Справа № 805/16934/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
справа №805/16934/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Міронової Г.М.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., з участю представників
позивача Саркісова О.В., Крючкову О.І.,
представника відповідача Мичака О.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу Виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року у справі № 805/16934/13-а за позовом
Комунального лікувального закладу
«Центральна міська лікарня» м.
Дружківка до Краматорської міської
виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
рішень протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н
О В И В:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року позов Комунального лікувального
закладу «Центральна міська лікарня» м.
Дружківка до Краматорської міської
виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
рішень протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії, задоволено. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Краматорської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 17 жовтня 2013 року за
№№ 8-02-1335, 8-02-1337, 8-02-1338, 8-02-1339 про
неможливість фінансування
комунального лікувального закладу
«Центральна міська лікарня» м.
Дружківка. Зобов'язано Краматорську
міську виконавчу дирекцію Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності здійснити
фінансування комунального
лікувального закладу «Центральна
міська лікарня» м. Дружківка за
заявами-розрахунками: № 278 від 11 липня
2012 року на суму 4071,67 грн.; № 134 від 06
лютого 2013 року на суму 3870,62 грн.; № 211 від
21 лютого 2013 року на суму 7226,84 грн.; № 250
від 05 березня 2013 року на суму 1783,66 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Виконавчою дирекцією
Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
відповідач не зобов'язаний здійснювати
фінансування позивача за листками
непрацездатності щодо працівника
ОСОБА_5, оскільки у відповіді
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Донецькій області від
14.05.2012 року № 09-123/05-09 зазначено, що
звільнення ОСОБА_5 проведено з
порушенням ст. 38 Кодексу Законів про
працю України, що впливає на
незаконність її прийняття наступного
дня на іншу посаду. Таким чином, апелянт
вважає, що ОСОБА_5 прийнято на роботу з
порушенням законодавства, а тому
нарахування їй заробітної плати та
компенсації втрати заробітної плати є
неправомірним.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати.

Представники позивача в судовому
засіданні просили апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем до
відповідача для здійснення
фінансування надання матеріального
забезпечення у зв'язку із тимчасовою
втратою працездатності ОСОБА_5 було
подано заяви-розрахунки: № 278 від 11
липня 2012 року на суму 4071,67 грн.; № 134 від
06 лютого 2013 року на суму 3870,62 грн.; № 211
від 21 лютого 2013 року на суму 7226,84 грн.; №
250 від 05 березня 2013 року на суму 1783,66 грн.

Посадовими особами відповідача були
проведені позапланові перевірки
позивача з питань виплати допомоги з
тимчасової втрати працездатності
застрахованим особам за рахунок коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, за
результатами яких були складені акти №
528 від 01.10.2013 року, № 529 від 02.10.2013 року, №
530 від 02.10.2013 року, № 531 від 02.10.2013 року.

У вищевказаних актах перевірки
відповідач посилається на те, що
нарахування допомоги з тимчасової
втрати працездатності ОСОБА_5 за
листками непрацездатності, що вказані
в заявах-розрахунках № 278 від 11 липня 2013
року, № 134 від 06.02.2013 року, № 211 від 21.02.2013
року, № 250 від 05.03.2013 року є
неправомірними, оскілки відповідно до
висновків листа Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Донецькій області від 14.05.2012 року №
09-123/05-09, звільнення ОСОБА_5 в 24.09.2010 року
проведено з порушенням ст. 38 Кодексу
Законів Про працю України, що впливає
на незаконність її прийняття
наступного дня на іншу посаду.

17.10.2013 року листами №№ 8-02-1335, 8-02-1337,
8-02-1338, 8-02-1339 відповідач повідомив
позивача про неможливість
фінансування комунального
лікувального закладу «Центральна
міська лікарня» м. Дружківка. Мотиви
відмови аналогічні висновкам актів
перевірки.

Вказані обставини знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відмова
відповідача у здійснити фінансування
для виплати матеріального
забезпечення є неправомірною, оскільки
відсутня жодна з перелічених у ст. 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
підстав для відмови у здійсненні
страхових виплат.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
№2240 (далі - Закон №2240) право на
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, мають
застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Згідно ст.9 Закону №2240 визначено, що
Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, зокрема у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 2240,
фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
районними, міжрайонними, міськими
виконавчими дирекціями відділень
Фонду в порядку, встановленому
правлінням Фонду. Підставою для
фінансування страхувальників робочими
органами відділень Фонду є оформлена
за встановленим зразком
заява-розрахунок, що містить
інформацію про нараховані
застрахованим особам суми
матеріального забезпечення за їх
видами.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок про те, що підставою
для призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності, є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності, фінансування якої
здійснюється на підставі поданої до
Фонду страхувальником-роботодавцем
заяви-розрахунку про нараховані
працівнику суми матеріального
забезпечення.

Як зазначалося вище, позивачем до
відповідача для здійснення
фінансування для надання
матеріального забезпечення у зв'язку
із тимчасовою втратою працездатності
ОСОБА_5 було подано заяви-розрахунки: №
278 від 11 липня 2012 року на суму 4071,67 грн.;
№ 134 від 06 лютого 2013 року на суму 3870,62
грн.; № 211 від 21 лютого 2013 року на суму
7226,84 грн.; № 250 від 05 березня 2013 року на
суму 1783,66 грн.

Статтею 36 Закону № 2240 передбачені
підстави, в яких випадках допомога по
тимчасовій непрацездатності не
надається, а саме:

1) у разі одержання застрахованою
особою травм або її захворювання при
вчиненні нею злочину;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди
своєму здоров'ю з метою ухилення від
роботи чи інших обов'язків або
симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за
час проведення судово-медичної
експертизи;

4) за час примусового лікування,
призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у
зв'язку із захворюванням або травмою,
що сталися внаслідок алкогольного,
наркотичного, токсичного сп'яніння або
дій, пов'язаних з таким сп'янінням;

6) за період перебування застрахованої
особи у відпустці без збереження
заробітної плати, творчій відпустці,
додатковій відпустці у зв'язку з
навчанням.

Таким чином, зазначеною нормою
визначено вичерпний перелік підстав,
за наявності яких Фонд має право
відмовити в призначенні допомоги по
тимчасовій непрацездатності та її
фінансуванні.

В той же час, відмовляючи позивачу
здійснити фінансування для виплати
матеріального забезпечення ОСОБА_5,
відповідачем в своїх листах від 17.10.2013
року листами №№ 8-02-1335, 8-02-1337, 8-02-1338,
8-02-1339 не зазначено підстав для відмови
в надані допомоги, які передбачені
статтею 36 Закону № 2240.

Таким чином, виконавши умови для
здійснення відповідачем фінансування
матеріального забезпечення у зв'язку
із тимчасовою втратою працездатності
ОСОБА_5 та за відсутності підстав для
відмови у наданні такої допомоги,
відповідач неправомірно відмовив
позивачу у здійсненні фінансування для
виплати матеріального забезпечення
щодо ОСОБА_5

Доводи відповідача, які стали
підставою для відмови в наданні
фінансування, є безпідставними,
оскільки порушення вимог трудового
законодавства в частині процедури
звільнення працівників, які нібито
роблять незаконним наступне прийняття
особи на роботу, не можуть бути
підставою для відмови у соціальному
страхуванні на випадок безробіття. При
цьому оцінка законності трудового
договору не є компетенцією
відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції та не
підтверджуються будь-якими допустимим
доказами, а тому справа судом по суті
вирішена правильно і підстави для
скасування або зміни постанови
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року у справі № 805/16934/13-а за позовом
Комунального лікувального закладу
«Центральна міська лікарня» м.
Дружківка до Краматорської міської
виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
рішень протиправними, зобов'язання
вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

У повному обсязі ухвала виготовлена 25
лютого 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

Г.М.
Міронова