Справа № 2а/123/34/13
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/20225/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим (далі - УПФ)
про зобов'язання провести перерахунок
пенсії за касаційною скаргою УПФ на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 6 березня 2013 року,

в с т а н о в и л
а:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив:

визнати незаконними дії УПФ, допущені
при перерахунку пенсії, проведеної
01.11.2012 року, відповідно до якого розмір
його пенсійних виплат зменшився з 3950
грн. до 2300 грн.;

зобов'язати відповідача, починаючи з
листопада 2012 року, проводити
нарахування і виплату пенсії за віком у
розмірі 3950 грн. з подальшим збільшенням
відповідно до діючого законодавства.

Посилався на незаконність зменшення
розміру пенсії.

Постановою Київського районного суду
м. Сімферополя від 15 січня 2013 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Севастопольський апеляційний
адміністративний суд рішенням від 6
березня 2013 року зазначену постанову
скасував і ухвалив нову про
задоволення позову. Визнано
протиправним та скасовано
розпорядження УПФ №160023 від 08.10.2012 року,
від 30.10.2012 року по перерахунку пенсії за
новою формулою. Зобов'язано поновити
ОСОБА_2 виплату пенсії за віком в
розмірі, визначеному згідно розрахунку
та протоколу №9993 від 16.12.2011 року із
застосуванням показника середньої
заробітної плати у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески, та яка
відповідно до закону враховується для
розрахунку пенсії за 2010 рік.

У касаційній скарзі представник УПФ,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судом апеляційної інстанції,
просить постанову апеляційного
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції. Зазначає, що УПФ
при перерахунку пенсії враховані
положення статті 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої при
переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Перевіривши доводи касаційної скарги в
межах, передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги частково з наступних
підстав.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Вказаним вимогам рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що УПФ
при перерахунку пенсії діяв у
відповідності до вимог статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Апеляційний суд, задовольняючи позовні
вимоги, з посиланням на ті ж положення
Закону №1058-IV, дійшов висновку, що
перерахунок пенсії проведено
неправомірно, оскільки йдеться не про
переведення з одного виду пенсії на
інший, а про призначення іншого виду
пенсії, тому відповідачем повинен був
бути врахований показник середньої
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2010 рік.

Проте, а ні суд першої інстанції, а ні
апеляційний суд належним чином не
перевірили доводи позивача, що
свідчить про не дотримання вимог,
передбачених пунктом 1 частини першої
статті 161 КАС України.

За змістом позовної заяви, ОСОБА_2
просив визнати незаконними дії УПФ по
зменшенню виплати йому пенсії з 1
листопада 2012 року. При цьому посилався
на те, що він, звертаючись 10.11.2012 року до
УПФ, наполягав на призначенні пенсії за
віком, а не переведенні з одного виду
пенсії на інший.

Питання призначення пенсії та
переведення з одного виду пенсії на
інший врегульовані Законом України від
9 липня 2003 року №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Зокрема, призначення пенсії за віком
здійснюється відповідно до правил
статті 27 цього Закону, згідно якого
розмір пенсії визначається за
формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи, визначена
відповідно до статті 40 цього Закону, з
якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу
застрахованої особи, визначений
відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи
частина розміру пенсії за віком за
період страхового стажу, набутого до
дня набрання чинності цим Законом, може
бути визначена відповідно до раніше
діючого законодавства, а частина
розміру пенсії за період страхового
стажу, набутого після набрання
чинності цим Законом, - відповідно до
цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за
віком, обчислена за раніше діючим
законодавством, не може перевищувати
максимальних розмірів пенсій,
визначених законом для відповідних
категорій пенсіонерів, та не може бути
нижчою, ніж розмір трудової пенсії за
віком з урахуванням цільової грошової
допомоги на прожиття, що діяли на день
набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за
раніше діючим законодавством,
підвищується з дня набрання чинності
цим Законом до дня її призначення в
порядку, передбаченому частинами
першою та другою статті 42 цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на
інший виконується в порядку,
передбаченому частиною третьої статті
45 вище згаданого Закону. Як зазначено в
нормі цієї статті, переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Аналіз вище згаданих норм Закону дає
підстави до висновку, що порядок
призначення пенсії за віком і
переведення з одного виду пенсії на
інший є різним як з точки зору
визначення розміру пенсійних виплат,
так і підстав.

Суд першої інстанції належним чином не
перевірив доводи ОСОБА_2 щодо
незаконності дій УПФ про зменшення
розміру пенсії з жовтня 2012 року.
Зокрема, не з'ясував чи були у
відповідача правові підставі (бажання
позивача) до переведення з одного виду
пенсії на інший та, відповідно, до
перерахунку пенсії і чи роз'яснювалися
наслідки такого переведення. Адже зі
змісту заперечень відповідача
вбачається, що УПФ при перерахунку
пенсії керувалося положеннями частини
третьої статті 45 Закону №1058-ІV, якою
передбачено порядок переведення з
одного виду пенсії на інший. Такий
перерахунок призвів до значного
зменшення пенсійних виплат.

Апеляційний суд при вирішенні справи
не врахував положення частини другої
статті 40 вище згаданого Закону, згідно
якої показник середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузі
економіки України є незмінним, тобто
таким, який він був на час призначення
пенсії. Таке тлумачення Закону
наведено у рішення Верховного Суду
України від 5 листопада 2013 року (справа
№21-429а12).

Не врахування зазначених положень
Закону призвело до не з'ясування
обставин, які мають суттєве значення
для вирішення спору.

На підставі наведеного, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з підстав, передбачених
частиною другою статті 227 КАС України (
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин у справі, що мають
значення для правильного вирішення
справи).

При новому розгляді справи судам
необхідно врахувати вимоги статті 2
щодо завдання адміністративного
судочинства, статті 11 в частині
офіційності з'ясування всіх обставин у
справі, частини другої статті 71 КАС
України. На підставі зібраних та
досліджених доказів встановити чи мало
правові підстави УПФ здійснювати
переведення позивача з одного виду
пенсій на інший. При розгляді справи
врахувати правову позицію Верховного
Суду України щодо тлумачення частини
другої статті 40 Закону №1058-ІV.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим задовольнити частково.

Скасувати судові рішення Київського
районного суду м. Сімферополя від 15
січня 2013 року, Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 6 березня 2013 року з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський