Справа № 801/10074/13-а
Суддя: Санакоєва Майя Анзорівна
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/10074/13-а

19.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів Іщенко Г.М. ,

Цикуренка А.С.

секретар судового засідання
Карпова І.І.

за участю сторін:

представник позивача - Приватного
акціонерного товариства "Кримський
Титан"- Мельник Марина Олександрівна,
довіреність № 01-02-15/62 від 02.01.14

представник відповідача - Кримської
митниці Міндоходів - Ващенко Марк
Олегович, довіреність № 05-07/113 від 09.01.14

розглянувши апеляційну скаргу
Кримської митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Яковлєв С.В. ) від 12.12.13 у справі №
801/10074/13-а

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Кримський Титан" (Північна
промзона, м. Армянськ,
Красноперекопський район, Автономна
Республіка Крим, 96012)

до Кримської митниці Міндоходів (вул.
Мальченка, буд. 22, с. Аерофлотський, м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95491)

про визнання протиправними та
скасування рішень і карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 12.12.13 позовні
вимоги Приватного акціонерного
товариства "Кримський Титан" до
Кримської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішень і карток відмови - задоволені.

Визнані протиправними та скасовані
рішення Кримської митниці Міндоходів
про коригування митної вартості від
27.08.2013 р. №600080000/2013/000025/1, від 20.08.2013 р. №
600080000/2013/000019/1, від 19.08.2013р.№
600080000/2013/000016/1, від 30.08.2013 р. №
600080000/2013/000026/1, від 02.09.2013 р. №
600080000/2013/000028/1.

Визнані протиправними та скасовані
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 30.08.2013 р. №600080000/2013/00120,
від 19.08.2013 р. № 600080000/2013/00109, від 20.08.2013 р.
№600080000/2013/00112, від 27.08.2013 р. № 600080000/2013/00118,
від 02.09.2013 р.№600080000/2013/00123 .

Не погодившись з зазначеною постановою
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 12.12.13 та прийняти
нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 19.02.2014 представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги з підстав,
зазначених в ній.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що між позивачем та
компанією "Tolexis International Ltd" (Кіпр)
12.06.2013р. був укладений контракт №700-1,
предметом якого було постачання на
адресу першого фосфатів розмелених (
фосфоритів) виробництва "SOMIPHOS" ( далі
товар). Сторони домовились, що ціна
товару складалась за заявкою позивача
(п.4.1), умови оплати - 100% попередня
оплата (п.5.1), умови постачання - CIF порт
Миколаїв/Бердянськ (п.3.1).

Згідно з додатковою угодою № 2 від
08.08.2013, ціна товару була визначена у
розмірі 110 дол. США за 1 тону на умовах
постачання CIF порт
Миколаїв/Бердянськ.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов контракту №700-1 від
12.06.2013р. позивачем за залізничними
накладними від 17.08.2013р. № 42702498 та
від 18.08.2013р. № 42725788 отримано товар. Для
митного оформлення товару на адресу
митного органу декларантом були
подані вантажмо - митні декларації
(далі: ВМД) від 19.08.2013р. №60008000/2013/009606, від
20.08.2013р. № 60008000/2013/009638, від 26.08.2013р.
№60008000/2013/009801, від 29.08.2013 № 60008000/2013/009932,
від 02.09.2013р. №60008000/2013/010001, в яких митна
вартість сірки була визначена за
першим методом - ціною контракту ( з
урахуванням зазначеної додаткової
угоди).

Відповідач за результатами розгляду
зазначених вище ВМД прийняв рішення
про коригування митної вартості від
27.08.2013 р. №600080000/2013/000025/1, від 20.08.2013 р. №
600080000/2013/000019/1, від 19.08.2013р.№
600080000/2013/000016/1, від 30.08.2013 р. №
600080000/2013/000026/1, від 02.09.2013 р. №
600080000/2013/000028/1 .

Відповідачем також оформлені картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №600080000/2013/00120,
№ 600080000/2013/00109, №600080000/2013/00112, №
600080000/2013/00118, №600080000/2013/00123.

Перевіряючи обґрунтованість дій та
рішень органу владних повноважень,
судова колегія зазначає наступне.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України, в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин
(далі: МК України), митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів ( ст. 50
Митного кодексу України).

Як визначено ст.51 МК України, митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Митна вартість
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно зі ст.52 МК України, заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. У
декларації митної вартості наводяться
відомості про метод визначення митної
вартості товарів, числове значення
митної вартості товарів та її
складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Як зазначено в ст.53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно з ч. 1 ст.54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 54 МК України).

Як встановлено ч. 3 ст. 54 МК України, за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний:

1) здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана;

3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що
декларуються.

Ст.55 МК України передбачає, що Рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при
прийнятті органом доходів і зборів
письмового рішення про коригування
митної вартості товарів декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений частиною другою
статті 263 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.59 МК України, у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Згідно зі ст.264 МК України, митна
декларація реєструється та
приймається органом доходів і зборів у
порядку, що визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.
Митна декларація приймається для
митного оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою органу доходів і зборів, яка її
прийняла, шляхом проставлення на ній
відбитка відповідного митного
забезпечення та інших відміток (номера
декларації, дати та часу її прийняття
тощо), у тому числі з використанням
інформаційних технологій. Орган
доходів і зборів не має права відмовити
у прийнятті митної декларації, якщо
виконано всі умови, встановлені цим
Кодексом. Відмова органу доходів і
зборів у прийнятті митної декларації
повинна бути вмотивованою, а про
причини відмови має бути письмово
повідомлено декларанта. Орган доходів
і зборів відмовляє у прийнятті митної
декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх
відомостей або подана без документів,
передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не
містить встановлених законодавством
обов'язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням
інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної
декларації посадовою особою органу
доходів і зборів заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Як зазначено вище, відповідачем під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товару,
митне оформлення якого здійснювалось
за ВМД від 19.08.2013р. №60008000/2013/009606, від
20.08.2013р. № 60008000/2013/009638, від 26.08.2013р.
№60008000/2013/009801, від 29.08.2013 № 60008000/2013/009932,
від 02.09.2013р. №60008000/2013/010001, встановлено
невідповідність загальної суми на
рахунках - фактурах числовому
значенні сум, зазначених у банківських
платіжних документах, в наслідок чого
митну вартість товару визначено за
методом 2а) згідно зі статтею 59 МК
України.

Судом встановлено, що відповідно до
контракту №700-1 від 12.06.2013р. позивач
мав здійснювати 100% передплату за
товар.

Як зазначено позивачем, для отримання
від нерезиденту товару по контракту
№700-1 від 12.06.2013р. він здійснював
передплату, розмір якої брався до
уваги при визначенні його кількості
за кожну партію з урахуванням
узгодженої сторонами ціни. При цьому,
розмір перерахованих нерезиденту
коштів відрізнявся (був більшим) від
вартості партії товару, яка ввозилась
на митну території України .

Аналіз наведених норм та обставин, дає
судовій колегії право на висновок, що
здійснення позивачем перерахування
коштів нерезиденту в обсягах, яки
були більше, ніж вартість товару,
ввезення якого оформлялась за ВМД
від 19.08.2013р. №60008000/2013/009606, від 20.08.2013р. №
60008000/2013/009638, від 26.08.2013р. №60008000/2013/009801,
від 29.08.2013 № 60008000/2013/009932, від 02.09.2013р.
№60008000/2013/010001, відповідає умовам
контракту №700-1 від 12.06.2013р., не
суперечить вищевказаним вимогам МК
України.

З урахуванням викладеного, судова
колегія погоджується з вірним
висновком суду першої інстанції, що у
відповідача, згідно зі ст.54 МК України,
були відсутні підстави для
відмовлення позивачу у митному
оформленні товарів за заявленою у ВМД
від 19.08.2013р. №60008000/2013/009606, від 20.08.2013р. №
60008000/2013/009638, від 26.08.2013р. №60008000/2013/009801,
від 29.08.2013 № 60008000/2013/009932, від 02.09.2013р.
№60008000/2013/010001 вартістю, а рішення про
коригування митної вартості товарів,
митне оформлення яких здійснювалось
по зазначеним вище ВМД, прийняти без
урахування всіх обставин, що мають
значення для їх прийняття, в умовах
фактичної відсутності підстав для не
прийняття до уваги наданих позивачем
документів , невірного застосування
методу визначення митної вартості
ввезених ним у вказаний період часу
товарів.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАС
України, відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів, що
спростовують правомірність вимог
позивача.

З урахуванням викладеного, судова
колегія дійшла висновку про
недоведеність відповідачем достатніх
доказів необґрунтованості позовних
вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки не суперечать вимогам
діючого законодавства та підтверджені
матеріалами справи.

Зважаючи на наведене,
колегія суддів дійшла висновку, що
правова оцінка, яку дав суд першої
інстанції обставинам справи, не
суперечить чинному законодавству.

Судове рішення не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Згідно статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кримської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
12.12.13 у справі № 801/10074/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 24 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.А.Санакоєва

Судді підпис Г.М.
Іщенко

підпис А.С. Цикуренко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.А.Санакоєва