Справа № 823/1358/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1358/13-а(в 4-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Федотова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Приватного підприємства «Агенство
«Консалт» на Постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
10.06.2013 року у справі за позовом
Приватного підприємства «Агенство
«Консалт» до Державної податкової
інспекції у м. Черкасах про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року Приватне підприємство
«Агенство «Консалт» звернулись до
Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Черкасах, в
якому просили суд визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення №49/17-508/35523319 від
14.03.2013р. про збільшення суми грошового
зобов'язання на суму 81047 грн. 87 коп.
основного боргу, 20771 грн. 97 коп. штрафних
(фінансових) санкцій, всього на суму 101819
грн. 84 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.06.2013 року
зазначений адміністративний позов -
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у м.
Черкасах №49/17-508/35523319 від 14.03.2013р. в
частині визначення приватному
підприємству «Агенство «Консалт»
грошового зобов'язання за штрафними
(фінансовими) санкціями у сумі 4509
(чотири тисячі п'ятсот дев'ять) гривень
17 копійок.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати в
повному обсязі Постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
10.06.2013 року. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
17.01.2013р. на адресу позивача
відповідачем був направлений запит від
15.12.2012р. №1026/17-522 про надання
обґрунтованих письмових пояснень щодо
причин відсутності нарахування та
виплати заробітної плати головному
бухгалтеру та документів, що
стосуються виплати заробітної плати, а
саме: оборотно-сальдової відомості,
помісячних карток рахунку 641
(розрахунки по податку на доходи
фізичних осіб) рахунку 661 (розрахунки по
заробітній платі з працівниками
підприємства) та інші рахунки, по яких
проводились нарахування доходів
фізичним особам, касові книги, авансові
звіти, банківські виписки та інші
документи за 2011-2012р.р. Вказаний запит
був одержаний позивачем 18.01.2013р.

У зв'язку з відсутністю відповіді на
вказаний запит згідно з наказом ДПІ у м.
Черкасах від 05.02.2013р. №282 на підставі
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України була
призначена позапланова виїзна
перевірка позивача в період з 08.02.2013р.
по 14.02.2013р.

На підставі направлень від 07.02.2013р.
№81/17-0 та №82/17-0 посадовими особами
відповідача було проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., за
результатами якої складено акт від
21.02.2013р. №801/17-508/35523319, яким встановлено,
що директором позивача Кушніром О.А. за
період з лютого 2011р. по грудень 2011р.
одержано з розрахункового рахунку у
банку та з каси позивача грошові кошти
на загальну суму 425382 грн. 40 коп. для
використання у господарській
діяльності та на відрядження, однак на
час перевірки у позивача відсутні
документи, що підтверджують
використання одержання грошових
коштів.

За висновком перевірки відповідач як
податковий агент не утримав податок на
доходи фізичних осіб із грошових
коштів, одержаних під звіт, чим порушив
вимоги підпункту 164.2.11, підпункту 164.2.17
«г» пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164,
підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168
Податкового кодексу України та
внаслідок чого позивачу підлягає до
нарахування податок на доходи фізичних
осіб у сумі у сумі 81047 грн. 87 коп.

Крім цього, розрахунок за формою №1-ДФ
за третій квартал 2012 року подано з
порушенням встановленого строку, чим
порушено пункт 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, внаслідок
чого до позивача застосовано штраф у
сумі 510 грн.

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем доведені порушення
позивачем вимог підпункту 164.2.11 пункту
164.2, пункту 164.5 статті 164 Кодексу, та
підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, а
штрафні санкції у сумі 4509 грн. 17 коп., що
складає 25% від донарахованого
грошового зобов'язання у сумі 18036 грн. 68
коп. за період з лютого 2011р. по червень
2011р. застосовані безпідставно.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до пп. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140
Податкового кодексу України при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення, як то витрати на
відрядження фізичних осіб, які
перебувають у трудових відносинах із
таким платником податку або є членами
керівних органів платника податку, в
межах фактичних витрат особи, яка
відряджена, на проїзд (у тому числі
перевезення багажу, бронювання
транспортних квитків) як до місця
відрядження і назад, так і за місцем
відрядження (у тому числі на
орендованому транспорті), оплату
вартості проживання у готелях
(мотелях), а також включених до таких
рахунків витрат на харчування чи
побутові послуги (прання, чищення,
лагодження та прасування одягу, взуття
чи білизни), на найм інших жилих
приміщень, оплату телефонних розмов,
оформлення закордонних паспортів,
дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове
страхування, інші документально
оформлені витрати, пов'язані з
правилами в'їзду та перебування у місці
відрядження, в тому числі будь-які
збори і податки, що підлягають сплаті у
зв'язку із здійсненням таких витрат.

Будь-які витрати на відрядження можуть
бути включені до складу витрат
платника податку за наявності
документів, що підтверджують зв'язок
такого відрядження з діяльністю такого
платника податку, зокрема (але не
виключно) таких: запрошень сторони, що
приймає, діяльність якої збігається з
діяльністю платника податку;
укладеного договору чи контракту;
інших документів, які встановлюють або
засвідчують бажання встановити
цивільно-правові відносини;
документів, що засвідчують участь
відрядженої особи в переговорах,
конференціях або симпозіумах, інших
заходах, які проводяться за тематикою,
що збігається з господарською
діяльністю платника податку (абз.
дев'ятий пп. 140.1.7 п. 140.1 ст. 140 ПК України).

Відповідно до вимог підпунктів 164.2.11 та
164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового
кодексу України до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку включаються:
сума надміру витрачених коштів,
отриманих платником податку на
відрядження або під звіт та не
повернутих у встановлені
законодавством строки, розмір якої
обчислюється відповідно до пункту 170.9
статті 170 цього Кодексу; дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді: вартості безоплатно
отриманих товарів (робіт, послуг),
визначеної за правилами звичайної
ціни, а також суми знижки звичайної
ціни (вартості) товарів (робіт, послуг),
індивідуально призначеної для такого
платника податку.

Положеннями пункту 164.5 статті 164
Податкового кодексу України
передбачено, що під час нарахування
(надання) доходів у будь-якій
негрошовій формі базою оподаткування є
вартість такого доходу, розрахована за
звичайними цінами, правила визначення
яких встановлені згідно з цим Кодексом,
помножена на коефіцієнт, який
обчислюється за такою формулою:

К = 100 : (100 - Сп),

де К - коефіцієнт;

Сп - ставка податку, встановлена для
таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються
об'єкт оподаткування і база
оподаткування для коштів, надміру
витрачених платником податку на
відрядження або під звіт та не
повернутих у встановлені
законодавством строки.

Згідно до пунктом 167.1 статті 167
Податкового кодексу України ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Відповідно до вимог підпункту 168.1.1
пункту 168.1 статті 168 Податкового
кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 170.9.1 пункту 170.9
статті 170 Податкового кодексу України
податковим агентом платника податку
під час оподаткування суми, виданої
платнику податку під звіт та не
повернутої ним протягом встановленого
підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є
особа, що видала таку суму, а саме:

а) на відрядження - у сумі, що перевищує
суму витрат платника податку на таке
відрядження, розрахованій згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу;

б) під звіт для виконання окремих
цивільно-правових дій від імені та за
рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що
перевищує суму фактичних витрат
платника податку на виконання таких
дій.

Вимогами пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України визначено
обов'язок осіб, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, позивач надав до суду
належним чином оформлені відомість
видачі заробітної плати №12 від 22.02.2011р.,
авансові звіти №№ 2-23, 29-34, 37-45, 52-54, 58-66, 68,
71, 74-86 за 2011 рік та №№ 1-2, 4-9, 11-20, 25-29, 41,
43-44, 49-50, 57, 61-72, 79-123 за 2012 рік та видача
згідно договору поворотної фінансової
допомоги №1/ФД від 20.12.2012 року.

Згідно п. 16.1. Розділу ІІІ тієї ж
Інструкції у разі відрядження з
України до держав, в'їзд громадян
України на територію яких здійснюється
за наявності візи (дозволу на в'їзд)
фактичний час перебування у
відрядженні визначається згідно з
наказом про відрядження та відмітками
про перетинання державного кордону
України в паспортному документі
(закордонному паспорті або документі,
що його замінює), що проставляються
уповноваженою службовою особою
Державної прикордонної служби України,
яка здійснює прикордонний контроль, за
особистим зверненням відрядженої
особи щодо проставлення такої
відмітки. У разі відсутності наказу та
відповідних відміток добові витрати
відрядженому працівникові не
відшкодовуються.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач надав всі підтверджуючі
документи, які засвідчують факт
службового відрядження, а також
безпосередній зв'язок такого
відрядження з господарською
діяльністю позивача.

Крім того, 06.03.2013р. позивач подав
відповідачу заперечення на акт
перевірки від 06.03.2013р. за №4788/10-1, у яких
зазначив, що під час проведення
перевірки документи, які підтверджують
використання грошових коштів,
одержаних під звіт на господарські
потреби та на відрядження, а саме:
відомість видачі заробітної плати №12
від 22.02.2011р., авансові звіти №№ 2-23, 29-34,
37-45, 52-54, 58-66, 68, 71, 74-86 за 2011 рік та №№ 1-2,
4-9, 11-20, 25-29, 41, 43-44, 49-50, 57, 61-72, 79-123 за 2012 рік
та видача згідно договору поворотної
фінансової допомоги №1/ФД від 20.12.2012р. є
у наявності, однак знаходяться у
засновника підприємства ОСОБА_4, який
перебував у м. Києві для звірки з
підприємствами і будуть надані до
податкового органу на встановлену дату
розгляду цього заперечення, однак
відповідач позбавив позивача такого
права.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 Кодексу у
разі якщо до закінчення перевірки
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Колегія суддів погоджується з доводами
позивача, що вище зазначена норма не
містить яка зобов'язує платника
податку надавати документи тільки до
письмових заперечень.

Підсумовуючи встановлені у справі
обставини, колегія суддів приходить до
висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі знайшли своє
підтвердження, суд першої інстанції
неправильно встановив обставини
справи та ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Приватного
підприємства «Агенство «Консалт» на
Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.06.2013 року -
задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.06.2013 року -
скасувати.

Постановити по справі нову постанову,
якою адміністративний позов
Приватного підприємства «Агенство
«Консалт» до Державної податкової
інспекції у м. Черкасах про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№49/17-508/35523319 від 14.03.2013р. про збільшення
суми грошового зобов'язання на суму 81047
грн. 87 коп. основного боргу, 20771 грн. 97
коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

І.В. Федотов

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Федотов І.В.