Справа № 820/10251/13-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 820/10251/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень, ОСОБА_1
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013р.
по справі № 820/10251/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Державної виконавчої служби
України Відділу примусового виконання
рішень

про визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Державної виконавчої служби
України Відділу примусового виконання
рішень, в якому з урахуванням уточнень
позовних вимог, просив суд:

-визнати незаконними як дії так і
бездіяльність відповідача щодо
невиконання рішення Європейського
суду з прав людини протягом трьох
місяців;

-зобов'язати відповідача здійснити
повне виконання рішення Європейського
суду з прав людини, шляхом
перерахування коштів у розмірі 31657,08
грн., до яких додати різницю яка виникла
при конвертації 3 тис. євро в
національну валюту на підставі
перерахування її не за курсом, який
існував на день здійснення платежу, а
за курсом граничного терміну щодо
добровільного виконання рішення;

-зобов'язати відповідача нарахувати
пеню у розмірах, визначених рішенням
Європейського суду - нарахувати
простий відсоток у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати з 07.09.2013 року по день
здійснення остаточного розрахунку,
який складається з повної виплати 3 тис.
євро, які конвертовані в національну
валюту по курсу НБУ, що існував на день
здійснення перерахування всієї суми,
до якої має бути додано три відсоткові
пункти по формулі - 3 тис. євро
конвертовані по курсу НБУ на день
здійснення платежу: 365х4х кількість
днів, які є різницею між 06.09.2013 року та
днем остаточного виконання судового
рішення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
позов ОСОБА_1Є задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність
Державної виконавчої служби України
Відділу примусового виконання рішень
щодо невиконання рішення
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013 року № 11770/03 про виплату ОСОБА_1 3000
євро в якості відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, а
також компенсації судових та інших
витрат, разом з будь-якими податками, що
можуть нараховуватися на ці суми, які
мають бути конвертовані в національну
валюту держави - відповідача за курсом
на день здійснення платежу.

Зобов'язано Державну виконавчу службу
України Відділу примусового виконання
рішень () здійснити
повне виконання рішення Європейського
суду з прав людини від 06.06.2013 року №
11770/03 про виплату ОСОБА_1 3000 євро, шляхом
перерахування коштів у розмірі 31657,08
грн. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1
(код НОМЕР_1).

В іншій частині позовних вимог позов
залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1, Державна виконавча
служба України Відділу примусового
виконання рішень подали апеляційні
скарги.

Державна виконавча служба України
Відділу примусового виконання рішень в
апеляційній скарзі просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначив, що судом
при ухваленні спірного рішення не
застосовано до спірних правовідносин
ст. 2, п.9 ч.2 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», ч.2 ст. 2, ст. 7,
п.«б» ч.2 ст. 9 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», що призвело до ухвалення
незаконного рішення, яке підлягає
скасуванню в судовому порядку

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить
змінити оскаржувану постанову в
частині відмови в задоволенні позову
та прийняти в цій частині нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та знайшло своє відображення в ході
апеляційного провадження Урядовим
уповноваженим у справах Європейського
суду з прав людини повідомлено
позивача про ухвалення Європейським
судом з прав людини 06.06.2013 року
остаточного рішення у справі "Кононова
та інші проти України". Згідно зі
статтею 7 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини "
повідомлено, що для отримання коштів,
присуджених вказаним рішенням
Європейського суду, позивачу необхідно
подати до Державної виконавчої служби
України документи, зазначені у
переліку документів, які необхідні для
виконання рішення Європейського суду з
прав людини та виплати присуджених ним
коштів. До вказаного листа додано
стислий виклад рішення суду та перелік
документів, які необхідно для
виконання рішення Європейського суду з
прав людини (а.с. 7,8).

25.06.2013 року відповідачем отримано
службову записку в.о. керівника
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини разом із додатками: рішенням
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. за №11770/03 англійською мовою
разом із перекладом, копію
повідомлення Європейського суду з прав
людини про рішення та копії
повідомлень заявників про рішення
разом із переліком адрес заявників.

03.07.2013 року відповідачем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 38662936, яка отримана
позивачем 10.07.2013 року разом із
супровідним листом, у якому вказано про
необхідність надання переліку
документів.

17.07.2013 року на адресу відповідача
направлено заяву, до якої долучено
перелік документів в тому числі
довідка банку про відкриття рахунку, та
повідомлено про те, що заявником
свідомо вказані банківські реквізити
ОСОБА_1 для перерахування коштів за
рішенням Європейського суду з прав
людини (а.с.50,51).

Державною виконавча служба України
22.07.2013р. листом, який адресовано
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України, Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини та
позивачам по справі (до відома),
направлено для виконання та відома
заяву та банківські реквізити
спадкоємців ОСОБА_1 по рішенню
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. по справі № 11770/03 для
перерахунку коштів (а.с.12).

Листом від 11.10.2013р. повідомлено
позивача, що Державним виконавцем на
адресу Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України
направлена заява з банківськими
реквізитами, однак, вказаним
Департаментом 11.09.2013р. на спеціальний
реєстраційний рахунок Державної
виконавчої служби України
перераховані кошти за вищевказаним
рішенням розмірі 31657,08 грн. (еквівалент
3000 євро), призначені для виплати ОСОБА_1,
оскільки вказано банківські реквізити
рахунку, який належить іншій особі, а не
стягувачеві, та запропоновано
терміново надати банківські реквізити
у національній валюті
держави-відповідача, для виплати
належних коштів.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є частково
обґрунтованими та доведеними, а позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини"протягом десяти днів від дня
отримання повідомлення Суду про
набуття Рішенням статусу остаточного
Орган представництва надсилає
стягувачеві повідомлення з
роз'ясненням його права подати до
державної виконавчої служби заяву про
виплату відшкодування, в якій мають
бути зазначені реквізити банківського
рахунка для перерахування коштів;
надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.

Згідно ст. 8 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" виплата Стягувачеві
відшкодування має бути здійснена у
тримісячний строк з моменту набуття
Рішенням статусу остаточного або у
строк, передбачений у Рішенні. У разі
порушення строку, зазначеного в
частині першій цієї статті, на суму
відшкодування нараховується пеня
відповідно до Рішення. Протягом одного
місяця від дня відкриття виконавчого
провадження за Рішенням Орган
представництва надсилає до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, постанову про
відкриття виконавчого провадження та
документи, передбачені у пункті "б"
частини першої статті 7 цього Закону.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом 10 днів від
дня надходження зазначених у частині
третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний стягувачем
банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок
державної виконавчої служби коштів з
відповідної бюджетної програми
Державного бюджету України. Порядок
збереження коштів на депозитному
рахунку державної виконавчої служби
визначається Законом України "Про
виконавче провадження".

Стаття 2 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
передбачає, що порядок виконання
Рішення визначається цим Законом,
Законом України "Про виконавче
провадження", іншими
нормативно-правовими актами з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Законом.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з думкою суду
першої інстанції стосовно
обґрунтованості твердження
відповідача про недотримання
позивачем положень ст.7 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", відповідно до якої стягував
(фізична особа на користь якої
Європейський суд з прав людини
присудив справедливу сатисфакцію)
повинен подати на адресу Державної
виконавчої служби України заяву про
виплату відшкодування, в якій мають
бути зазначені реквізити банківського
рахунка для перерахування коштів. До
заяви додається в тому числі копія
довідки банківської установи, в якому
відкрито рахунок стягувача, де
обов'язково має бути зазначено повне
найменування банківської установи,
транзитний рахунок банку, особистий
рахунок стягувача, код ЄДРПОУ банку,
МФО банку.

Отже, з урахуванням положень
Моніторингу виплати сум, присуджених
як справедлива сатисфакція
затвердженого Комітетом Міністрів
Європи від 31.05.2007 заявник, який є
жертвою порушення, визнається Судом як
отримувач, і саме йому повинна
здійснюватись виплата.

Відповідно ст.45 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" за письмовою заявою стягувача -
фізичної особи чи його представника (за
наявності відповідних повноважень)
стягнуті грошові суми можуть бути
перераховані державним виконавцем на
зазначений ним рахунок у банку або в
іншій фінансовій установі чи надіслані
на адресу стягувача поштовим
переказом, що здійснюється за його
рахунок, крім переказу аліментних сум.

Не допускається виплата стягувачу
стягнутих сум готівкою або виплата
стягнутих сум іншим особам, які не є
стягувачами. Забороняється
використовувати стягнуті з боржників
грошові суми, що підлягають виплаті
стягувачам, на цілі, не передбачені
цією статтею, а також звертати на них
стягнення для виплати іншим особам, які
не є стягувачами за виконавчими
документами, під час примусового
виконання яких ці суми стягнуто (крім
випадків, коли стягувач є одночасно
боржником у іншому виконавчому
провадженні).

Повноваження Державної виконавчої
служби щодо виконання судових рішень
визначаються положеннями Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999р. №606 зі змінами та
доповненнями (далі - Закон №606) та
Законом України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини».

Згідно ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Крім того, відповідно до Положення «Про
Державну виконавчу службу України»,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 385/2011, Державна
виконавча служба України здійснює
державний нагляд та контроль за
додержанням законодавства про
виконавче провадження, правильністю,
своєчасністю та повнотою вчинення
виконавчих дій державними виконавцями
(п.п.6 п.4 Положення).

Отже, саме на органи Державної
виконавчої служби законодавчо
покладені обов'язки на проведення дій
щодо оперативного виконання
відповідного рішення суду
Європейського суд з прав людини.

Матеріалами справи підтверджено, що
державним виконавцем після отримання
заяви позивача із додатком-відомості
по рахунку, зі змісту яких вбачається
недотримання заявником положень ст.7
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" та ст.45 Закону
України «Про виконавче провадження» не
вжиті відповідні заходи щодо усунення
вказаних розбіжностей та передано
документи для сплати компенсації
позивачу (а.с.54).

У п. 3 ст. 9 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
визначено, що протягом трьох днів з
моменту перерахування на депозитний
рахунок державної виконавчої служби
суми відшкодування державна виконавча
служба повідомляє про це стягувача.

Із долучених до матеріалів справи
документів встановлено, що вказане
повідомлення внаслідок значної
кількості справ, що перебуває у
провадження державного виконавця,
направлено на адресу позивача із
порушенням триденного строку (а.с.65-66).

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем було надано
відповідні реквізити банківського
рахунку, для перерахування коштів за
належністю (а.с.58-59), проте у строк до
12.12.2013 року сума заборгованості перед
позивачем на виконання рішення
Європейського суду з прав людини, у
повному обсязі не сплачена.

Таким чином, вказані дії свідчать про
бездіяльність Державної виконавчої
служби України та недотримання строків
визначених у ст.8 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» для виконання таких рішень.

Отже, права позивача на повне
відшкодування витрат визначених у
судовому рішенні Європейського суду з
прав людини є порушеними, а тому
потребують судового захисту шляхом
зобов'язання відповідачів виплати йому
визначене рішенням Європейського суду
з прав людини відшкодування

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку щодо задоволення вимог
позивача про визнання незаконною
бездіяльності Державної виконавчої
служби України Відділ примусового
виконання рішень щодо невиконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 06.06.2013 року № 11770/03 про
виплату ОСОБА_1 3 3000 євро в якості
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсації
судових та інших витрат, разом з
будь-якими податками, що можуть
нараховуватися на ці суми, які мають
бути конвертовані в національну валюту
держави-відповідача за курсом на день
здійснення платежу та зобов'язання
здійснити повне виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013 року № 11770/03 про виплату ОСОБА_1 3
3000 євро, шляхом перерахування коштів у
розмірі 31657.08 грн. на розрахунковий
рахунок позивача.

При цьому, колегія суддів вважає
правильним рішення суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
позову в частині визнання незаконними
дій відповідача, яка призвели до
невиконання протягом трьох місяців
рішення Європейського суду, оскільки у
спірних правовідносинах виконання дій
із порушенням вимог діючого
законодавства обумовлено наявністю
встановленої судом бездіяльності, як
форми поведінки особи, яка полягає у
невиконанні нею дій, які вона повинна
була і могла вчинити відповідно до
покладених на неї посадових обов'язків
і згідно з законодавством України.

Враховуючи викладене вище, саме
визнання незаконною бездіяльності
відповідача, є належним засобом
захисту прав та охоронюваних законом
інтересів позивача та гарантує
дотримання і захист прав та інтересів
від порушень з боку суб'єктів владних
повноважень, коли ці порушення ще не
припинені (статті 7, 8, 11, ч. 4 ст. 112, ст. 162
КАС України).

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача додати до суми
присудженого відшкодування суму
різниці, що виникла при конвертації 3
тис. євро в національну валюту на
підставі перерахування її не за курсом,
який існував на день здійснення
платежу, а за курсом граничного терміну
щодо добровільного виконання рішення
Європейського суду з прав людини,
колегія судді зазначає наступне.

Порядок використання коштів,
передбачених у державному бюджеті для
здійснення платежів, пов'язаних з
виконанням рішень закордонних
юрисдикційних органів, прийнятих за
наслідками розгляду справ проти
України, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 07.03.2007 №
408, визначає механізм використання
коштів, передбачених Міністерству
юстиції України - головному
розпоряднику у державному бюджеті за
програмою «Платежі на виконання рішень
закордонних юрисдикційних органів,
прийнятих за наслідками розгляду справ
проти України». Бюджетні кошти за даною
програмою спрямовуються на виплату
грошових сум за рішеннями закордонних
юрисдикційних органів, в тому числі
Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку для
здійснення платежів головний
розпорядник подає до Казначейства,
уповноваженого банку платіжний
документ.

Так, Рішення Європейського суду з прав
людини набуло статусу остаточного з
06.05.2013 року та відповідно до п. 2 ст. 44
Конвенції, держава-відповідач має
сплатити заявнику суми, що мають бути
конвертована в національну валюту
Держави-відповідача за курсом на день
здійснення платежу. Після сплину
вищезазначених трьох місяців і до
остаточного розрахунку на зазначені
суми нараховуватиметься простий
відсоток у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, плюс три відсотки

Враховуючи вищевикладені норми права,
Департамент планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України, основним завданням, якого
відповідно до Положення про
Департамент планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 03 квітня
2012 року №311/12, є організація
бухгалтерського обліку і звітності у
системі Міністерства та інше надіслано
до центрального органу виконавчої
влади платіжний документ відповідно до
Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.09.2013 Державною казначейською службою
України погашено фінансове
зобов'язання по сплаті відшкодування
відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини від 06.09.2013 по справі
№ 11770/03-а.с.56.

Також матеріалами справи встановлено,
що конвертація в національну валюту
присуджених позивачеві 3 тис. євро
здійснювалась у день оформлення
платіжного доручення від 06.09.2013 року №
3297 шляхом перерахунку за офіційним
курсом валют, встановленим на цей день
Національним банком України.

Національний банк України встановлює
офіційний курс валют у кінці поточного
робочого дня на наступний робочий день
за результатами торгів на
міжбанківській валютній біржі.
Відповідно до інформації щодо
офіційного курсу гривні до іноземних
валют, розміщеної на офіційному
веб-сайті Національного банку України
(http://bank.gov.ua/kurs/last_kurs1.htm), на 06.09.2013 року
(день підготовки платіжного доручення)
у розмірі 1055.2359 грн. за 100 євро.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність
застосування відповідачем курсу євро
на день формування платіжного
доручення.

Крім того, колегія суддів суду
апеляційної інстанції погоджується з
думкою суду першої інстанції щодо
помилковості доводів позивача
стосовно того, що днем виплати коштів є
дата, коли вищевказані кошти будуть
зараховані на його банківський
рахунок, з огляду на наступне.

31 травня 2007 року Комітетом Міністрів
Ради Європи затверджено «Моніторинг
виплат сум, присуджених як справедлива
сатисфакція», пунктом 11 якого
визначено, що «виплата» означає
«надання відповідної суми в
розпорядження» отримувача
справедливої сатисфакції в будь-який
спосіб, якщо доведено, що він є
достатньо ефективним. Способи надання
грошей в розпорядження заявника можуть
бути різними: виплата через
банківський перерахунок, чек або
платіжний ордер, депозит на
банківський рахунок на ім'я заявника;
розміщення грошей в банку на депозиті
органів влади, в національному банку, в
уповноваженій установі і таке ін.
Важливим є щоб гроші були в
розпорядженні заявника, і щоб він/вона
були поінформовані про це максимально
швидко. Беручи до уваги
різноманітність засобів, які
використовуються для надання грошей у
розпорядження заявника, докази та
документи на підтвердження платежу,
які надаються державою (завжди в
письмовому вигляді) так само різняться.
Відповідно до пункту 58 Моніторингу
копія платіжного доручення є одним із
підтверджень виплати.

Беручи до уваги, що частиною 4 статті 8
Закону України «Про виконання рішень
та застосування рішень Європейського
суду з прав людини» передбачено 10
денний термін, протягом якого Державне
казначейство здійснює списання коштів
на вказаний стягувачем банківський
рахунок, суд приходить до висновку про
неможливість передбачити офіційний
курс валют на день фактичного
зарахування коштів на рахунок
позивача.

Оскільки дата платіжного доручення
від 06 .09.2013 року № 3297 є наближеною до
дати фактичного списання коштів з
Державного бюджету 11 вересня 2013 року
позивачеві 3 тис. євро, конвертованих в
українську гривню, то, ураховуючи
викладене, саме дату платіжного
доручення слід вважати датою виплати
грошового відшкодування на виконання
Рішення Європейського суду з прав
людини від 06.06.2013 року у справі № 11770/03.

Окрім того, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача нарахувати пеню у
розмірах, визначених рішенням
Європейського суду, з наступних
підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.8 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» у разі порушення
строку, зазначеного в частині першій
цієї статті, на суму відшкодування
нараховується пеня відповідно до
Рішення.

Як правильно зауважено судом першої
інстанції, вказана вимога є такою, що
заявлена на майбутнє, а тому не може
бути задоволена судом, оскільки
позивачем не оскаржувалася
правомірність нарахування пені згідно
вимоги № 13-968/11.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Проте, вимога державного виконавця №
13-968/11 не є рішеннями у розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки є лише засобом
надання певної інформації суб'єкту,
якому вони адресовані тобто
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України, а отже не встановлює будь-яких
прав та обов'язків щодо позивача.

Отже, наведені обставини свідчать про
відсутність факту порушення прав
позивача з боку відповідача, яке може
бути встановлено після здійснення
відповідної виплати.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Апелянтами не було надано доказів на
підтвердження заявлених ними вимог, а
тому доводи апеляційних скарг
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Таким чином підстави для скасування
або зміни рішення суду першої
інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень, ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.12.2013р. по
справі № 820/10251/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Ральченко І.М. Рєзнікова С.С.