Справа № 127/5886/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 127/5886/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Король О. П.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці на постанову Вінницького
міського суду м.Вінниці від 03 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниця
про визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату пенсії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 03.04.2013 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Представником відповідача
подано заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження від
19.02.2013 року(вх. №3693/14).

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату ,час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
вирішення справи, а особиста участь
сторін в судовому засіданні не
визнавалась обов'язковою, колегія
суддів у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.
197 КАС України визнала можливим
проводити розгляд в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

У відповідності з частиною 1 статті 41
КАС України, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в місті Вінниці із заявою
про призначення пенсії за віком по
Списку №1. Протоколом управління №4439
позивачу відмовлено у призначенні
пенсії, дане рішення не було оскаржене
позивачем.

25.05.2012 року позивач повторно
звертається до управління із заявою
про призначення пенсії за віком по
Списку № 1. Відповідно до протоколу №4439
від 24.07.2012 року управління прийняло
рішення призначити позивачу пенсію за
віком по Списку №1.

Позивачем було надано зокрема
уточнюючу довідку, видану ВАТ
Вінницьким підшипниковим заводом від
01.07.2011 року за №8 про періоди роботи з
01.12.1990 р. по 27.06.1995 р., копію наказу по
підприємству про проведення атестації
від 07.06.1994 року №470/37, а також рішення
Комісії з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, згідно якої ОСОБА_2 зараховано
до пільгового стажу для призначення
пенсії по Списку №1 період роботи з
13.09.1995 року по 02.07.1998 року.

Листом від 05.03.2012 року за вих. № 332/06
Головне управління зазначило про те, що
за результатами проведеної атестації
робочих місць на Вінницькому
підшипниковому заводі, затвердженими
наказом №470/37 від 07.06.1994 р. посаду
терміста на нагрівальних печах
віднесено до Списку №2 (а не до Списку
№1, як це передбачено постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173) та
зазначило про необхідність здійснення
повторної зустрічної перевірки на
підприємстві, а також необхідність
визначити можливість зарахування до
пільгового стажу ОСОБА_2 також періоду
з 23.02.2000 року по 18.02.2002 року .

Щодо можливості зарахування до
пільгового стажу ОСОБА_2 також періоду
з 23.02.2000 року по 18.02.2002 року - то
підприєство відмовилося надавати
довідку про вказані періоди роботи, про
що свідчить лист підприємства від
20.03.2007 року за №22.

У зв'язку з необхідністю отримання
роз'яснення виявлених неточностей та
розбіжностей у наказі по підприємству
про проведення атестації та чинним на
той час нормативно-правовому
регулюванню застосування списків №1 та
№2, управління листом від 29.03.2012 року за
вих. №614/06- 42-3/02 звернулося в Державну
експертизу умов праці Головного
управління праці та соціального
захисту населення у Вінницькій
області.

Листом від 18.04.2012 року за вих. №09-1302
Головне управління праці та
соціального захисту населення у
Вінницькій області повідомило, що
професія «термісти, постійно зайняті
біля печей на гарячих роботах»
передбачена за кодом 100 розділу XI
Металообробка Списку №1, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 березня 1994 року №162 (яка діяла на
період роботи особи).

Результати атестації робочих місць за
умовами праці за професією «термісти,
постійно зайняті біля печей на гарячих
роботах», які затверджені наказом по
підприємству №470/37 від 7 червня 1994 року
відмінено поданням Головного
державного експерта з умов праці
Вінницької області за №15 від 20 грудня
1996 року.

Атестацію робочих місць за умовами
праці, затвержену Наказом №44 від 9
лютого 1998 року слід рахувати
проведеною вперше.

Таким чином відповідно до п.З Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затверджених
наказом Міністерства праці і
соціальної політики України від 18.11.2005
року ОСОБА_2 зараховується до
пільгового стажу за Списком №1 період
роботи з 1 грудня 1990 року по 21 серпня 1992
року та з 9 лютого 1993 року по 28 червня 1995
року.

Оскільки, як зазначає відповідач в
апеляційній скарзі, уточнюючої довідки
за період з 23.02.2000 року по 18.02.2002 року
надано не було та підприємство
відмовилося її надавати, то позивачеві
враховано для призначення пенсії по
Списку №1 періоди: з 1 грудня 1990 року по
21 серпня 1992 року, з 9 лютого 1993 року по 28
червня 1995 року та з 13 вересня 1995 року по
02 липня 1998 року.

Останній період - період роботи
апаратником нейтралізації у цеху
синтетичних миючих засобів
(детергентів) у Вінницькому державному
підприємстві виробничому об'єданні
«Хімпром» - був зарахований до
пільгового стажу за рішенням Комісії з
питань підтвердження пільгового стажу.

Таким чином загальний пільговий стаж,
що підлягав до зарахування для
призначення пенсії за віком по Списку
№1 - 6 років 11 місяців 1 день, що для віку
заявника - 53 роки не достатньо. Для віку
53 роки згідно ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» необхідно 7
років пільгового стажу.

Протоколом від 26.04.2012 року заявнику
відмовлено у призначенні пенсії за
віком по Списку №1.

Проте, 25.05.2012 року ОСОБА_2 повторно
звернувся до управління із заявою про
призначення пенсії.

До заяви про призначення пенсії, крім
усіх документів що надавалися при
попередньому зверненні, додана ще
уточнююча довідка від 23.05.2012 року №22
про періоди роботи з 23.02.2000 року по
18.02.2002 року, що дає можливість
зарахувати вказаний період роботи до
пільгового стажу ОСОБА_2

Таким чином, оскільки при зарахуванні
до пільгового стажу роботи за Списком
№1 періоду роботи з 23.02.2000 року по 18.02.2002
року пільгового стажу достатньо для
призначення пенсії по віку за Списком
№1, протоколом 4439 від 24.07.2012 року
позивачеві призначена пенсія за віком
по Списку №1.

Оскільки заява від 25.05.2012 року від
ОСОБА_2 надійшла після спливу
трьохмісячного терміну після
досягнення пенсійного віку, тому
пенсію йому призначено з дня звернення
- з 25.05.2012 року.

Підсумовуючи вищесказане, слід
наголосити на тому, що саме на підставі
надання управлінню недостовірних
відомостей підприємством та ОСОБА_2 про
дату проведення атестації, список
виробництв, робіт і професій,
зайнятість яких дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, до якого
віднесена посада, на якій працював
позивач, а також на підставі того, що
підприємство не повідомило про
наявність факту скасування
результатів атестації від 7 червня 1994
року, а також те, що саме атестацію
робочих місць за умовами праці,
затвержену Наказом №44 від 9 лютого 1998
року слід рахувати проведеною вперше,
управління здійснило правильну та
адекватну правову експертизу всіх
документів, які були подані для
призначення пенсії, та за результатами
вказаної оцінки правомірно відмовило в
призначенні пенсії позивачеві.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в позові необхідно
відмовити.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
на підставі пункту 4 частини 1 статті 202
КАС України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду
м.Вінниці від 03 квітня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст 212 КАС
України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.