Справа № 820/8732/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 820/8732/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою СДПІ з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
25.12.2013р. по справі № 820/8732/13-а

за позовом ПАТ "Філіп Морріс
Україна"

до СДПІ з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Філіп Морріс Україна" звернулося
до суду з адміністративним позовом до
СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Харкові Державної
податкової служби , в якому з
урахуванням уточнень просить,
скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 20.05.2013
року, № від 20.09.2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року адміністративний позов ПАТ "Філіп
Морріс Україна" задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
Державної податкової служби №
від 20.05.2013 року. Скасовано податкове
повідомлення - рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів № від
20.09.2013 року.

СДПІ по роботі з великими платниками
податків у м. Харкові Державної
податкової служби, не погоджуючись з
вказаною постановою суду, подала
апеляційну скаргу , вважає, що
постанова прийнята із недоведеністю
обставин, які мають значення для справи
та суд вважає встановленими, з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та просить суд апеляційної
інстанції скасувати повністю
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р.,
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи у їх
сукупності, постанову суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню , виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові Державної податкової
служби була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка
Приватного акціонерного товариства
"Філіп Морріс Україна", з питання
дотримання податкового законодавства
по правовим відносинам з ТОВ
«Буд-Перспектива» з податку на
прибуток за І квартал 2012р.та податку на
додану вартість за період з 01.02.2012р. по
29.02.2012р., ТОВ «РГБ Продакшн» з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року та податку
на додану вартість за період з 01.08.2010р.
по 30.09.2010р., ТОВ «Арх-Ательє» з податку
на прибуток за 9 місяців 2012 року та
податку на додану вартість за період з
01.06.2012р. по 31.07.2012р., ТОВ «Роздрібторг» з
податку на прибуток за І півріччя 2012
року та податку на додану вартість за
період з 01.06.2012р. по 30.06.2012р., ТОВ «Кондор
Інновейшн» з податку на прибуток за 9
місяців 2012 року та податку на додану
вартість за період з 01.07.2012р. по 31.07.2012р.,
ТОВ «Трой Інтернешнл» з податку на
прибуток за 9 місяців 2012 року та податку
на додану вартість за період з 01.07.2012р.
по 31.07.2012р., ІП «Аврора» з податку на
прибуток за 9 місяців 2012 року та податку
на додану вартість за період з 01.10.2012р.
по 31.10.2012р. , про що складено акт
№258/42.0-10/00383231 від 30.04.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п. 7.2.3. п.7.2 ст.7, пп. 7.4.1. п.7.4.4,
п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України від 03.04.97 №
168/97-ВР «Про податок на додану
вартість», п. 201.4, 201.6, «г» п.201.1, п.201.10 ст.
201, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового
Кодексу України - завищено податковий
кредит на загальну суму 180539,68 грн., у т.ч.
по періодам: по декларації за серпень
2010 року на 10543,22 грн., по декларації за
вересень 2010 року на 7742,0 грн., по
декларації за лютий 2012 року на 17586,0грн.,
по декларації за червень 2012 року на
84834,5грн., по декларації за липень 2012
року на 59833,96грн., що призвело до
заниження суми ПДВ , яка підлягає
сплаті до бюджету у розмірі 180539,68 грн.;
пп.134.1.1 п.134.1 ст.134,п.п.138.1.1 п.138.1, п.п.138.8.1 п.
138.8 п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового
Кодексу України в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 89494,0 грн., в т.ч. за
півріччя 2012року на 87992,0 грн., за 3
квартали 2012 року на 1502,0грн.

На підставі акту перевірки СДПІ по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові Державної податкової
служби винесено податкові
повідомлення-рішення № від 20.05.2013
року про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі 270810,00
грн., у т.ч. за основним платежем - 180540,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 90270,00 грн.; № від 20.05.2013
року про визначення податкового
зобов'язання з податку прибуток
приватних підприємств в загальному
розмірі 134241,00 грн., у т.ч. за основним
платежем - 89494,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 44747, 00 грн.

Позивачем були оскаржені вказані
податкові повідомлення-рішення в
адміністративному порядку. Рішенням
Межрегіональним головного управління
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
№3884/10/10-233 від 31.07.2013 р. , податкове
повідомлення -рішення від 20.05.2013р.
№ було частково скасовано у
частині зменшення суми штрафної
(фінансової) санкції в розмірі 4572,00 грн.,
податкове повідомлення-рішення
№ від 20.05.2013 року залишено без
змін. Рішенням Міністерства доходів та
зборів від 04.09.2013 р. №10352/6/99-99-10-01-15
залишено без змін рішення, прийняте за
результатами розгляду первинної
скарги та податкове
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП у м. Харкові від 20.05.2013р. № та
№, а скаргу без задоволення.

У зв'язку зі зменшенням нарахованого
грошового зобов'язання за результатами
адміністративного оскарження
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів прийнято
податкове повідомлення - рішення №
від 20.09.2013 року, яке було отримано
позивачем 24.09.2013 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення, яке
міститься в матеріалах справи.

Отже з огляду на положення п.п. 60.1.3 п. 60.1,
п.60.4 ст. 60 Податкового кодексу України
податкове повідомлення - рішення
№ від 20.05.2013р. вважається
відкликаним та таким, що втратило
чинність на момент розгляду справи.

Підставою для зазначеного висновку
слугували висновки актів перевірок
контрагентів позивача ТОВ "Трой
Інтернешнл", ТОВ "Кондор Інновейшн", ТОВ
"Буд-Перспектива" , ТОВ "РГБ Продашн", ТОВ
"Арх-Ательє", ТОВ "Роздрібторг", яким
встановлено порушення даними
підприємствами приписів Цивільного
кодексу України, Закону України "Про
податок на додану вартість.

По взаємовідносинах ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Кондор Інновейшн»
перевіркою встановлено , що не надано
копій товарно-транспортних накладних,
які підтверджують фактичне
перевезення придбаних товарно-
матеріальних цінностей, неможливість
фактичного здійснення TOB Кондор
Інновейшн» господарських операцій
через відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі - продажу, вважає
взаємовідносини ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Кондор Інновейшн» як
такі що не мали на меті реального
здійснення і були заключенні з метою
формування податкового кредиту та
завищення валових витрат.

По взаємовідносинах ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Трой Інтернешнл»
перевіркою встановлено, що не надано
копій товарно-транспортних накладних,
які підтверджують фактичне
перевезення придбаних
товарно-матеріальних цінностей та
сертифікатів якості, у видаткових
накладних не вказано реквізити
довіреності, за якою отримано товар та
не зазначено особу, яка отримувала
товар, вважає взаємовідносини ПрАТ
«Філіп Морріс Україна» з TOB «Трой
Інтернешнл», як такі що не мали на меті
реального здійснення, оскільки в ході
проведення перевірки не встановлено
факту передачі товарів від продавця до
покупця, у зв'язку з відсутністю (не
наданням для перевірки) договорів про
господарські відносини, актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів отже дані
правовідносини були заключенні з метою
формування податкового кредиту та
завищення валових витрат.

По взаємовідносинах ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Роздрібторг» неможливо
встановити в яких роздрібних пунктах
торгівлі ПрАТ «Філіп Морріс Україна»
встановлював обладнання призначене
для демонстрації таабо торгівлі або
зберігання тютюнових виробів, а також
обладнання для демонстрації
Комунікаційних матеріалів, якщо
контрагент не знаходиться за
податковою адрескою. А від так СДПІ ОВП
у м. Харкові МГУ Міндоходів вважає
взаємовідносини ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Роздрібторг» як такі що
не мали на меті реального здійснення і
були заключенні з метою формування
податкового кредиту та завищення
валових витрат.

По взаємовідносинах ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «РГБ Продакшн» перевіркою
встановлено, що під час перевірки не
надано копій товарно-транспортних
накладних, які підтверджують фактичне
перевезення придбаних
товарно-матеріальних цінностей та
сертифікатів якості. У видаткових
накладних не вказано реквізити
довіреності, за якою отримано товар та
не зазначено особу, яка отримувала
товар.

По взаємовідносинах ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Арх-Ательє» перевіркою
встановлено, що підприємство не
знаходиться за податковою адресою, а
від так неможливо отримати документи
щодо його фінансово-господарської
діяльності, крім того у TOB «Арх-Ательє»
відсутні трудові ресурси та основні
засоби. На підставі вище зазначеного
неможливо встановити зв'язок понесених
витрат ПрАТ «Філіп Морріс Україна по
взаємовідносинах з TOB «Арх-Ательє».

По взаємовідносинах ПрАТ «Філіп Морріс
Україна» з TOB «Буд-Перспектива»
перевіркою встановлено, що під час
перевірки не надано копій
товарно-транспортних накладних, які
підтверджують фактичне перевезення
придбаних товарно-матеріальних
цінностей та сертифікатів якості. У
видаткових накладних не вказано
реквізити довіреності, за якою
отримано товар та не зазначено особу,
яка отримувала товар. TOB
«Буд-Перспектива» та TOB
встановлено, що за юридичною адресою
підприємство не знаходиться, про що
складено відповідний акт. Директором,
головним бухгалтером та засновником в
одній особі, згідно реєстраційних та
установчих документів, за перевіряємий
період був громадянин ОСОБА_1, який до
ВПМ ДГП у Києво-Святошинському районі
Київської області надіслав заяву в
якій повідомив, що ніякого відношення
до реєстрації, переєстрації та
керівництва TOB «Буд-Перспектива» не
має. Реєстраційних та звітних
документів зазначеного підприємства
не складав та не підписував.
Корпоративних прав нікому не
передавав. Всі підписи від мого імені
прошу вважати не дійсними та такими, що
підроблені. СВ РУ ГУ МВС України в
Печерському районі м. Києва порушено
кримінальну справу №56-2248 за ч. 1 ст. 205
ККУ відносно громадянина ОСОБА_1 Крім
того, у TOB «Буд-Перспектива», відсутні
необхідні умови для здійснення
господарських операцій, а сме відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, складські
приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
висновки податкового органу про
порушення позивачем п.п. 7.2.3. п.7.2 ст.7,
пп. 7.4.1. п.7.4.4, п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України від 03.04.97 № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість», п. 201.4, 201.6, «г» п.201.1,
п.201.10 ст. 201, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198
Податкового Кодексу України; пп.134.1.1
п.134.1 ст.134,п.п.138.1.1 п.138.1, п.п.138.8.1 п. 138.8
п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового Кодексу
України не відповідають дійсності,
суперечать фактичним обставинам та
чинному законодавству України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати операційної
діяльності включають: собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п.п.138.2 ст.138 Кодексу,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 1.7 Закону України "Про податок
на додану вартість" встановлено, що
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду.

Підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", передбачено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а
для робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

У відповідності до п.7.4.1 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.п. 7.4.4. п.7.4 ст. 7 Закону якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Також, згідно з п.7.4.5 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Підставою для нарахування податкового
кредиту відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону № 168/97 -ВР є податкова накладна,
яка одночасно є звітним податковим і
розрахунковим документом відповідно
пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону.

Відповідно до п.7.5. Закону України "Про
податок на додану вартість" датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.3 п.7.2 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість"№ 168/97
-ВР (далі Закон № 168/97 -ВР) встановлено,
що податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Підставою для нарахування податкового
кредиту відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону № 168/97 -ВР є податкова накладна,
яка одночасно є звітним податковим і
розрахунковим документом відповідно
пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону та видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Платник податку веде реєстр отриманих
та виданих податкових накладних у
документальному або електронному
вигляді за його вибором, у якому
зазначаються порядковий номер
податкової накладної, дата її виписки
(отримання), загальна сума та сума
нарахованого податку, а також
реєстраційний номер платника податку
продавця, який надав податкову
накладну такому платнику податку, як
встановлено пп 7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону
України від 03.04.1997, № 168/97-ВР "Про податок
на додану вартість".

Згідно вимог підпункту 7.2.4 п.7.2 ст. 7
цього Закону право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що податкова
накладна як звітний податковий
документ, що є підставою для включення
покупцем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Пунктами 9.4, 9.5, 9.6, 9.8 цієї статті
передбачено, що про реєстрацію особи
платником податку на додану вартість
їй органом державної служби надається
свідоцтво про реєстрацію як платника
податку. Свідоцтво про реєстрацію діє
до дати його анулювання.

Пунктом 9.2 ст.9 Закону № 168/97 -ВР
визначено, що будь-якій особі, яка
реєструється як платник податку на
додану вартість, присвоюється
індивідуальний податковий номер, який
використовується для справляння цього
податку.

Відповідно до н.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 вказаного
Закону, платник податку зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну, що
має містити зазначені окремими
рядками: а) порядковий номер податкової
накладної; б) дату виписування
податкової накладної; в) повну або
скорочену назву, зазначену у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); д) місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; є) опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); є) повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ж) ціну поставки
без врахування податку; з) ставку
податку та відповідну суму податку у
цифровому значенні; и) загальну суму
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Розділ V Податкового кодексу України
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкт оподаткування, дату
виникнення податкових зобов'язань,
порядок визначення бази оподаткування,
розміри ставок податку, порядок
визначення суми податку та строки
проведення розрахунків тощо.

Відповідно до вимог стаття 185.1
Податкового Кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів (супутніх послуг) на
митну територію України в митному
режимі імпорту або реімпорту (далі -
імпорт);

г) вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт);

ґ) з метою оподаткування цим податком
до експорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг),
які перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України;

д) з метою оподаткування цим податком
до імпорту також прирівнюється
постачання товарів (супутніх послуг)
з-під митного режиму магазину
безмитної торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України, для їх подальшого
вільного обігу на території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно статті 187.1. Податкового Кодексу
України датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, від'ємне значення як категорія
Кодексу - це також математична
(об'єктивна) категорія; різниця між
зменшуваним (податкове зобов'язання) та
від'ємником (податковим кредитом).
Від'ємне (позитивне) значення є
результатом математичної дії
-"віднімання", и в силу дії об'єктивних
законів не може бути змінено будь-чиєю
волею.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України визначено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996 від 16.07.1999
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що податкова
накладна як звітний податковий
документ, що є підставою для включення
покупцем до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), має таке
юридичне значення при обов'язковій
умові нарахування податку та
виписування податкової накладної
особою, яка зареєстрована як платник
податку на додану вартість в порядку,
встановленому статтею 9 Закону України
"Про податок на додану вартість".

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що ПАТ "Філіп Морріс
Україна" як правонаступник ЗАТ "Філіп
Морріс Україна" мало господарські
взаємовідносини з ТОВ "Трой
Інтернешнл", ТОВ "Кондор Інновейшн", ТОВ
"Буд-Перспектива" , ТОВ "РГБ Продашн", ТОВ
"Арх-Ательє", ТОВ "Роздрібторг".

Між Приватним акціонерним товариством
"Філіп Морріс Україна" (як покупцем) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю " Трой Інтернешнл " (як
продавцем) укладено договір поставки
№РМU/11-045 від 10.05.2011 року. Відповідно п 1.1.
договору продавець зобов'язується
поставляти покупцю товар на підставі
та у відповідності до замовлення
покупця, а покупець зобов'язується
приймати товар та сплачувати за нього
визначену договором ціну. Ціна товару
без ПДВ вказується в замовленні,
та включає в себе вартість
пакування, маркування, тари та
транспортування (п. 2.2 договору). Оплата
товару вважається здійсненою з моменту
списання грошових коштів банком
покупця з рахунку покупця (п. 2.6
договору) Поставка товару
здійснюється продавцем на умовах DDР
поставка зі сплатою мита (м. Київ, вул.
Електротехнічна, 45) (Інкотермс 2000) ( п. 3.1.
договору) .

Зазначена господарська операція з
придбання товарів підтверджується
первинними документами, а саме:
рахунком №72 від 18.06.2012р., видатковою
накладною №82 від 18.06.2012р., податковою
накладною №11 від 18.06.2012р., прибутковим
ордером № від 18.06.2012р.,платіжним
дорученням від 17.07.2013р., заявкою на
придбання, замовленням до договору.

Між ПАТ "Філіп Морріс Україна" (як
покупцем) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кондор Інновейшн "
(як продавцем) було укладено договір
поставки №РМU/11-065 від 01.07.2011 року.
Відповідно п 1.1. договору продавець
зобов'язується поставляти покупцю
товар на підставі та у відповідності до
замовлення покупця, а покупець
зобов'язується приймати товар та
сплачувати за нього визначену
договором ціну. Ціна товару без ПДВ
вказується з замовленні, та включає
в себе вартість пакування,
маркування, тари та
транспортування.(п. 2.1 договору).
Поставка товару здійснюється
продавцем на умовах DDР поставка зі
сплатою мита (м.Київ) (Інкотермс 2000) ( п.
3.1. договору) .

Зазначена господарська операція з
придбання товарів підтверджується
первинними документами, а саме:
видатковою накладною №86 від 13.07.2012р.,
прибутковим ордером № від
13.07.2012р., податковою накладною №18 від
13.07.2012р., платіжним дорученням №801567,
рахунком №92 від 13.07.2012 р., видатковою
накладною №81 від 06.07.2012р., прибутковим
ордером № від 06.07.2012р., податковою
накладною №12 від 06.07.2012р., платіжним
дорученням №798518, рахунком №87 від 06.07.2012
р., заявками на придбання, замовленнями
до договору.

ПАТ "Філіп Морріс Україна" (як
постачальником) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Буд-Перспектива" (як покупцем) було
укладено договір поставки №PMU/111-195 від
20.12.2011 року. Відповідно п 1.1. договору
постачальник зобов'язується за
завданням покупця виготовити та
поставити продукцію, а покупець
зобов'язується оплатити продукцію,
виготовлену та поставлену належним
чином. Детальний опис продукції,
порядок та строки її виготовлення та
поставки містяться у технічному
завданні, замовленні, тощо, що
підписується сторонами, є додатком до
договору і його невід'ємною частиною.
Технічне завдання, замовлення тощо
повинно бути підписане уповноваженими
представниками покупця і
постачальника та скріплене печатками
обох сторін (п.1.2 договору). Ціна
продукції без ПДВ вказується у
технічному завданні, замовленні, тощо.
(п.2.1 договору). Поставка продукції
здійснюється на умовах DDP (Київ,
Україна, вул.
Електротехнічна,45)(Інкотермс 2000) (п.4.1
договору) Право власності на продукцію
переходить до покупця в момент
підписання уповноваженою особою
покупця відповідного
товаророзпорядчого документу,
засвідчуючого прийомку продукції
покупцем (п.4.3 договору) .

Зазначена господарська операція
Приватного акціонерного товариства
"Філіп Морріс Україна" з придбання
товарів підтверджується первинними
документами, а саме: видатковою
накладною № 130 від 15.02.2012 р., прибутковим
ордером № від 15.02.2012 р., платіжним
дорученням № 749238 (а.с. 158-160 т. 1),
замовленням до договору .

ПАТ "Філіп Морріс Україна" (як покупцем)
та ТОВ "РГБ Продашн" (як постачальником)
було укладено договір поставки
№012006/G06-002 від 05.04.2006 року.Відповідно п
1.1. договору продавець зобов'язується
продати, а покупець зобов'язується
придбати наступні нетютюнові
матеріали: згідно додатку до цього
Договору (Специфікації) (які в
подальшому іменуються «Матеріали»).
Матеріали повинні поставлятися у
відповідності з закупівельним
замовленням покупця ( п. 1.2. договору)
Ціна матеріалів вказується в
замовленні, та включає в себе вартість
пакування, маркування, тари, та
транспортування. Ціна матеріалів в
замовленні визначається без
врахування ПДВ, який вказується у
відповідному рахунку-фактурі ( п. 2.1.
договору) Поставка матеріалів
здійснюється продавцем на умовах DDР
поставка зі сплатою мита (...назва місця
призначення) (Інкотермс 2000), на адресу
покупця, вказану останнім у
відповідному замовленні, в термін,
визначений покупцем, та погоджений
з продавцем у відповідному
замовленні.

Зазначена господарська операція з
придбання товарів підтверджується
первинними документами, а саме:
додатковою угодою №1 від 25.04.2006р. №2 від
18.07.2007р. до Договору поставки №012006/606-002
від 05.04.2006 р., видатковою накладною №144
від 04.08.2010р., прибутковим ордером
№ від 05.08.2010р., податковою
накладною №151 від 04.08.2010р., платіжним
доручення №558498, рахунком №СФ-00134 від
04.08.2010р., видатковою накладною №162 від
19.08.2010р., прибутковим ордером №
від 25.08.2010р., податковою накладною №169
від 19.08.2010р., платіжного доручення №563249,
рахунком №СФ-00148 від 19.08.2010р.,
видатковою накладною №155 від 13.08.2010р.,
податковою накладною №162 від 13.08.2010р.,
видатковою накладною №157 від 13.08.2010р.,
податковою накладною №164 від 13.08.2010р.,
прибутковим ордером № від
18.08.2010р., платіжного доручення №562028,
рахунком №СФ-00146 від 13.08.2010р., рахунком
№СФ-00147 від 13.08.2010р., видатковою
накладною №141 від 03.08.2010р., прибутковим
ордером № від 03.08.2010р., податковою
накладною №147 від 03.08.2010р., платіжного
доручення №558226, рахунком №СФ-00131 від
03.08.2010р., видатковою накладною №165 від
27.08.2010р., прибутковим ордером №
від 01.09.2010р., податковою накладною №171
від 27.08.2010 р., платіжним дорученням
№567765, рахунком №СФ-00152 від 27.08.2010р.,
рахунком №СФ-00158 від 01.09.2010р.,
замовленнями на придбання.

ПАТ "Філіп Морріс Україна" та ТОВ
"Роздрібторг" укладено договір про
надання послуг №9КА297 від 01.01.2012 року.
Відповідно п. 2 договору, роздрібний
торговець зобов'язується за винагороду
від Філіп Морріс надати право
розмістити обладнання і матеріали
Філіп Морріс в пункті торгівлі, в
порядку та на умовах, передбачених цим
договором та додатками до нього, та
надати інші послуги, передбачені цим
договором .

Зазначена господарська операція з
придбання послуг підтверджується
первинними документами, а саме:
рахунком № СФ-0000053 від 31.05.2012 р., актом
виконаних робіт б/н. від 31.05.2012 р.,
податковою накладною № 209 від 31.05.2012 р.,
платіжним дорученням № 789080,0грн.

ПАТ "Філіп Морріс Україна" (як
замовником) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Арх-Ательє" (як
виконавцем) було укладено договір
№ВК-297/11 від 30.11.2011р. Відповідно п 1.1.
договору виконавець зобов'язується
виконати якісно і в узгоджений
сторонами термін роботи на об'єктах
замовника. Детальний опис робіт, місце
проведення робіт, технічне завдання і
вартість робіт вказуються в офіційному
замовленні замовника до цього
Договору, які є невід'ємною частиною
договору. Здача-приймання виконаних
робіт оформляється підписанням
двостороннього акту здачі-приймання
виконаних робіт (п.2.1 договру). 3а
виконані роботи замовник виплачує
виконавцю суму, що вказується у
відповідному замовленні до договору
.(п.3.1 договру) .

Зазначена господарська операція
підтверджується первинними
документами, а саме:актом
здачі-приймання виконаних робіт
(послуг) від 30.06.2012 р. № б/н., локальним
кошторисом № 2-1-1 (Форма №4), податковою
накладною №154 від 30.06.2012 р., платіжним
дорученням № 798528, договірною ціною,
актом приймання виконаних будівельних
робіт від 31.07.2012р. № 1 (Типова форма №
КБ-2в), довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (типова форма №КБ-3),
податковою накладною №143 від 31.07.2012р.,
платіжним дорученням №820277, рахунком
№ВК-297-11-3 від 30.07.2012р. (а.с. 164-178 т.1),
заявкою на придбання послуг,
довіреністю на підписання актів
виконаних робіт (а.с. 208,209,211 т. 3)

ТОВ "Трой Інтернешнл", ТОВ "Кондор
Інновейшн", ТОВ "Буд-Перспектива" , ТОВ
"РГБ Продашн", ТОВ "Арх-Ательє", ТОВ
"Роздрібторг" на момент здійснення
господарських операцій зареєстровані
в Єдиному державному реєстрі, мали
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає , що податкові
накладні оформлені належним чином,
крім того з актів перевірок вбачається,
що порушень при її оформленні
перевіряючими у ході проведення
перевірки не встановлено.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку , що
господарські операції позивача з ТОВ
"Трой Інтернешнл", ТОВ "Кондор
Інновейшн", ТОВ "Буд-Перспектива" , ТОВ
"РГБ Продашн", ТОВ "Арх-Ательє", ТОВ
"Роздрібторг" мали реальний характер,
пов'язані з господарською діяльністю
позивача, а відтак позивачем
правомірно віднесено суми податку,
сплаченого у зв'язку з придбанням
товару до податкового кредиту та
сформовано валові витрати .

Також, колегією суддів критично
оцінено твердження відповідача, що
укладені між позивачем та ТОВ "Трой
Інтернешнл", ТОВ "Кондор Інновейшн", ТОВ
"Буд-Перспектива" , ТОВ "РГБ Продашн", ТОВ
"Арх-Ательє", ТОВ "Роздрібторг"
правочини є недійсними (нікчемними)
відповідно до приписів статті 228 ЦК
України, як такі, що порушують
публічний порядок, виходячи з
наступного.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті
215 ЦК України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до пункту 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

В процесі розгляду даної справи,
зазначені факти апеляційним судом
встановлено не було та відповідачем не
було надано доказів на підтвердження
недотримання сторонами в момент
укладення договорів вимог,
встановлених частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦК України, що є підставою для визнання
правочинів недійсними.

Правовідносини між позивачем та ТОВ
"Трой Інтернешнл", ТОВ "Кондор
Інновейшн", ТОВ "Буд-Перспектива" , ТОВ
"РГБ Продашн", ТОВ "Арх-Ательє", ТОВ
"Роздрібторг" не були безтоварними, а
укладались з метою реального настання
позитивних наслідків для обох сторін,
за ними реально було отримано
матеріальні цінності та перераховано
грошові кошти.

Посилання відповідача на висновки
актів від податкових органів щодо
перевірок контрагенту позивача - ТОВ
"Трой Інтернешнл", ТОВ "Кондор
Інновейшн", ТОВ "Буд-Перспектива" , ТОВ
"РГБ Продашн", ТОВ "Арх-Ательє", ТОВ
"Роздрібторг", якими встановлена
неможливість здійснення
фінансово-господарських операцій, суд
не бере до уваги, оскільки Закон
України "Про податок на додану
вартість" не ставить право платника ПДВ
на податковий кредит в залежність від
дій або бездіяльності його
контрагентів. Якщо контрагенти не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 168/97 -ВР
платник податку - особа, яка згідно з
цим Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в",
"г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону (п. 10.2 ст. 10 Закону № 168/97 -ВР).

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. 6.1 ст. 16 Податкового кодексу
України платник податків, крім іншого,
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи тощо.

Таким чином, як випливає з
вищенаведеного, сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі у разі
ухилення від сплати) при фактичному
здійсненні господарської операції не
впливає на податковий кредит покупця.

Зазначене узгоджується з практикою
Верховного Суду України, викладеною у
постановах від 09 вересня 2008 року у
справі № 21-500во08 та від 01 червня 2010 року
у справі № 21-573во10.

Згідно ст.1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
і основних свобод людини 1950 року,
Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11
до Конвенції» ст.17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006 року, Україна визнала
джерелом права рішення Європейського
суду з прав людини, а також юрисдикцію
цього суду в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення і застосування
Конвенції. Рішення Європейського суду
є частиною національного
законодавства і є обов'язковим для
правозастосування органами
правосуддя.

Рішенням Європейського суду з прав
людини від 22 січня 2009 року у справі
«Булвес» АД проти Болгарії (заява №
3991/03) визначено, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського суду, такі вимоги стали
надмірним тягарем для платника
податку, що порушило справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту права власності.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, податкові органи не можуть
нараховувати податок на додану
вартість та накладати штрафні санкції
на покупця при несплаті цього податку
продавцем, оскільки чинне
законодавство не встановлює підстав
для такого нарахування та накладення
штрафних санкцій.

Однак факт порушення
контрагентом-постачальником позивача
своїх податкових зобов'язань може бути
підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податку вимог про надання податкової
вигоди -відшкодування ПДВ з державного
бюджету, якщо податковий орган доведе,
зокрема, що платник податку діяв без
належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які допускали його контрагенти, або що
діяльність платника податку
спрямована на здійснення операцій,
пов'язаних з податковою вигодою,
переважно з контрагентами, які не
виконують своїх податкових
зобов'язань.

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Закону України "Про податок на додану
вартість", Податкового кодексу України
свідчить про те, що право на податковий
кредит виникає у платника податків
лише після одержання податкової
накладної, оскільки це єдиний документ
первинного бухгалтерського та
податкового обліку, що містить у собі
суму ПДВ, яку можливо відобразити в
податкових деклараціях з ПДВ.

Тобто, колегія суддів зазначає, що
позивач виконав усі необхідні умови,
передбачені Податковим кодексом
України, які надають йому правові
підстави для формування валових витрат
і нарахування податкового кредиту , в
його діях не має порушень вимог
Податкового кодексу України,
відповідно позивачем правомірно
віднесено ці суми до валових витрат та
сформовано податковий кредит.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач відповідно до ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України правомірність винесених
податкових повідомлень - рішень
належним чином в суді не довів , у
зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
великими платниками податків у м.
Харкові Державної податкової служби
№ від 20.05.2013 року та № від
20.09.2013 року не відповідають вимогам
чинного законодавства та підлягають
скасуванню, а позовні вимоги є
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу СДПІ з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р.
по справі № 820/8732/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 17.02.2014 р.