Справа № 809/21/14
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
Справа № 809/21/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі

судді Могили А.Б.

за участі:

секретаря судового
засідання Житняк Л.М.

позивача ОСОБА_1,

представника
відповідача Яремака Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 16.12.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 16.12.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державна податкова інспекція у
м.Івано-Франківську без жодних на те
підстав у період з 28.11.2013 року по 29.11.2013
року провела перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1. За наслідками
такої перевірки встановлено не
проведення розрахункової операції
через РРО та не видача розрахункового
документу встановленого взірця,
невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сум коштів, зазначених у денному звіті
РРО за 28.11.2013 року; не оприбуткування
готівки у книзі обліку доходів і
витрат, яку ведуть фізичні
особи-підприємці в сумі 650 грн. За
результатами вказаної перевірки,
податковим органом було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 16.12.2013 року, яким застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 3253,75 грн.

Позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з мотивів зазначених
в позовній заяві. Додатково суду
вказав, що висновки Державної
податкової інспекції у
м.Івано-Франківську про не
оприбуткування готівки у книзі обліку
доходів і витрат не відповідають
дійсності, оскільки перевіряючим
органом взято до уваги книгу обліку
доходів і витрат, яка не відповідає
періоду, який підлягав перевірці. Крім
того вказав, що керівником податкової
інспекції прийнято спірне рішення з
порушенням строків його прийняття.
Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги заперечив з мотивів викладених
в письмовому запереченні. Крім того
суду пояснив, що проведеною перевіркою
господарської одиниці - магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, встановлено
наступні порушення: при покупці пачки
сигарет за ціною 8,50 грн. не вибито та не
видано розрахункового документу; сума
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків склала 371,25 грн., тоді як
сума готівкових коштів, що зазначена у
денному звіті реєстратора
розрахункових операцій становила 359,75
грн.; не оприбуткування готівки в книзі
обліку доходів і витрат. Вказані
обставини підтверджуються і
поясненнями продавця ОСОБА_3, в
присутності якої було здійснено
перевірку. Крім того, результати
перевірки оформлені актом, який в свою
чергу підписаний посадовими особами
контролюючого органу та платником
податків ОСОБА_1, за відсутності жодних
зауважень.

Щодо правомірності та підстав
проведення фактичної перевірки
зазначив, що у відповідності до вимог
статті 80 Податкового кодексу України
фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом.

Також зазначив, що податковим органом
термінів прийняття податкового
повідомлення-рішення не порушено,
враховуючи те, що акт перевірки в
податковому органі зареєстрований
02.12.2013 року, а десятим робочим днем з дня
наступного за днем реєстрації акта
перевірки є 16.12.2013 року. Вважає дії
податкового органу правомірними,
просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
заперечення представника відповідача,
свідків, дослідивши в сукупності
письмові докази, якими сторони
обґрунтовують позовні вимоги та
заперечення на позов, суд встановив
наступне.

ОСОБА_1, 02.09.2010 року державним
реєстратором виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
зареєстрований фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію серії НОМЕР_1 (а.с.45).

Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на підставі
наказу від 28.11.2013 року №027-17 проведено
фактичну перевірку підприємця ОСОБА_1,
а саме господарської одиниці - магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що йому належить (а.с.26-28).

За висновками акту перевірки №090046 від
29.11.2013 року, позивачем допущені
порушення: невідповідність суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначених у
денному звіті за 28.11.2013 року, не надання
розрахункового документу встановленої
форми при продажі товару, чим порушено
вимоги пунктів 2 та 13 статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", окрім того, не оприбуткування
готівки в книзі обліку доходів і
витрат, чим порушено вимоги абзацу 2
підпункту 2.2 пункту 2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні. (а.с.9-10).

На підставі вказаного акта 16.12.2013 року
контролюючий орган прийняв рішення
№, яким за не оприбуткування
готівки в книзі обліку доходів і витрат
застосував до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 3253,75 грн.
(а.с. 8).

Позивачем оскаржено вказане податкове
повідомлення рішення, шляхом подання
скарги до вищого за підпорядкуванням
податкового органу, за результатами
розгляду якої 15.01.2014 року Головним
управлінням Міндоходів в
Івано-Франківській області прийнято
рішення №52/10/09-19-10-0519/7/18, яким спірне
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скаргу без
задоволення (а.с.35-38).

Відповідно до пунктів 2, 13 частини 1
статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг
зобов'язані: 2) видавати особі, яка
отримує або повертає товар, отримує
послугу або відмовляється від неї,
розрахунковий документ встановленої
форми на повну суму проведеної
операції; 13) забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу
України визначає, що фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Відповідно до статті 1 Постанови
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637 "Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні", готівкові розрахунки -
платежі готівкою підприємств
(підприємців) та фізичних осіб за
реалізовану продукцію (товари,
виконані роботи, надані послуги), а
також за операціями, які безпосередньо
не пов'язані з реалізацією продукції
(товарів, робіт, послуг) та іншого майна;
касові операції - операції підприємств
(підприємців) між собою та з фізичними
особами, що пов'язані з прийманням і
видачею готівки під час проведення
розрахунків через касу з відображенням
цих операцій у відповідних книгах
обліку; книга обліку - касова книга,
книга обліку доходів і витрат, книга
обліку виданих та прийнятих старшим
касиром грошей або книга обліку
розрахункових операцій; книга обліку
доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Згідно з п.2.2 Положення підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні передбачено, що уся готівка,
що надходить до кас, має своєчасно (у
день одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО.
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Статтею 1 Указу Президента України від
12.06.1995 року №436/95 "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
врегулювання обігу готівки"
встановлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Враховуючи виявлене порушення, із
урахуванням вказаних норм Указу
Президента України від 12.06.1995 року №436/95
"Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з врегулювання обігу
готівки", суд вважає правомірним
застосовування до позивача штрафної
(фінансової) санкції в загальному
розмірі 3253,75 гривень (650,75 грн. х 5).

В судовому засіданні, як на одну з
підстав протиправності спірного
податкового повідомлення рішення
позивач вказував на відсутність книги
доходів і витрат за період, що
перевірявся, оскільки внаслідок витоку
води із водорозбірного крану на
радіаторній батареї у квартирі
АДРЕСА_1, книга була пошкоджена,
відповідно контролюючим органом в ході
перевірки така книга за поточний
період не оглядалася, натомість
предметом дослідження була книга за
попередні періоди. На підтвердження
вказаних обставин позивачем
представлено суду акт Єдиного
розрахункового центру №03-13/03-69 від
22.08.2013 року

Проте, вказані обставини суд не бере до
увагу, враховуючи наступне.

Із представленої копії акту Єдиного
розрахункового центру №03-13/03-69 від
22.08.2013 року, дійсно вбачається, що при
огляді квартири АДРЕСА_1, розташованої
над нежитловим приміщенням магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", зафіксовані на стелі та
стінах пошкодження, ймовірною причиною
яких являлося витік води із
водорозбірного крану на радіаторній
батареї у квартирі, проте вказаний акт
жодним чином не підтверджує той факт,
що внаслідок вищевказаних обставин
було пошкоджено книгу обліку доходів і
витрат.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснила, що працює продавцем в
магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить
позивачу. Зазначила, що 28.11.2013 року
продала одну пачку сигарет по ціні 8,50
грн., при цьому розрахункового
документу не видала. Крім того
підтвердила, що за браком часу нею було
допущено розбіжність розрахункових
коштів, а також не оприбуткування
готівки у касі. Книгу обліку доходів і
витрат контролюючому органу було нею
представлено за поточний період.

Крім того, допитані в судовому
засіданні в якості свідків - головні
державні ревізори-інспектори ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 підтвердили, що 28.11.2013 року ними
було проведено фактичну перевірку
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 В
ході перевірки ними було встановлено
ряд порушень, які відображені в акті. На
їхню вимогу, продавцем магазину було
представлено книгу обліку доходів та
витрат за поточний період.

Щодо твердження позивача про
відсутність підстав у відповідача для
проведення самої перевірки, суд
зазначає таке.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75
Податкового кодексу України визначено,
що фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної
перевірки визначає стаття 80 Кодексу.

Так, фактична перевірка здійснюється
без попередження платника податків
(особи)(пункт 80.1 статті).

Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин у разі коли за результатами
перевірок інших платників податків
виявлено факти, які свідчать про
можливі порушення платником податків
законодавства щодо виробництва та
обігу підакцизних товарів, здійснення
платником податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на контролюючі органи, та
виникає необхідність перевірки таких
фактів (підпункт 80.2.1 пункту 80.2 статті
80).

В ході розгляду справи, позивачем було
також поставлено під сумнів терміни
прийняття керівником контролюючого
органу спірного податкового
повідомлення-рішення.

Суд вважає, що дане твердження є
безпідставним та таким, що не
заслуговує на увагу, та жодним чином не
може бути підставою для скасування
податкового повідомлення-рішення з
огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, у
відповідності до вимог пункту 86.5
статті 86 Податкового кодексу України,
акт про результати фактичної перевірки
господарської одиниці - магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1" зареєстрований наступним
робочим днем, тобто 02.12.2013 року.

Податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акту перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки для
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків).

В даному випадку, десятим робочим днем
з дня, наступного за днем реєстрації
акта перевірки є 16.12.2013 року.

Суд зазначає, що наведені позивачем
обставини, не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду справи, спрямовані на
ухилення від сплати податків, в свою
чергу спростовуються матеріалами
справи та поясненням свідків та жодним
чином не можуть слугувати підставами
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Державною
податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області податковим
повідомленням-рішенням № від
16.12.2013 року правомірно застосовано суму
штрафних санкцій у розмірі 3253,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Апеляційна
скарга на постанову подається протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
/підпис/
Могила А.Б.

Постанова складена в повному
обсязі 24.02.2014 року.