Справа № 28468/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2010 р. справа № 2-а-725/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А.
Руденко М.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Добровеличківському районі
Кіровоградської області

на постанову Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 30 серпня 2010 року у справі №
2а-725/10 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Добровеличківському районі
Кіровоградської області

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Добровеличківському районі
Кіровоградської області, в якому
просила:

зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити на користь позивача
щомісячну державну соціальну допомогу
в розмірі 30% мінімальної пенсії за
віком за 2006-2008роки в сумі 4471,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що має статус "дитини
війни", тому користується всіма правами
та пільгами, передбаченими Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни " для цієї категорії осіб, і на
підставі ст.6 зазначеного Закону має
право на щомісячну доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
При вирішенні питання про нарахування
вказаної доплати до пенсії позивачу
відповідач керувався положеннями
нормативних актів що на підставі
Рішень Конституційного Суду України
були визнані неконституційними, а тому
застосуванню не підлягали.

Постановою Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 30 серпня 2010 року
адміністративний позов задоволено
частково, а саме визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування та виплати позивачу у
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року суми
підвищеної на 30% мінімальної пенсії за
віком згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»розрахованого з урахуванням
вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого на час
виплати у період липня-грудня 2007 року
та травня-грудня місяців 2008 року;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплаті позивачу суми пенсії
підвищеної на 30% мінімальної пенсії за
віком, передбачене ст.. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року включно,
керуючись законодавчо визначеним
розміром мінімальної пенсії за віком
встановленим на час виплати у період
липня-грудня 2007 року та травня-грудня
2008 року. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
Управління Пенсійного фонду України в
Добровеличківському районі
Кіровоградської області звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести рішення яким
позивачу в позові відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина,
її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
народився 1937 року та відповідно до абз.
1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»має
статус дитини війни що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
посвідчення (а.с.5).

Отже, позивач є особою, яка має
право на отримання підвищення до
пенсії, у розмірах, які визначено
Законом, а відтак має право на
звернення до суду за захистом
порушеного такого права.

В той же час, право на звернення до
суду не є абсолютним і може бути
обмеженим, в тому числі і встановленням
строків для звернення до суду.

Так, відповідно ст..99 КАС України,
яка діяла в редакції на час подання
позовної заяви позивачем до суду
першої інстанції, відповідно до якої
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, чинне законодавство,
встановленими строками, обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

У відповідності до ст. 100 КАС
України, в редакції на час подання
позовної заяви до суду першої
інстанції, пропущення річного строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
позову за умови, що на цьому наполягає
одна із сторін.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст..17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини»є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав (
наприклад, справа «Стаббігс та інш.
Проти Великобританії»рішення від
22.10.1996р., «Девеер проти Бельгії»рішення
від 27.02.1980р.).

Як вбачається з матеріалів справи
адміністративний позов, в якому, в тому
числі, заявлені вимоги про перерахунок
та виплату підвищення до пенсії за 2007,
2008, роки подано до суду 02.12.2009р., тобто з
пропуском встановлено строку
звернення до суду.

Представник відповідача, подав до
суду клопотання про застосування
процесуальних строків звернення до
адміністративного суду, в яких
наполягав на відмові у задоволенні
позову з підстав пропуску позивачем
річного строку звернення до суду
(а.с.10).

Як вбачається з заявленого позову,
позивачем у справі не було заявлено
клопотання про поновлення
процесуального строку та
необґрунтовано поважності причин
пропуску строку для звернення до суду,
а судом першої інстанції не
встановлено поважності причин
пропуску такого строку.

Колегія суддів вважає, що будь-які
об'єктивні чи суб'єктивні обставини не
позбавляли позивача можливості
звернутися до суду, у визначені законом
строки, з відповідним позовом до
відповідача, якщо позивач вважав, що
діями чи бездіяльністю відповідача
порушуються його права та законні
інтереси. Виплати підвищення до пенсії
є щомісячними, а відтак позивач знав
розмір цих виплат і в разі не згоди мав
право звернутися до суду. Право на
звернення до суду не залежить від
прийняття рішень Конституційним Судом
України.

За таких обставин, суд першої
інстанції, вирішуючи позовні вимоги за
2007, 2008 рік порушив вимоги
процесуального законодавства, не
застосувавши встановлений річний
строк звернення з позовом до суду, що
призвело до неправильного вирішення
справи у цій частині заявлених
позовних вимог.

З огляду на викладене, з урахуванням
часу звернення позивача з позовом до
суду (02.12.2009р.) та враховуючи те, що
відповідач наполягав на відмові у
задоволенні позову з тих підстав, що
позивачем пропущено строк для
звернення до суду, колегія суддів
вважає за необхідне постанову суду
першої інстанції в частині визнання
протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування та
виплати підвищеної на 30% мінімальної
пенсії за віком та зобов'язання
відповідача при нарахуванні та виплаті
суми пенсії підвищеної на 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 01.12.2008 року - скасувати, з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволені позовних вимог в цій
частині.

В той же час, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок підвищення до
пенсії як «дитині війни»з 22 травня 2008
року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
було внесено зміни до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»та встановлено з 01 січня 2008 року
інший порядок розрахунку підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії «дітям війни», були
визнанні неконституційними та
втратили чинність з дня прийняття
вказаного рішення.

Проте, Управління Пенсійного фонду
України в Добровеличківському районі
Кіровоградської області будь-яких дій
з цього приводу не здійснювало.

Отже, з урахуванням вимог ст. 99 КАС
України, яка діяла на час подання
позовної заяви до суду першої
інстанції, та враховуючи час звернення
до суду позивача з позовом, колегія
судів приходить до висновку про
необхідність зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Добровеличківському районі
Кіровоградської області провести
перерахунок та виплатити позивачу
недоотримані суми щомісячної надбавки
до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з 02 грудня 2008 року по 31 грудня 2008
року.

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з доплат дітям війни суд
обґрунтовано до уваги не взяв, оскільки
питання фінансування цих видатків не є
предметом спору, що розглядається.
Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог і судом першої інстанції не
розглядалось.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зауважити те, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р.
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», якою
визначено розмір виплат підвищення до
пенсії, оскільки виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
підвищення до пенсії, слід керуватися
Законом (Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

На підставі викладеного, керуючись п. 3
ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Добровеличківському районі
Кіровоградської області задовольнити
частково.

Постанову Добровеличківського
районного суду Кіровоградської
області від 30 серпня 2010 року у справі №
2а-725/10 в частині визнання протиправною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування та виплати підвищеної на 30%
мінімальної пенсії за віком та
зобов'язання відповідача при
нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 суми
пенсії підвищеної на 30% мінімальної
пенсії за віком, передбачене ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»куруватися законодавчо
визначеним розміром мінімальної
пенсії за віком встановленим на час
виплати у період липня-грудня 2007 року
та травня-грудня 2008 року, за період з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 01.12.2008 року -скасувати та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволені позовних вимог в цій
частині.

В іншій частині постанову
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області від 30 серпня
2010 року у справі № 2а-725/10 залишити без
змін.

Постанова суду набирає законної
сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
М.А. Руденко