Справа № 9101/194479/2012
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2014 рокусправа № 0870/6429/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Соломки М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Запорізької митниці
Державної митної служби України

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2012
року у справі

за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Російсько -
Українське спільне науково - виробниче
підприємство Агрінол» до Запорізької
митниці, 3 особи фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про визнання
протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Російсько -
Українське спільне науково - виробниче
підприємство Агрінол» (далі ТОВ
«РУСНВП Агрінол») звернувся до суду з
позовом до відповідача Запорізької
митниці (далі - Запорізької митниці), 3
особи фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, в якому просив визнання
протиправним рішення про визначення
митної вартості товарів № 112040000/2012/000024/2
від 25.05.2012 року за 6 (резервним) методом,
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
112040000/2/00053 від 25.05.2012 року, зобов'язати
митний орган здійснити перерахунок
митних платежів та зарахування
надмірно сплачених митних платежів в
розмірі 5 508,42 грн. в рахунок майбутніх
платежів.

Відповідач Запорізька митниця
заперечував проти позову та просив в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 3 жовтня 2012
року позов задоволено, визнано
протиправним та скасоване рішення
Запорізької митниці з митної оцінки
товару №112040000/2012/000024/2 від 25.05.2012року,
скасована картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№112040000/2/00053 від 25.05.2012 року, в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач
Запорізька митниця подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до приписів ст.259, ч.1 ст.260,ч.1
ст.262 МК України митна вартість товарів
- це заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
України відповідно до положень МК
України; митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Згідно положень ст. 266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України, здійснюється шляхом
послідовного застосування таких
методів: основним методом визначення
митної вартості за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються (метод 1); за
ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2); за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3); на
основі віднімання вартості (метод 4); на
основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6); при цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Ст. 273 МК України, якою регламентовані
умови використання останнього 6
(резервного) методу, передбачено, що у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосуванні цих методів.

Викладене свідчить,що відповідно до
приписів ст. 273 МК України при
застосуванні резервного методу
обов'язковою вимогою до всіх базових
цінових даних, які беруться за основу
для розрахунків, є їх прив'язка до
конкретного товару. Така умова
передбачає, що для визначення митної
вартості товарів не може
використовуватися довільно
встановлена чи достовірно не
підтверджена ціна товарів, тобто ціна,
що використовується як основа для
обчислення митної вартості товарів,
має базуватись на обґрунтованій
ціновій інформації на конкретний
товар, опис якого містить дані, що
дозволяють його однозначно
ідентифікувати.

Згідно ч.2 ст.262 МК України порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року №1766 затверджено
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
(надалі - Порядок №1766).

Пунктом 7 Порядку №1766 встановлено, що
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Згідно з п. 10 Порядку №1766 відомості, на
підставі яких декларантом визначено та
заявлено (задекларовано) митну
вартість товарів, повинні базуватися
на об'єктивних даних, що підлягають
обчисленню та перевірці відповідно до
вимог МК України. Декларант має право
на доведення у передбачений
законодавством строк митному органові
правильності визначення ним митної
вартості товарів.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.12.2008 року №1041
"Деякі питання митного оформлення
товарів, що переміщуються громадянами
через митний кордон України" до
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товарів, що
переміщуються громадянами через
митний кордон України, належать:
товарні чеки, ярлики тощо;
рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа на товар;
рахунок-фактура на надання
транспортно-експедиційних послуг або
довідка підприємства-перевізника, яке
здійснило перевезення; страхові
документи; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) фірми
виробника; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством. Зазначені документи є
підтвердними, якщо вони належним чином
оформлені та містять інформацію, за
якою можна ідентифікувати наявний
товар, і про його ціну (вартість).

З викладеного вбачається, що заявлена
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, може бути підтверджена
будь-яким документом з наведеного
переліку за умови його належного
оформлення та наявності відповідної
інформації у ньому.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"РУ НВП Агрінол"з виробником товару
"ОІеосhеm а.s." (Прага, Чеська республіка)
28.02.2012 уклав зовнішньоекономічний
контракт № 2012-048/JS, за яким позивач
отримав товар: олеїнова кислота
технічна наливом у автоцистерні, у
кількості 20 т, загальною вартістю 21 400
Євро, за ціною 1070,00 Євро за тону.

Із матеріалів справи вбачається, і
зазначена обставина не заперечується
сторонами, що для митного оформлення
товару позивачем 24.05.2012 року до митного
органу подана вантажно-митна декла
рація (ВМД) за №112040000.2012.001213, в якій
вартість товару визначена за ціною
угоди (метод №1) на суму 229235,31 грн. з
врахуванням транспортних витрат на
суму 12716,40 грн., а також
товаросупроводжувальні документи:
уніфіковану митну квитанцію МД-1 серія
20909Д № 2510799 від 19.05.2012 року; облікову
картку суб'єкта ЗЕД № 11204/01/11/00036 від
21.03.2012 року ; додаткову угоду № 1 до
зовнішньоекономічного контракту від
28.02.2012 року ;зовнішньоекономічний
контракт № 2012-048^5 від 28.02.2012 ;
повідомлення про намір увезення №
11204/01/11/00036 від 17.05.2012 р.; накладну СМР б/н
від 17.05.2012 р.;довідку транспортних
витрат 3 562 від 23.05.2012 р.;рахунок-фактуру
(інвойс) № від 17.05.2012 року ,
рахунок-проформу № 625000388 від 27.03. 2012
року, інвойс на перевезення №1230 від
17.05.2012 року; внутрішній договір
доручення № 01/08/11 від 01.08.2011 року;зговір
про перевезення № 10/12 від 20.02.2012 року;
висновок ДП "Укрпромзов нішекспертиза"
№ 20 від 22.05.2012 року;довідку про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами № 138 від 25.04.2012
року; відомості про дотримання вимог
законодавства щодо здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару № 2730 від 17.05.2012 року; відбиток
штампу територіальних органів
Державної екологічної інспекції
України "Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено" № 2730 від 17.05.2012
року; сертифікат про походження товару
форми ЕІЖ 1 (ЕІІР 2) № 0206330 від 17.05.2012
року;лист виробника б/н від 23.05.2012
року;сертифікат якості № АК12000077 від
17.05.2012 року;цінову інформацію ІСІЗ від
16.05.2012 року; платіжне доручення № 63 від
11.04.2012 року; копію вантажної митної
декларації іноземної країни МRN
12СZ2063002Z54LZT8 від 17.05.2012 року.

Інспектором митниці у декларації
митної вартості у графі "Для відміток
митниці" зроблено запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів , а саме: пакувальних
листів;та рахунків на випуск товарів
безпосередньо зі складу виробника, а
позивач на зворотному боці основного
аркуша декларації митної вартості
зробив запис про неможливість надання
додаткових документів.

25.05.2012 року інспектором митниці
прийнято рішення №112040000/2012/000024/2 про
визначення митної вартості товару за 6 (
резервним) методом із розрахунку 1 262,8
Євро за тону на суму 25 256 Євро (в
гривневому еквіваленті 253 473,81 грн.).

В цей же день 25.05.2012 року на підставі
вищезазначеного рішення митним
органом оформлено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 112040000/2/00053 із
зазначенням причин, а саме: заповнення
граф 12 та 45 ВМД не відповідає вимогам
наказу Держмитслужби України № 307 від
09.07.1997 року.

25.05.2012 року позивач здійснив митне
оформлення товару під гарантійні
зобов'язання шляхом сплати до
державного бюджету суми податку на
додану вартість та ввізного мита,
розрахованих виходячи із митної
вартості, визначеною рішенням
відповідача, після чого оскаржив
зазначені рішення в судовому порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що у
рішенні №112040000/2012/000024/2 від 25.05.2012 року
про визначення митної вартості товарів
зазначено про неможливість
застосування методу № 1 в зв'язку із
відмовою декларанта надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товару, а саме:
пакувальні листи, та рахунки на випуск
товарів безпосередньо зі складу
виробника.

Судом першої інстанції встановлено, що
поставка товару відповідно до п. 3.2
Контракту від 28.02.2012 року здійснена в
автоцистерні, без фасування в тару чи
іншу упаковку, що унеможливлює
наявність пакувальних листів та
надання їх митному органу.

Згідно п. 3.1 Контракту товар позивачем
придбавався безпосередньо у виробника
та якість товару повинна відповідати
технічним умовам фірми-виробника і
підтверджуватись сертифікатом якості,
які додані до матеріалів справи.

Матеріалами справи підтверджено, що
при подачі митної декларації разом з
іншими документами, позивачем наданий
сертифікат аналізів № АКІ 2000077 від
17.05.2012 року, виданий виробником , який є
одночасно і продавцем, рахунок-фактура
(інвойс) № від 17.05.2012 року,
виписаний виробником, а також висновок
ДП "Укрпромзовнішекспертиза" № 20 від
22.05.2012 року про те, що заявлена ціна на
олеїнову кислоту, а саме 1070 євро за тону
(ціна договору) відповідає поточній
кон'юнктурі ринку, а тому є вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що витребувані відповідачем додаткові
документи, не впливають на визначення
митної вартості товару.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач не надав суду першої
інстанції доказів, що підтверджувальні
документи, подані позивачем для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів в
достовірності відомостей стосовно
заявленої вартості та не дають
можливості визначити митну вартість
товару шляхом застосування обраного
позивачем 1 методу за ціною договору.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позивач виконав умови, передбачені МК
України для митного оформлення товару
за ВМД №112040000.2012. 001213 від 24.05.2012 року ,
зокрема при декларуванні митної
вартості товару, а відповідач здійснив
самостійну митну оцінку вартості
товару із застосуванням передбаченого
ст. 273 МК України 6 (резервного) методу
без достатніх для того підстав,
базуючись на припущеннях та довільно
обраній вартості товару, що призвело до
безпідставного прийняття митним
органом рішення про визначення митної
вартості товару № 112040000/2012/000024/2 від
25.05.2012 року за 6(резервним) методом, та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
112040000/2/00053 від 25.05.2012 року.

В силу викладеного суд першої
інстанції правомірно визнав
протиправними та скасував
вищезазначені рішення № 112040000/2012/000024/2
від 25.05.2012 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації №
112040000/2/00053 від 25.05.2012 року.

Оскільки питання повернення митних
платежів, надмірно сплачених до
бюджету вирішується митним органом у
відповідності до "Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами",
затвердженого наказом Державної
митної служби України №618 від
20.07.2007року за відповідною заявою,з якою
позивач до митного органу не звертався,
суд першої інстанції правомірно
відмовив позивачу у задоволенні
позовної вимоги щодо покладання
обов'язку на митний орган здійснити
перерахунок митних платежів та
зарахування надмірно сплачених митних
платежів в розмірі 5 508,42 грн. в рахунок
майбутніх платежів.

Доводами апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не
спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
Державної митної служби України -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 3 жовтня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова