Справа № 17475/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2010 р. справа № 2а-11/10(2а-434/09)

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Мациборко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Довгінцевського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 25 січня
2010 року у справі № 2а-11/10 за позовом
ОСОБА_1 до відділу ДАІ м. Кривого Рогу та
УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській
області, інспекторів БДПС ВДАІ м.
Кривого Рогу Левченко Сергія
Анатолійовича, Коліогло В’ячеслава
Володимировича про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
протиправними та скасування постанови
по справі про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
просив визнати дії відповідачів по
складанню постанови по справі про
адміністративне правопорушення
неправомірними, скасувати постанови
про адміністративні правопорушення АЕ
№121299 від 12.04.2009 року та АЕ №121499 від
13.04.2009 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, які передбачені ч.1
ст.122 КУпАП. В обґрунтуванні заявлених
вимог позивач посилався на те, що
правопорушення, яке зазначено в
оскаржених постановах, місця не мало,
інспектор ДПС безпідставно прийняв
рішення про притягнення до
адміністративної відповідальності.

Постановою Довгінцевського районного
суду м. Кривого Рогу 25 січня 2010 року у
задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що дії
інспекторів ДАІ були правомірними, у
зв'язку з чим позивача обґрунтовано
притягнуто до відповідальності за
скоєне правопорушення.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на не повне з'ясування
судом обставин справи, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що відповідачем не
доведено факт скоєння правопорушень,
які зазначені в оскаржених постановах
про притягнення до адміністративної
відповідальності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 12.04.2009 року
відносно позивача інспектором ДПС ВДАІ
м.Кривого Рогу Левченко С.А. винесено
постанову серії АЕ №121299 по справі про
адміністративне правопорушення та
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у
розмірі 300,00 грн..

Відповідно до вказаної постанови
позивач керуючи транспортним засобом,
12.04.2009 року, в м.Кривому Розі, рухався зі
швидкістю 87 км/г, чим допустив
порушення пункту 12.4 ПДР України.

Крім цього, 13.04.2009 року відносно
позивача інспектором ДПС ВДАІ
м.Кривого Рогу Коліогло В.В. було
винесено постанову серії АЕ №121402 по
справі про адміністративне
правопорушення та позивача притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у
розмірі 300,00 грн..

Відповідно до вказаної постанови
позивач керуючи транспортним засобом,
11.04.2009 року, в м.Кривому Розі, рухався зі
швидкістю 90 км/г, чим допустив
порушення пункту 12.4 ПДР України.

Фіксування швидкості, в обох випадках,
здійснювалося інспекторами ДПС
приладом вимірювання швидкості "Візир".

Правомірність та обґрунтованість
постанов про притягнення до
адміністративної відповідальності є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та відмовляючи у задоволенні
позову суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем з додержанням
процедури розгляду справи про
адміністративне правопорушення,
прийнято рішення про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності. Крім цього, судом
зазначено, що позивачем не надано
доказів заявлених вимог, а саме
позивачем не надано постанову про
притягнення до адміністративної
відповідальності, а з копії наданої
постанови не вбачається дати її
прийняття, що не дозволило суду
встановити обставини, які мають
значення для справи.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає
необґрунтованими з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що згідно ч.2 ст. 72 КАС
України обов'язок доказування
правомірності прийнятого рішення
покладено на суб'єкта владних
повноважень, яким таке рішення
прийнято, у зв'язку з чим судом першої
інстанції безпідставно покладено
обов'язок доказування заявлених вимог
на позивача.

Відповідачем будь-яких доказів
правомірності прийнятого рішення суду
не надано, у зв'язку з чим суд вирішив
справу на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на вимоги ст..283 КУпАП відповідно до
якої постанова по справі про
адміністративне правопорушення
повинна містити: найменування органу
(посадової особи), який виніс постанову,
дату розгляду справи; відомості про
особу, щодо якої розглядається справа;
опис обставин, установлених при
розгляді справи; зазначення
нормативного акта, який передбачає
відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»(п.24)
Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що зміст постанови, у справі
про адміністративне правопорушення,
має відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Суд першої інстанції залишив поза
увагою той факт, що в постанові не
відображено у якому режимі працював
прилад «Візир», що не дозволяє зробити
висновок про правомірність дій
інспекторів ДПС щодо застосування
показань такого приладу в якості
доказів скоєння правопорушення,
оскільки власники (співвласники)
транспортних засобів відповідно до
ст.14-1 КУпАП притягаються до
відповідальності за правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху у разі їх фіксації працюючими в
автоматичному режимі спеціальними
технічними засобами, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, чи
засобами фото- і кінозйомки,
відеозапису. Отже, показання
технічного приладу можуть бути
використанні як докази в
адміністративний справі лише за умови
того, що такий прилад має працювати в
автоматичному режимі.

Також, як свідчать обставини справи,
інспекторами ДПС не були складені
протоколи про адміністративне
правопорушення, які є формою фіксації
правопорушення, тобто офіційними
документами, який засвідчує факт
неправомірних дій, за які передбачена
адміністративна відповідальність.

В той же час, відповідно до ст..258 КУпАП
протокол про адміністративне
правопорушення не складається у разі
виявлення адміністративного
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху, зафіксованого
за допомогою працюючих в автоматичному
режимі спеціальних технічних засобів,
що мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису.

Отже, протокол про адміністративне
правопорушення не складається лише у
випадках фіксації адміністративного
правопорушення технічними засобами,
які працюють в автоматичному режимі. Як
зазначено вище, оскаржені постанови по
справі про адміністративне
правопорушення не містять у собі
відомостей про те, що технічний прилад
«Візир»працював в автоматичному
режимі.

Крім цього, відповідно до ст..8 Закону
України «Про захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах»інформація, яка є власністю
держави, або інформація з обмеженим
доступом (до якої відноситься і
інформація, отримана за допомогою
приладу «Візир») повинна оброблятися в
автоматизованій системі із
застосуванням комплексної системи
захисту інформації (КЗСІ) з
підтвердженою відповідністю. Тобто,
перед застосуванням на території
України «Візир»повинен пройти
державну експертизу в Держслужбі
спецзв'язку і захисту інформації
України.

Суду не надано експертного висновку
або сертифіката відповідності приладу
«Візир», тому будь-яка інформація з
цього приладу враховуватися при
розгляді справи не може.

Не звернув суд першої інстанції і увагу
на те, що оскаржена постанова у справі
про адміністративне правопорушення не
містить у собі відомостей про те, чи
повноважний працівник ДАІ здійснював
вимірювання швидкості приладом
«Візир», в той час, як Інструкцією з
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України
(затвердженої наказом МВС №1111 від
13.11.2006р.) передбачено, що до
використання спеціальних засобів
нагляду за дорожнім рухом допускаються
лише співробітники, які вивчили
інструкцію та склали заліки з
використання цих приладів.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів вважає, що оскаржені
постанови у справі про адміністративне
правопорушення не можливо визнати
правомірними та обґрунтованими,
оскільки постанови не містить в собі
посилання на докази, які б свідчили про
вчинення позивачем правопорушень,
відповідальність за які передбачена ч.1
ст.122 КУпАП.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, і вказані обставини є підставою
для скасування постанови суду з
прийняттям нової постанови про
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207 КАС України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Довгинцівського районного
суду м.Кривого Рогу від 25 січня 2009 року
у справі №2а-11/10 скасувати та прийняти
нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову інспектора ДПС ВДАІ
м.Кривого Рогу Левченко С.А. серії АЕ
№121299 від 12.04.2009р. та постанову
інспектора ДПС ВДАІ м.Кривого Рогу
Коліогло В.В. серії АЕ №121402 від 13.04.2009р.
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП - визнати неправомірними
та скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст постанови виготовлено
29.06.2010р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Судді:
Ю.М. Дадим

Л.А. Божко