09.2010 з
урахуванням показників проведених
коригувань податкових зобов'язань у
зв'язку із виправленням самостійно
виявлених помилок та з урахуванням
показників уточнюючої податкової
Декларації з податку на прибуток
встановлено заниження податку на
прибуток на загальну суму 71495 грн. в
тому числі за 2009 рік на 71495 грн., та
завищення об'єкта оподаткування за 3
квартали 2010 року на суму 633487 грн.

Представники податкового органу
пояснили, що здійснюючи перевірку
Підприємства повторно у зв'язку з
поданням уточнюючих декларацій,
винесені раніше податкові
повідомлення-рішення за результатами
проведеної позапланової перевірки не
відкликались, а нові - не приймались.

В свою чергу, представники позивача
зазначили, що під час розгляду даної
справи Підприємством до Податкового
органу подано уточнюючу податкову
декларацію з податку на прибуток за 2010
рік, якою зменшено суму валових витрат
в частині коригування самостійно
виправлених помилок минулих періодів,
тобто періоду, що перевірявся
відповідачем.

Отже, позивач самостійно зменшив
витрати в частині попередньої оплати
за торф ТОВ «Магнолія» на суму 20833333,00
грн., в результаті чого позивачем було
задекларовано прибуток для
оподаткування, нараховано 3 відсотки
штрафних санкцій та пеню.

Крім того, на підставі зазначеної
уточнюючої податкової декларації з
податку на прибуток за 2010 рік на суму
4065611,00 грн. податковим органом було
подано позов про стягнення з позивача
заборгованості з податку на прибуток.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30.09.2011 у
справі №2а-4218/11/1070 (суддя Журавель В.О.)
адміністративний позов
Білоцерківської ОДПІ задоволено,
стягнуто з КП БМР
«Білоцерківводоканал» до Державного
бюджету України податковий борг з
податку на прибуток підприємства в
сумі 3948867,00 грн.

Враховуючи викладене, представники
позивача зазначили, що оскільки
позивачем були самостійно виправлені
помилки в уточнюючих деклараціях, це
вплинуло на об'єкт оподаткування
періоду, що перевірявся, що також
підтверджується даними Акту перевірки
від 20.12.2011. Тому спірні податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню, оскільки суми, які у них
визначені, не відповідають фактичним
даним податкового обліку.

Окрім того, наявність рішення суду, що
набрало законної сили, яким з
Підприємства стягнуто податок на
прибуток, визначений на підставі
уточнюючих декларацій, також є однією з
підстав для скасування даних
податкових повідомлень-рішень, з метою
уникнення подвійної відповідальності.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
об'єктом оподаткування податком на
прибуток є прибуток, який визначається
шляхом зменшення суми скоригованого
валового доходу звітного періоду,
визначеного згідно з пунктом 4.3 цього
Закону на: суму валових витрат платника
податку, визначених статтею 5 цього
Закону; суму амортизаційних
відрахувань, нарахованих згідно із
статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до пункту 4.1 статі 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валовий доход - загальна
сума доходу платника податку від усіх
видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за її межами.

Пунктом 5.1 статі 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5 2 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Таким чином, у разі, якщо платник
податку здійснив певні витрати на
придбання товарів (робіт, послуг) для їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності і ці витрати
підтверджуються відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, він мас право віднести
такі витрати до складу валових витрат.

Згідно з пп. 7.4.2 п. 7.4 ст. 7 цього ж закону
витрати, понесені платником податку у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг) у пов'язаної особи визначаються
виходячи із договірних цін, але не
більших за звичайні ціни, що діяли на
дату такого придбання.

Положення пп. 7.4.1, 7.4.2 поширюються також
на операції з особами, які не є
платниками податку, встановленого ст. 10
цього закону, або сплачують податок на
прибуток за іншими, ніж платник
податку, ставками (пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

Відповідно до пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» витрати платника податку,
понесені по сплаті процентів по
депозитах, орендних платежах,
цивільно-правових договорах пов'язаним
з платником податку особам,
визначаються виходячи із договірних
цім (процентних ставок за депозит), але
не вищих за звичайні ціни (звичайні
процентні ставки за депозит).

Згідно з пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податків або дата
оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

З наданих Податковим органом таблиць
вбачається, що податкові
повідомлення-рішення від 04.02.2011 №122, від
04.02.2011 №124 і частково від 04.02.2011 №126,
прийняті відповідачем на підставі Акту
перевірки, яким встановлено завищення
суми амортизаційних нарахувань за
період з 01.01.2010 по 30.09.2010 у зв'язку з
віднесенням їх до складу витрат на
придбання обладнання для очищення та
дезінфекції води «Аквахлор 500». На
думку Податкового органу, позивач
придбав вказане обладнання по
завищеній ціні.

Відповідно до пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною ціною
вважається ціна товарів (робіт, послуг),
визначена сторонами договору. Якщо не
доведене зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 1.20.8 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» обов'язок доведення того,
що ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни у випадках, визначених
цим Законом, покладається на
податковий орган у порядку,
встановленому законом.

Порядок визначення звичайної ціни
товару (робіт, послуг) регламентований
пп. 1.20.2 п. 1.20 ст. 1 Закону, в межах якого
податковий орган зобов'язаний діяти
при визначенні рівня звичайних цін.

Цією нормою Закону передбачено, що для
визначення звичайної ціни товару
(робіт, послуг) використовується
інформація про укладені на момент
продажу такого товару (роботи, послуги)
договори з ідентичними (однорідними)
товарами (роботами, послугами) у
співставних умовах. Зокрема,
враховуються такі умови договорів, як
кількість (обсяг) товарів (наприклад,
обсяг товарної партії), строки
виконання зобов'язань, умови платежів,
звичайних для такої операції, а також
інші об'єктивні умови, що можуть
вилинути на ціну. При цьому умови
договорів на ринку ідентичних (у разі
їх відсутності - однорідних) товарів
(робіт, послуг) визнаються
співставними, якщо відмінність між
такими умовами суттєво не впливає на
ціну, або може бути економічно
обґрунтована. При цьому враховуються
звичайні при укладанні угод між
недов'язаними особами надбавки чи
знижки до ціни. Зокрема, але не
виключно, враховуються знижки,
пов'язані з сезонними та іншими
коливаннями споживчого попиту на
товари (роботи, послуги), втратою
товарами якості або інших
властивостей: закінченням (наближенням
дати закінчення) строку зберігання
(придатності, реалізації); збутом
неліквідних або низьколіквідних
товарів; маркетинговою політикою, у
тому числі при просуванні товарів
(робіт, послуг) на ринки; наданням
дослідних моделей і зразків товарів з
метою ознайомлення з ними споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Податковий орган ані під час перевірки,
ані під час судового розгляду не надав
суду доказів співставлення цін на
обладнання для очищення та дезінфекції
води «Аквахлор 500», придбаних позивачем
на подібних умовах, що свідчить про те,
що відповідач діяв не у спосіб,
передбачений підпунктом 1.20.8 пункту 1.20
статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
оскільки не здійснив аналізу договорів
з ідентичними (однорідними) товарами у
співставних умовах, укладених на
момент продажу такого товару, що
позбавило його можливості врахувати
відповідні умови договорів, що можуть
вплинути на ціну товару, як того
вимагає зазначена правова норма цього
Закону.

Суд звертає увагу на те, що при
здійсненні відповідачем перевірки
даної фінансово-господарської
операції, в тому числі і вартості
ввезеного на територію України
обладнання «Аквахлор 500», порушень
ведення позивачем податкового обліку
не виявлено. Тобто, відповідач не
заперечував правильність визначення
позивачем ціни вищевказаного
обладнання, що дає підстави для
висновку про те, що ціна обладнання
«Аквахлор 500», визначена сторонами
контракту № 0007-05 від 16.05.2007, відповідає
рівню справедливих ринкових цін.

Також судом встановлено, що
фінансово-господарська операція щодо
придбання позивачем обладнання
«Аквахлор 500» була предметом виїзної
позапланової перевірки КОКП ВКГ
«Київоблводоканал» за період з 01.09.2007
по 31.10.2007, яка оформлена актом від 25.12.2007
№3936/23-4/03346549/434.

З наведеного акта вбачається, що КОКП
ВКГ «Київоблводоканал» проводило
операції з імпорту товарів (придбання
установок для очищення та дезінфекції
води «Аквахлор 500» в кількості 11 штук),
при ввезенні яких сплату податку на
додану вартість було відстрочено
шляхом видачі 25.10.2007 Білоцерківською
ОДНІ податкового векселя АА №1332102 на
суму ПДВ у розмірі 1072337,20 грн.

В даному Акті перевірки відповідач
посилається на контракт № 0007-05 від
16.05.2007, укладений між КОКП ВКГ
«Київоблводоканал» та компанією «MAXUS
PROJECTS LLP», на підставі якого
підприємство придбало обладнання
«Аквахлор 500» на загальну суму 1061720,00
дол. США (5361686,00 грн.). Крім того, в акті
перевірки зазначено, що КОКП ВКГ
«Київоблводоканал» імпортувало товари
(обладнання «Аквахлор 500» - 11 штук) по
ВМД від 25.10.2007 №125010000/7/130103 загальною
митною вартістю 5.361.686,00 грн. На сторінці
17 вказаного Акта податковий орган
зазначає, що достовірність ВМД та факту
перетину митного кордону України
підтверджено гербовою печаткою
митного органу та підписом
відповідальної особи.

Суд звертає увагу на те, що при
здійсненні відповідачем перевірки
даної фінансово-господарської
операції, в тому числі вартості
ввезеного на територію України
обладнання «Аквахлор 500», порушень
ведення позивачем податкового обліку
виявлено не було.

Тобто, відповідач не заперечував
правильність визначення позивачем
ціни вищевказаного обладнання, що дає
підстави для висновку про те, що ціна
обладнання «Аквахлор 500», визначена
сторонами контракту № 0007-05 від 16.05.2007,
відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Під час розгляду справи неодноразово
витребовував у відповідача інформацію
щодо руху і наявності вироку суду у
кримінальній справі №52-2255 за
обвинуваченням директора КОКП
«Київводоканал» ОСОБА_4 за частиною
третьою статті 365 Кримінального
кодексу України, проте відповідач,
зокрема у содових засіданнях 21.01.2014 та
06.02.2014, не надав суду будь-яких доказів
щодо наявності вироку суду у вказаній
кримінальній справі.

Водночас, позивачем надано суду усі
первинні бухгалтерські документи, що
підтверджують факт здійснення витрат
на придбання обладнання «Аквахлор 500»
та використання вказаного обладнання у
господарській діяльності.

Крім того, як встановлено судом,
відповідачем у податкових
повідомленнях рішеннях від 04.02.2011 № 122
та № 123 визначено завищення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції на підставі п.п.54.3.2. п. 54.3. ст. 54,
п. 58.1. ст.58. п. 123.1. ст. 123 Податкового
кодексу України.

Згідно з п. 1 розділу XIX «Прикінцевих
положень» Податкового кодексу України
цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011
року.

Відповідно до п. 2 розділу XIX
«Прикінцевих положень» цього Кодексу з
01.01.2011 втратив чинність Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», на
підставі якого до 01.01.2011
застосовувались штрафні (фінансові)
санкції за актами перевірок з питань
дотримання податкового законодавства.

Статтею 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння,
які на час їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення.

За офіційним тлумаченням ч. 1 ст. 58
Конституції України згідно Рішення
Конституційного Суду України № 1-рп/99
від 09.02.99 дію нормативно-правового акта
в часі треба розуміти так, що вона
починається з момент набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Водночас стаття 58 Конституції України
передбачає зворотну дію в часі
нормативно-правових актів у випадках,
коли вони пом'якшують або скасовують
юридичну відповідальність. Тобто, щодо
юридичної відповідальності
застосовується новий закон чи інший
нормативно-правовий акт. що пом'якшує
або скасовує відповідальність особи за
вчинене правопорушення під час дії
нормативно-правового акта, яким
визначались поняття правопорушення і
відповідальність за нього.

Як вбачається з Акта перевірки від
24.01.2011, відповідач встановив порушення
позивачем податкового законодавства
(завищення від'ємною значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток),
вчиненого у період до 01.01.2011 (за 3
квартали 2010 року), тобто в період дії
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Оскільки положеннями зазначеного
Закону, чинного до 01.01.2011, завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток не
визначалось як правопорушення і за
його вчинення не передбачалась
юридична відповідальність, то
застосування до позивача податковим
органом штрафних санкцій на підставі
Податкового кодексу України у даному
випадку є неправомірним.

Враховуючи викладене, податкові
повідомлення рішення від 04.02.2011 №№ 122,
123, 232/0 є протиправними та
підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ 232/0, яким позивачу визначено
податок на прибуток підприємств в сумі
4326797,00 грн. та штрафні (фінансові)
санкції в сумі 1081699,00 грн., суд зазначає
наступне.

Вказане податкове
повідомлення-рішення стосується,
зокрема, епізоду по завищенню
позивачем валових витрат в сумі 20833333,00
грн. по взаємовідносинах з ТОВ
«Магнолія» по закупівлі торфу
сільськогосподарського.

Проте, як було встановлено в ході
судового розгляду і дану обставину не
заперечував представник податкового
органу, позивач самостійно
відкоригував валові витрати та зняв з
їх складу передоплату за торф, тобто,
підстави для визначення завищення
позивачем валових витрат відсутні.

Щодо проведених Підприємством
коригувань в сторону збільшення
валових доходів за 2 квартал 2009 року в
сумі 219747,00 грн. позивач пояснив, що у
рядок 09.2 декларації з податку на
прибуток за 6 місяців 2009 року було
включено 837 грн. валових доходів, що
помилково не були враховані в доходах
рядка 01.1 в декларації за податку на
прибуток за 1 квартал 2009 року, та 218912
грн. валових доходів, які не були
враховані в доходах рядка 01.1
декларації з податку на прибуток на 2008
рік, у тому числі: від бартерних
операцій, що обраховуються за рах. 37
«розрахунки з постачальниками за
матеріали» на суму 248900,05 грн.; від
продажу товарів на суму 1868,93 грн. (до
всього обсягу товарів застосовано
формулу звичайних продаж на додану
вартість, тоді як продаж металолому
здійснювався без ПДВ); по рахунку 361/4 на
суму -31857,11 грн., оскільки в 2008 році
помилково була застосована формула
визначення доходів «по першій події»,
тоді як необхідно було «за касовим
методом» по оплаті.

Крім того, суд дійшов висновку, що,
оскільки Київським окружним
адміністративним судом 30.09.2011 з КП БМР
«Білоцерківводоканал» до Державного
бюджету України стягнуто податковий
боргу з податку на прибуток
підприємства в сумі 3948867,00 грн. згідно з
уточненими податковими деклараціями,
фактично на момент розгляду даної
справи за одне і те ж порушення вимог
податкового законодавства до позивача
було застосовано одночасно дві
підстави для стягнення, тобто,
податкове повідомлення-рішення
№232/0, яким позивачу донараховано
податкових зобов'язань з податку на
прибуток та постанова суду про
стягнення з позивача податкової
заборгованості з податку на прибуток.

Щодо визначення у податковому
повідомленні-рішенні №232/0 суми
завищення валових витрат у розмірі 4002,00
грн. судом встановлено, що під час
судового розгляду представник
позивача надав суду копії договору від
07.05.2009 № А 46-09, укладеного між КП КОР
«Білоцерківводоканал» і ТОВ «Рудмаг»
про надання послуг з проведення
атестації хіміко-бактеріологічної
лабораторії питної води з відповідними
додатками, рахунку-фактури №46 від
07.05.2009, платіжного доручення від 21.05.2009,
а також копію акта здачі-приймання
виконаних робіт до даного договору на
суму 4000,00 грн. Зазначені документи
подані позивачем в підтвердження суми
проведених коригувань валових витрат в
сторону збільшення у 3 кварталі 2009 року
та підтвердження реальності такого
правочину.

В своїх додаткових поясненнях по
справі позивач зазначив, що валові
витрати в сумі 4000,00 грн. помилково не
були враховані у витратах рядка 04.1
декларації з податку на прибуток за 1
півріччя 2009 року по правилу «першої
події», та були включені у рядок 05.2
декларації з податку на прибуток за 3
квартал 2009 року «Самостійно виявлені
помилки за результатами минулих
податкових періодів».

Також у податкове повідомлення-рішення
від 04.02.2011 №232/0 увійшов епізод
щодо завищення позивачем
амортизаційних нарахувань в сумі 793447,00
грн., у зв'язку із придбанням обладнання
«Аквафлор 500» за завищеною ціною.
Відповідна правова оцінка даному
епізоду була надана судом вище.

З урахуванням викладеного, податкове
повідомлення-рішення від 04.02.2011
№232/0 є протиправним та підлягає
скасуванню.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень. При цьому
представник відповідача в судовому
засіданні пояснити, які саме валові
витрати Підприємства не визнає,
пояснити не зміг.

Враховуючи викладені норми
законодавства обставини справи суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог та наявність підстав
для задоволення адміністративного
позову.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивачем за подання
адміністративного позову був
сплачений судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не заявлено. Вимог про
відшкодування судових витрат позивач
не заявив. Таким чином, судові витрати
стягненню з Державного бюджету не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70-72, 86, 159-163, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київській
області від 04 лютого 2011 року за №№ 122,
123, 232/0, 232/0.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Спиридонова В.О.