Справа № 813/514/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2014 року 12 год. 56 хв. м.
Львів № 813/514/14
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В., секретар судового
засідання Харів М.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовоммалого приватного
підприємства «Перспектива»,
представники - Романський С.І.,
Романський Я.В.доВідділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції,
представник - Бачинський А.В.пропро
визнання протиправними дій, скасування
постанов та зобов'язання вчинити дії -В
Мале приватне підприємство
«Перспектива» (далі - МПП
«Перспектива») звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Відділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції (далі -
ВДВС Бориславського МУЮ) з вимогами:
- визнати протиправними
(незаконними) дії головного державного
виконавця ВДВС Бориславського МУЮ
Добош Г.В. щодо винесення 02.12.2013
постанови про звільнення майна
боржника з-під арешту у виконавчому
провадженні № 34020511, в якій головний
державний виконавець ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. в мотивувальній частині
керувався ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», і в п. 3
резолютивної частини якої зазначено
про направлення на виконання копії
постанови до органу (установи), якому
була надіслана постанова про
накладення арешту на майно боржника на
виконання, та сторонам;
- визнати протиправними
(незаконними) дії головного державного
виконавця ВДВС Бориславського МУЮ
Добош Г.В. щодо винесення 02.12.2013
(фактично - 30.12.2013) постанови про
звільнення майна боржника з-під арешту
у виконавчому провадженні № 34020511, в
якій головний державний виконавець
ВДВС Бориславського МУЮ Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ч. 1 ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження», і в п. 3 резолютивної
частини якої зазначено про направлення
на виконання копії постанови до органу
(установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання, установам
банків та сторонам;

- визнати протиправними
(незаконними) дії начальника ВДВС
Бориславського МУЮ Бачинського А.В.
щодо затвердження, а відтак погодження
02.12.2013 постанови від 02.12.2013 про
звільнення майна боржника з-під арешту
у виконавчому провадженні № 34020511, в
якій головний державний виконавець
ВДВС Бориславського МУЮ Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», і в п. 3 резолютивної
частини якої зазначено про направлення
на виконання копії постанови до органу
(установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання, та
сторонам;

- визнати протиправними
(незаконними) дії начальника ВДВС
Бориславського МУЮ Бачинського А.В.
щодо затвердження, а відтак погодження
02.12.2013 постанови від 02.12.2013 про
звільнення майна боржника з-під арешту
у виконавчому провадженні № 34020511, в
якій головний державний виконавець
ВДВС Бориславського МУЮ Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ч. 1 ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження», і в п. 3 резолютивної
частини якої зазначено про направлення
на виконання копії постанови до органу
(установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання, установам
банків та сторонам;

- визнати протиправною
(незаконною, неправомірною) та
скасувати постанову головного
державного виконавця ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. від 02.12.2013 про звільнення
майна боржника з-під арешту у
виконавчому провадженні № 34020511, в якій
головний державний виконавець ВДВС
Бориславського МУЮ Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», і в п. 3 резолютивної
частини якої зазначено про направлення
на виконання копії постанови до органу
(установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання, та
сторонам;

- визнати протиправною
(незаконною, неправомірною) та
скасувати постанову головного
державного виконавця ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. від 02.12.2013 про звільнення
майна боржника з-під арешту у
виконавчому провадженні № 34020511, в якій
головний державний виконавець ВДВС
Бориславського МУЮ Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ч. 1 ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження», і в п. 3 резолютивної
частини якої зазначено про направлення
на виконання копії постанови до органу
(установи), якому була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання, установам
банків та сторонам;

- визнати протиправними
(незаконними) дії головного державного
виконавця ВДВС Бориславського МУЮ
Добош Г.В., начальника ВДВС
Бориславського МУЮ Бачинського А.В.
щодо направлення (скерування) на
виконання до відповідних органів
(установ, в т.ч. банківських), яким була
надіслана постанова про накладення
арешту на майно боржника на виконання
постанови від 02.12.2013 про звільнення
майна боржника з-під арешту у
виконавчому провадженні № 34020511, в якій
головний державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Львівської області Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», зі всіма додатками,
супровідними листами, заявами, тощо; та
постанови від 02.12.2013 про звільнення
майна боржника з-під арешту у
виконавчому провадженні № 34020511
(фактично створеної та затвердженої -
30.12.2013), в якій головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції
Львівської області Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ч. 1 ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження», зі всіма додатками,
супровідними листами, заявами, тощо;

- зобов'язати ВДВС Бориславського
МУЮ відкликати з відповідних органів
(установ, в т.ч. банківських), яким була
надіслана постанова про накладення
арешту на майно боржника на виконання:

- постанову головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції
Львівської області Добош Г.В. від 02.12.2013
про звільнення майна боржника з-під
арешту у виконавчому провадженні №
34020511, в якій головний державний
виконавець в мотивувальній частині
керувався ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження»», і в п. 3
резолютивної частини якої зазначено
про направлення на виконання копії
постанови до органу (установи), якому
була надіслана постанова про
накладення арешту на майно боржника на
виконання, та сторонам;

- постанову головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції
Львівської області Добош Г.В. від 02.12.2013
про звільнення майна боржника з-під
арешту у виконавчому провадженні №
34020511, в якій головний державний
виконавець в мотивувальній частині
керувався ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження»», і в п. 3
резолютивної частини якої зазначено
про направлення на виконання копії
постанови до органу (установи), якому
була надіслана постанова про
накладення арешту на майно боржника на
виконання, установам банків та
сторонам.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
постанові про закінчення виконавчого
провадження № 34020511 від 05.09.2013, яка
затверджена начальником ВДВС
Бориславського МУЮ Бачинським А.В.,
головний державний виконавець ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. зокрема, всупереч ч. 1 ст. 6, ч. 1
ст.11, ч. 1, ч. 2 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», п. 3.17
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
МУЮ № 512/5 від 02.04.2012 не зазначив про
зняття арешту, накладеного на майно
боржника - МПП «Перспектива», що
свідчить про протиправну
бездіяльність службових осіб ВДВС
Бориславського МУЮ - головного
державного виконавця Добош Г.В. та
начальника ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинського А.В. Окрім того, позивач
вказує, що 02.12.2013, тобто через 3 (три)
місяці після закінчення виконавчого
провадження № 34020511, з метою в т. ч.
виправлення таким чином недоліків
своєї постанови про закінчення
виконавчого провадження від 05.09.2013 №
34020511 та з ін. метою, головний державний
виконавець ВДВС Бориславського МУЮ
Львівської області Добош Г.В. керуючись
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження» виніс у виконавчому
провадженні № 34020511 постанову про
звільнення майна боржника з-під арешту,
яка 02.12.2013 затверджена, а отже погоджена
начальником ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинським А.В. Також 02.12.2013, з метою
виправлення таким чином недоліків
своєї постанови про звільнення майна
боржника з-під арешту від 02.12.2013 № 34020511,
головний державний виконавець ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. вже керуючись ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
виніс у виконавчому провадженні № 34020511
постанову про звільнення майна
боржника з-під арешту, яка 02.12.2013
затверджена, а отже погоджена
начальником ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинським А.В. З зазначеними діями та
постановами про звільнення майна
боржника з-під арешту позивач не
погоджується та вважає їх
протиправними, просить задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав наведених у позовній заяві.
Просили позов задовольнити повністю.

Відповідачем було подано заперечення
на адміністративний позов, що
обґрунтоване наступним. Державним
виконавцем ВДВС Бориславського МУЮ
Львівської області Добош Г.В. 02.12.2013 у
зв'язку з усним зверненням
представників МПП «Перспектива» та з
врахуванням того, що арешт із майна
боржника було ще знято постановою
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження але існував не
знятий арешт із рахунків боржника,
винесено постанову про звільнення
майна боржника з-під арешту, у
мотивувальній частині якої зазначено
керуючись ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження». Оскільки ст. 60
даного закону не передбачає знаття
арешту із майна боржника при
завершенні виконавчого провадження
державним виконавцем проведено
виправлення граматичної помилки
допущеної в постанові про звільнення
майна боржника з-під арешту від 02.12.2013,
шляхом зміни зазначеної у постанові ст.
60 на ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження». У зв'язку з цим
винесена відповідна постанова про
звільнення майна боржника з-під арешту,
у якій у мотивувальній частині
зазначено «керуючись ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

Представник відповідача у судовому
засіданні 17.02.2014 просив суд у
задоволенні адміністративного позову
відмовити повністю. Пояснив, що 12.02.2014
начальником ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинським А.В. при здійсненні контролю
за діями державного виконавця при
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2а-8414 вид,аного Львівським
окружним адміністративним судом про
стягнення з МПП «Перспектива» в дохід
державного бюджету України коштів в
розмірі 94198,30 грн винесено постанову
про скасування процесуального
документа, якою скасовано документ
«Постанова про звільнення майна
боржника з-під арешту» від 02.12.2013 ВП №
34020511, що видав Добош Г.В. керуючись ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження» та винесено постанову про
скасування процесуального документа,
якою скасовано документ «Постанова про
звільнення майна боржника з-під
арешту» від 02.12.2013 ВП № 34020511, що видав
Добош Г.В. керуючись ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження» та
направлено копії постанов на виконання
до органу (установ), якому була
надіслана постанова про звільнення
майна боржника з-під арешту та
сторонам. Враховуючи вищезазначене
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
пояснення сторін, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив.

Постановою головного державного
виконавця ВДВС Бориславського МУЮ
Львівської області Добош Г.В. від 20.08.2012
було відкрито виконавче провадження №
34020511 по примусовому виконанню
виконавчого листа Львівського
окружного адміністративного суду №
2а-8414, виданого 16.12.2011 про стягнення з
МПП «Перспектива» в дохід державного
бюджету України коштів в розмірі 94198
грн 30 коп.

Головним державним виконавцем ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. 05.09.2013 року, керуючись п. 8 ч. 1
ст. 49, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 34020511, згідно якої
постановлено:

1. Виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Львівського окружного
адміністративного суду № 2а-8414,
виданого 16.12.2011 про стягнення з МПП
«Перспектива» в дохід державного
бюджету України коштів в розмірі 94198
грн 30 коп. закінчити.

2. Припинити чинність арешту майна
боржника та скасувати інші заходи
примусового виконання рішення.

3. Копію постанови направити
сторонам та органу чи посадовій особі,
що видав виконавчий документ.

4. Постанова може бути оскаржена до
Бориславського міського суду
Львівської області в 10-денний строк з
моменту її одержання.

Дана постанова 05.09.2013 затверджена
начальником ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинським А.В.

Як вбачається з матеріалів справи,
головним державним виконавцем ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. 02.12.2013 винесено постанову про
звільнення майна боржника з-під арешту,
керуючись ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», згідно якої
постановлено:

1. Звільнити з-під арешту наступне
майно: все майно, що належить боржнику
МПП «Перспектива», адреса: смт.
Східниця, вул. Шевченка, № 6, .

2. Звільнити вказане майно з-під
арешту з моменту надходження
постанови.

3. Копії постанови направити на
виконання до органу (установи), якому
була надіслана постанова про
накладення арешту на майно боржника на
виконання, та сторонам.

4. Постанова може бути оскаржена до
Бориславського міського суду
Львівської області в 10-денний строк з
моменту її одержання.

Згідно тексту вказаної постанови, така
02.12.2013 року затверджена начальником
ВДВС Бориславського МУЮ Бачинським А.В.

Головним державним виконавцем ВДВС
Бориславського МУЮ Львівської області
Добош Г.В. 02.12.2013 винесено постанову про
звільнення майна боржника з-під арешту,
керуючись ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», згідно якої
постановлено:

1. Звільнити з-під арешту наступне
майно: все майно, що належить боржнику
МПП «Перспектива», адреса: смт.
Східниця, вул. Шевченка, № 6, .

2. Звільнити вказане майно з-під
арешту з моменту надходження
постанови.

3. Копії постанови направити на
виконання до органу (установи), якому
була надіслана постанова про
накладення арешту на майно боржника на
виконання, установам банків, та
сторонам.

4. Постанова може бути оскаржена до
Бориславського міського суду
Львівської області в 10-денний строк з
моменту її одержання.

Згідно тексту вказаної постанови,
така 02.12.2013 року затверджена
начальником ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинським А.В.

Даючи оцінку спірним правовідносинам
суд керувався наступним.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21 квітня 1999 року.

Статтею 1 Закону № 606-XIV передбачено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а згідно
з ч. 2 цієї ж статті державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання, у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно роз'яснень п. 20 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України «Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного у
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 606-XIV, у
разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно ч. 2 ст. 50 Закону № 606-XIV, у разі
якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Відповідно до ст. 60 Закону № 606-XIV, у разі
прийняття судом рішення про зняття
арешту з майна арешт з майна знімається
за постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника. З майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до п. 4.5.14. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень затвердженої наказом МУЮ № 512/5
від 02.04.2012 року після реалізації
арештованого майна чи його передачі
стягувачу в рахунок погашення боргу
всі арешти та заборони з такого майна
знімаються не пізніше наступного
робочого дня після його передачі
новому власнику.

Згідно п. 3.17 даної Інструкції, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження, повернення виконавчого
документа стягувачу чи повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
(яка) його видав(ла), державний
виконавець зазначає підставу для цього
з посиланням на відповідну норму
Закону, результати виконання, а також
наслідки завершення відповідного
виконавчого провадження (зняття арешту
тощо).

Як вбачається з постанови від 05.09.2013 ВП
№ 34020511 про закінчення виконавчого
провадження, відповідач при винесенні
постанови, зокрема, постановив:
«Припинити чинність арешту майна
божника та скасувати інші заходи
примусового виконання рішення».

Проте, головним державним виконавцем
Добош Г.В. через три місяці після
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 34020511, 02.12.2013, винесено дві постанови
про звільнення майна боржника з-під
арешту, керуючись ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» у одній та
ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження» - у іншій.

З аналізу наведених норм ч. 1 ст. 50 та ст.
60 Закону № 606-XIV випливає, що арешт
накладений на майно боржника
знімається у разі закінчення
виконавчого провадження (ч. 1 ст. 50), або
у разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна (ст. 60), однак
даними статтями не передбачено
звільнення майна з-під арешту у вже
закінченому виконавчому провадженні.

Пояснення представника відповідача
стосовно виправлення граматичної
помилки допущеної у постанові про
звільнення майна з-під арешту від
02.12.2013, шляхом зміни зазначеної у
постанові ст. 60 на ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження» є
помилковим, оскільки згідно ч. 3 ст. 83
Закону № 606-XIV, начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або державний
виконавець з власної ініціативи чи за
заявою сторони виконавчого
провадження може виправити допущені у
процесуальних документах, винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, граматичні чи арифметичні
помилки, про що виноситься відповідна
постанова.

Проте, така відповідна постанова про
виправлення граматичної помилки
головним державним виконавцем Добош
Г.В. не виносилася, що і не заперечував у
судовому засіданні представник
відповідача. В матеріалах справи
наявні дві постанови про звільнення
майна з-під арешту від 02.12.2013 без
посилання на ч. 3 ст. 83 Закону № 606-XIV.

Статтею 83 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
контроль за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. Частиною
другою даної статті визначено, що
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Проте, як видно із оспорюваних
постанов, начальник ВДВС
Бориславського МУЮ Бачинський А.В.
02.12.2013 затвердив їх.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про протиправність дій
головного державного виконавця Добош
Г.В. щодо винесення 02.12.2013 постанов про
звільнення майна боржника з-під арешту
у виконавчому провадженні № 34020511,
керуючись ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» та ч. 1 ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», а також про
протиправність дій начальника ВДВС
Бориславського МУЮ Бачинського А.В.
щодо затвердження 02.12.2013 даних
постанов.

Стосовно вимоги позивача про визнання
протиправними дії головного
державного виконавця ВДВС
Бориславського МУЮ Добош Г.В.,
начальника ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинського А.В. щодо направлення
(скерування) на виконання до
відповідних органів (установ, в т.ч.
банківських), яким була надіслана
постанова про накладення арешту на
майно боржника на виконання постанови
від 02.12.2013 про звільнення майна
боржника з-під арешту у виконавчому
провадженні № 34020511, зі всіма додатками,
супровідними листами, заявами, тощо,
суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону № 606-XIV,
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ст. 60 Закону № 606-XIV, копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника. З майна
боржника може бути знято арешт за
постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту.

Враховуючи вищезазначене,
відповідачем, на момент винесення
постанов про звільнення майна боржника
з-під арешту, правомірно надіслано на
виконання до відповідних органів
(установ, в т.ч. банківських), яким була
надіслана постанова про накладення
арешту на майно боржника на виконання
постанов від 02.12.2013 про звільнення
майна боржника з-під арешту у
виконавчому провадженні № 34020511.

Стосовно вимоги позивача про
визнання протиправною і скасування
постанови головного державного
виконавця ВДВС Бориславського МУЮ
Добош Г.В. від 02.12.2013 про звільнення
майна боржника з-під арешту у
виконавчому провадженні № 34020511, в якій
головний державний виконавець ВДВС
Бориславського МУЮ Добош Г.В. в
мотивувальній частині керувався ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження» та визнання протиправною
і скасування постанови головного
державного виконавця ВДВС
Бориславського МУЮ Добош Г.В. від 02.12.2013
про звільнення майна боржника з-під
арешту у виконавчому провадженні №
34020511, в якій головний державний
виконавець ВДВС Бориславського МУЮ
Добош Г.В. в мотивувальній частині
керувався ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», а також вимоги
про зобов'язання ВДВС Бориславського
МУЮ відкликати з відповідних органів
(установ, в т.ч. банківських)
вищезазначені постанови, суд відмовляє
у їх задоволенні з наступних мотивів.

Начальником ВДВС Бориславського
МУЮ Бачинським А.В. надано суду
постанову про скасування
процесуального документа, якою
скасовано документ «Постанова про
звільнення майна боржника з-під
арешту» від 02.12.2013 ВП № 34020511, що видав
Добош Г.В. керуючись ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження» та
постанову про скасування
процесуального документа, якою
скасовано документ «Постанова про
звільнення майна боржника з-під
арешту» від 02.12.2013 ВП № 34020511, що видав
Добош Г.В. керуючись ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження» та
направлено копії постанов на виконання
до органу (установ), якому була
надіслана постанова про звільнення
майна боржника з-під арешту та
сторонам. Доказів оскарження в
судовому порядку постанов про
скасування процесуального документа
від 12.02.2014 суду не надано, з огляду не це,
такі є чинними.

Твердження позивача про те що
начальник ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинський А.В. не мав повноважень на
скасування постанов про звільнення
майна боржника з-під арешту від 02.12.2013,
які ним же були затверджені, судом не
беруться до уваги, оскільки винесені
начальником ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинським А.В. 12.02.2014 постанови про
скасування процесуального документа
не є предметом даного позову.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
позовні вимоги позивача у даній
частині задоволенню не підлягають,
оскільки оскаржувані постанови на
момент винесення рішення вже скасовані
та скеровані до відповідних органів
(установ, в т.ч. банківських).

Щодо прийняття окремої ухвали стосовно
головного державного виконавця ВДВС
Бориславського МУЮ Добош Г.В. та
начальника ВДВС Бориславського МУЮ
Бачинського А.В., суд зазначає, що за
змістом статті ст. 166 КАС України
постановлення окремої ухвали є правом,
а не обов'язком суду.

Відповідно до вимог статті 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Разом із тим, відповідно до вимог ч. 2 ст.
71 КАС України у адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 86 цього Кодексу, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За результатами судового розгляду
справи відповідачем не подано доказів,
які б спростовували позовні вимоги та
встановлені судом обставини, не
доведено, що він діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
встановлений законом, обгрунтовано та
розсудливо, з урахуванням всіх
необхідних обставин. У той же час,
позивач довів обґрунтованість
позовних вимог належними та
допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги малого
приватного підприємства «Перспектива»
про визнання протиправними дії та
визнання протиправними і скасування
постанов, зобов'язання вчинити дії
підлягають до задоволення частково.

Щодо судових витрат, то відповідно до
вимог ч. 3 ст. 94 КАС України у зв'язку із
частковим задоволенням позовних вимог
немайнового характеру на користь
позивача необхідно стягнути судові
витрати відповідно до задоволених
вимог.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Добош Галини Володимирівни
щодо винесення постанови від 02.12.2013 №
34020511 «Про звільнення майна боржника
з-під арешту» керуючись ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження».

3. Визнати протиправними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Добош Галини Володимирівни
щодо винесення постанови від 02.12.2013 №
34020511 «Про звільнення майна боржника
з-під арешту» керуючись ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

4. Визнати протиправними дії начальника
відділу державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Бачинського Антона
Володимировича щодо затвердження
постанови від 02.12.2013 № 34020511 «Про
звільнення майна боржника з-під
арешту» винесеної головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції Добош
Галиною Володимирівною, керуючись ст.
60 Закону України «Про виконавче
провадження».

5. Визнати протиправними дії начальника
відділу державної виконавчої служби
Бориславського міського управління
юстиції Бачинського Антона
Володимировича щодо затвердження
постанови від 02.12.2013 № 34020511 «Про
звільнення майна боржника з-під
арешту» винесеної головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Бориславського
міського управління юстиції Добош
Галиною Володимирівною, керуючись ч. 1
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження».

6. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

7. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Малого приватного
підприємства «Перспектива»
(ідентифікаційний код 13832469, вул.
Шевченка, 6, смт. Східниця, м. Борислав,
Львівська область) 36 (тридцять шість)
гривень 86 копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі
24.02.2014 року.

Суддя
Кедик М.В.