Справа № 2а-7605/10/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/63060/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В. Усенко Є.А. при секретарі
Луцак А.В.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу,
яку подав громадянин Палестини ОСОБА_6
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 листопада 2013 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суд від 26 листопада
2013 року

у справі № 2а-7605/10/2670

за позовом Солом'янського
районного відділу Головного
управління Державної

міграційної служби
України у місті Києві

до Громадянина
Палестини ОСОБА_6

про примусове
видворення іноземного громадянина з
України,-

В С Т А Н О В И В

Солом'янський районний відділ
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
звернувся до суду з позовом про
примусове видворення громадянина
Палестини ОСОБА_6. Крім того, позивач
просив прийняти рішення про поміщення
іноземця до пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства при УВМС України в
Чернігівській області на період,
необхідний для підготовки його
видворення за межі України у
примусовому порядку, оскільки є
обґрунтовані підстави вважати, що
відповідач буде ухилятися від виїзду з
України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 листопада 2013 року позовні вимоги
Солом'янського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України у місті
Києві задоволено частково.
Постановлено примусово видворити з
території України громадянина
Палестини ОСОБА_6 та зобов'язано його
добровільно повернутися в країну
походження протягом 30 днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суд від 26 листопада
2013 року апеляційну скаргу громадянина
Палестини ОСОБА_6 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 05 листопада 2013 року в
справі за позовом Солом'янського
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби України у місті Києві до
громадянина Палестини ОСОБА_6 про
примусове видворення іноземного
громадянина з України задоволено
частково. Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
5 листопада 2013 року змінено.
Резолютивну частину постанови
викладено в такій редакції: «Примусово
видворити з території України
громадянина Палестини ОСОБА_6.
Розмістити громадянина Палестини
ОСОБА_6 в пункті тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають на території України, на
строк, необхідний для виконання
рішення суду про примусове видворення,
але не більш як дванадцять місяців. В
решті позову відмовити».

Громадянин Палестини ОСОБА_6 в
касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 5 листопада 2013 року
та постанову Київського апеляційного
адміністративного суд від 26 листопада
2013 року і справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, сторін, що
беруть участь у справі, обговоривши
доводи касаційної скарги та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія судців звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 березня 2010 року ДІМ
Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.
Києві складено протокол про
адміністративне правопорушення № 121358,
згідно якого громадянин Палестини
ОСОБА_6 11 березня 2010 року
знаходився в м. Києві без документів,
які посвідчують особу та реєстрації
ВГІРФО.

Постановою Голосіївського районного
суду міста Києва від 10 березня 2010 року у
справі № 3-2863/10 ОСОБА_6 було притягнуто
до адміністративної відповідальності
за частиною першою статті 203 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення та застосовано
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 340 грн.

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 12 березня 2010 року у
справі № 3-2351/10 застосовано до ОСОБА_6
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. на користь
держави за порушення частини першої
статті 203 Кодексу України про
адміністративне правопорушення.

Вказані постанови приймалися в зв'язку
з порушенням відповідачем правил
перебування іноземців на території
України.

17 березня 2010 року Солом'янським РУ ГУ
МВС України в м. Києві прийнято рішення
про видворення Громадянина Палестини
ОСОБА_6 з території України та
заборонено подальший в'їзд до України
протягом наступних п'яти років до 12
березня 2015 року.

Зі змісту вказаного рішення слідує, що
після закінчення терміну перебування
на території України іноземець не
виїхав та перейшов на нелегальне
становище. З приводу оформлення
продовження терміну перебування на
території України іноземець до органів
внутрішніх справ не звертався.
Близьких та рідних в Україні не має.
Дозволу на працевлаштування в Україні
не має. Проживає за рахунок коштів, які
він заробляє працюючи на ринку "Азнаур".

Оскільки громадянин Палестини ОСОБА_6
станом на 12 травня 2010 року з України не
виїхав, позивач звернувся до суду з
позовом про негайне примусове
видворення відповідача, а також просив
суд прийняти рішення про поміщення
іноземця до пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства при УМВС України на
період, необхідний для підготовки його
видворення за межі України

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій виходили із того,
що Солом'янським районним управлінням
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в м. Києві
правомірно прийнято рішення про
примусове видворення громадянина
Палестини ОСОБА_6 у зв'язку з його
нелегальним перебуванням на території
України.

Разом з тим, Вищий адміністративний суд
України вважає, що висновки судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог є передчасними та
такими, що не ґрунтуються на повному
встановленні всіх обставин, що мають
значення для вирішення спору, з огляду
на наступне.

Під час вирішення питання про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства судам варто
враховувати, що особа в будь-якому разі
не підлягає видворенню, якщо підпадає
під захист статті 3 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод або статті 31 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», відповідно до якої
іноземець або особа без громадянства
не можуть бути примусово повернуті чи
примусово видворені або видані чи
передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме
небезпека за ознаками раси,
віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або
страта, катування, жорстоке, нелюдське
або таке, що принижує гідність,
поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або
примусове повернення до країн, де
можуть виникнути зазначені випадки.

Так, судами попередніх інстанцій не
перевірено існування зазначених вище
обставин, що фактично свідчить про
передчасність рішення про видворення.

Крім того, суди попередніх інстанцій,
дослідивши докази, які підтверджують
факт двадцятирічного проживання
відповідача на території України та
наявності соціальних зв'язків, надав
жодного аналізу наявності у нього
сімейного та особистого життя на
території України.

Стаття 8 Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод визначає право особи на повагу
до приватного і сімейного життя,
відповідно до положень якої кожен має
право на повагу до свого приватного і
сімейного життя, до свого житла і
кореспонденції. Органи державної влади
не можуть втручатись у здійснення
цього права, за винятком випадків, коли
втручання здійснюється згідно із
законом і є необхідним у
демократичному суспільстві в
інтересах національної та громадської
безпеки чи економічного добробуту
країни, для запобігання заворушенням
чи злочинам, для захисту здоров'я чи
моралі або для захисту прав і свобод
інших осіб.

При цьому, задовольняючи позовні
вимоги, суди попередніх інстанцій не
звернули увагу на те, що видворення
особи з країни, де проживають його
близькі члени родини може призвести до
порушення його права на повагу до
сімейного життя, яке гарантується
положеннями зазначеної вище статті
Конвенції та не забезпечили розгляду
питання пропорційності видворення
відповідача переслідуваній меті
відповідно до вимог Європейської
конвенції про захист прав людини.

Так, як підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, оцінка
яким не надана судами попередніх
інстанцій, позивачем укладений шлюб з
ОСОБА_7, яка в суді першої інстанції,
будучи допитаною в якості свідка по
справі, зазначала про наявність між нею
та відповідачем сімейних стосунків (а
саме намірів укласти шлюб).

Відтак, судові рішення не відповідають
критеріям законності та
обґрунтованості, що визначені статтею
159 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідно до
положень якої законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами не було
встановлено всіх важливих обставин
справи, що призвело до не обґрунтованих
належним чином висновків щодо прав і
обов'язків сторін у даному спорі, а
також те, що передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
рішення судів попередніх інстанцій у
справі підлягають скасуванню з
направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до положень частини 2 статті
227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду та
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого правильно визначити
норми матеріального та процесуального
права, що підлягають застосуванню до
спірних правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу громадянина
Палестини ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 5 листопада 2013 року
та постанову Київського апеляційного
адміністративного суд від 26 листопада
2013 року скасувати.

Справу № 2а-7605/10/2670 направити а новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

Головуюча:
Н.Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко