Справа № 2а-1670/10418/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/29723/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби (правонаступник -
державної податкової інспекції у м.
Полтаві, далі - ДПІ)

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.01.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012

у справі № 2а-1670/10418/11

за позовом публічного акціонерного
товариства "Демітекс" (далі -
Товариство)

до ДПІ

за участю прокуратури Полтавської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2011 року Товариство звернулося
до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило скасувати податкове
повідомлення-рішення від 05.10.2011 №
, згідно з яким позивачеві
визначено суму завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування податку
на прибуток за ІІ квартал 2011 року у
розмірі 6 295 438 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.01.2012,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012,
позов задоволено.

У прийнятті цих судових актів
попередні інстанції виходили з того, що
чинне податкове законодавство не
обмежує право платника на врахування у
складі валових витрат у 2011 році
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, що
утворилося за попередні звітні
періоди.

Посилаючись на помилковість
здійсненого судами тлумачення
положень підпункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України, ДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати прийняті у справі судові
акти та відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог ДПІ з урахуванням такого.

Судами під час розгляду справи
встановлено, що підставою для
прийняття оспорюваного податкового
повідомлення-рішення став висновок
ДПІ, викладений в акті камеральної
перевірки від 15.09.2011 № 6812/15-522, про
незаконне відображення позивачем у
рядку 06.6 декларації з цього податку за
ІІ квартал 2011 року збитків Товариства у
відповідній сумі, що утворилися станом
на 01.01.2011.

На обґрунтування зазначеної висновку
податкова інспекція з посиланням на
пункти 1, 2, 3 підрозділу 4 розділу ХХ
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України зазначила, що показник
рядка 06.6. декларації з податку на
прибуток підприємства має включати
виключно від'ємне значення об'єкта
оподаткування цим податком за перший
квартал 2011 року.

Однак суди цілком обґрунтовано не
погодилися з таким висновком
відповідача.

Так, абзац другий пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України
передбачає право платника податку на
прибуток відобразити у складі витрат
другого кварталу 2011 року суму
від'ємного значення, що є результатом
розрахунку об'єкта оподаткування за
підсумками першого кварталу 2011 року.

Водночас розрахунок об'єкта
оподаткування за перший квартал

2011 року здійснювався на підставі
чинних до 1 квітня 2011 року норм Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (далі - Закон).

Пунктом 6.1 статті 6 Закону було
визначено, що якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування

(з урахуванням суми амортизаційних
відрахувань), сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до складу
валових витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році зазначена норма
застосовувалася з урахуванням пункту
22.4 статті 22 Закону.

Особливості, встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону, полягали в обмеженні
врахування у складі валових витрат у
порядку статті 6 Закону сум від'ємного
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток, яке утворилося
станом на 1 січня 2010 року. До складу
валових витрат платника податку на
прибуток за перший квартал 2010 року
підлягало включенню лише 20 відсотків
від'ємного значення, що утворилося
станом на 1 січня 2010 року.

Водночас, як передбачено абзацом
другим пункту 22.4 статті 22 Закону, у 2011
році сума від'ємного значення, яка
відповідно до абзацу першого цього
пункту не була врахована у складі
валових витрат, та від'ємне значення
об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010
році, підлягають включенню до складу
валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.
Отже, у 2011 році встановлені пунктом 22.4
статті 22 Закону обмеження щодо
можливості врахування всієї суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток у
складі валових витрат не
застосовувалися. При цьому прямо
передбачалося право врахувати у складі
валових витрат першого кварталу 2011
року всю суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування, що виникло у 2010
році.

Таким чином, відповідно до зазначених
законодавчих норм до складу валових
витрат першого кварталу 2011 року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток -
як ті, що утворилися станом на 1 січня 2010
року, так і ті суми від'ємного значення,
що виникли протягом 2010 року.

Отже, розрахунок об'єкта оподаткування
за перший квартал 2011 року повинен був
здійснюватися з урахуванням у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
що утворилися станом

на 1 січня 2010 року, а також протягом 2010
року.

На підставі пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України в разі,
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Включення від'ємного значення об'єкту
оподаткування за підсумками першого
кварталу 2011 року до витрат другого, а не
першого кварталу звітного податкового
року, становить особливість
застосування у 2011 році норми пункту 150.1
статті 150 Податкового кодексу України.

За загальним правилом, установленим
нормою пункту 150.1 статті 150 Податкового
кодексу України, у разі, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Відповідно до пункту 3 підрозділу 4
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України в разі,
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Ці особливості зумовлені тим, що розділ
ІІІ Податкового кодексу України набув
чинності з 1 квітня 2011 року, тобто
починаючи з другого кварталу 2011 року.
Включення від'ємного значення
попередніх податкових періодів до
складу витрат не першого, а другого
кварталу звітного року, має місце лише
у 2011 році, у зв'язку з чим законодавцем
було передбачено відповідні
особливості нормативного регулювання
цієї ситуації.

Таким чином, як вірно зазначили суди, до
складу валових витрат другого
календарного кварталу 2011 року підлягає
включенню сума від'ємного значення
об'єкта оподаткування за перший
квартал 2011 року, яка, у свою чергу,
розраховується з урахуванням у складі
валових витрат першого календарного
кварталу 2011 року сум від'ємного
значення, що утворилися станом на 1
січня 2010 року, а також тих, що виникли
протягом 2010 року.

Відсутні підстави вважати, що поняття
"від'ємне значення, отримане в першому
кварталі 2011 року" у розумінні абзацу
третього пункту 3 підрозділу 4 розділу
ХХ "Перехідні положення" Податкового
кодексу України охоплює лише ті суми
від'ємного значення, які утворилися як
результат господарської діяльності
лише за перший квартал 2011 року.
Зазначене пояснюється тим, що значення
об'єкта оподаткування розраховувалося
в першому кварталі 2011 року з
урахуванням усіх сум, що включалися до
валових витрат цього податкового
періоду, а не лише валових витрат,
сформованих за результатами
господарських операцій тільки першого
кварталу 2011 року. Правомірно
сформоване від'ємне значення об'єкта
оподаткування за попередні податкові
періоди без будь-яких обмежень
включалося до валових витрат першого
кварталу 2011 року і враховувалося при
визначенні об'єкта оподаткування за
цей період, значення якого могло бути
як позитивним, так і від'ємним.

Правомірність формування від'ємного
значення у відповідній сумі у
податковому обліку Товариства
податковим органом не заперечувалася;
в акті перевірки відсутні посилання на
порушення позивачем податкового
законодавства під час визначення
валових витрат у цій сумі.

З урахуванням викладеного висновок
судів про незаконність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень
відповідає наведеним законодавчим
приписам.

Норми матеріального права було
правильно застосовано судами, їх
висновки відповідають установленим у
справі обставинам та наявним у ній
доказам, а відтак підстави для
скасування оскаржуваних судових актів
відсутні. Інша ж оцінка скаржником
фактичних обставин зі спору та
тлумачення закону не є свідченням
судової помилки.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби відхилити.

2. Постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
30.01.2012 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 10.04.2012 у справі № 2а-1670/10418/11 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько