Справа № 248/34/14-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Демидова В.К.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
справа №248/34/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого судді:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В.

Яковенка М.М.

розглянувши в порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення

Харцизької міської ради Донецької
області

на постанову
Харцизького міського суду Донецької
області

від 3
лютого 2014 року

по адміністративній справі №
248/34/14-а (суддя Демидова В.К.)

за позовом
ОСОБА_3

до
Управління праці та соціального
захисту населення

Харцизької міської ради Донецької
області

третя особа, яка не заявляє
Управління Державної казначейської
служби

самостійних вимог на
України у м. Харцизьку Донецької
області

предмет спору

про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до

досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі позивач) 8 січня 2014 року
звернулась до суду першої інстанції з
позовною заявою до управління праці та
соціального захисту населення
Харцизької міської ради Донецької
області (надалі управління,
відповідач), за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Управління Державної
казначейської служби України у м.
Харцизьку Донецької області про
визнання неправомірними дії
управління щодо відмови перерахувати
та виплатити державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», зобов'язання управління
здійснити нарахування та виплату, за
рахунок коштів Державного бюджету, на
користь ОСОБА_3, державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
починаючи з 20 червня 2013 року по момент
винесення рішення, з урахуванням
фактично виплачених сум (арк. справи 2-5).

Постановою Харцизького міського суду
Донецької області від 3 лютого 2014 року
частково задоволені вищенаведені
позовні вимоги, внаслідок чого, визнані
неправомірними дії управління щодо
відмови ОСОБА_3 перерахувати та
виплатити державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, зобов'язано
управління здійснити нарахування та
виплату за рахунок коштів Державного
бюджету України на користь ОСОБА_3
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років за період з 8
липня 2013 року по 3 лютого 2013 року, з
урахуванням фактично виплачених сум. В
решті позовних вимог відмовлено (арк.
справи 22-26).

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
(арк. справи 30-32).

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи позивач є матір'ю дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку управління з 15 жовтня 2012 року,
щомісячно отримує допомогу по догляду
за дитиною згідно Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі 130 грн. як застрахована особа,
що підтверджується листом управління
від 12 листопада 2013 року та наказом від 24
вересня 2012 року № 93 (арк. справи 7, 9).

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240 передбачено, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону № 2240-III виключено
статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Як правильно зазначив суд
першої інстанції новий акт уряду на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Пунктом 1 частини 1 статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод. За положеннями частини третьої
статті 46 Конституції України, пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
визначені Законом України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» від 5
жовтня 2000 року № 2017-3.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги з липня 2013 року
особі, яка застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року, яка є обов'язковою для
суду відповідно до статті 244-2 КАС
України.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 162, 167, 184, 195,
197, 198, 199, ч.1 ст. 200, ст. 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Харцизької міської ради Донецької
області на постанову Харцизького
міського суду Донецької області від 3
лютого 2014 року по адміністративній
справі № 248/34/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Харцизького міського суду
Донецької області від 3 лютого 2014 року
по адміністративній справі № 248/34/14-а -
залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 26
лютого 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Р.Ф. Ханова

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко