Справа № 2-а/2508/6701/2011
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/2508/6701/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Соловей В.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді
Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 12.08.2011 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області, Управління
праці та соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії,-

В С
Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача щодо не
нарахування і несплати пенсій щорічної
одноразової допомоги підвищення до
пенсії щомісячної грошової допомоги у
повному розмірі, та зобов'язання
зробити перерахунок пенсій щорічної
одноразової допомоги підвищення до
пенсії щомісячної грошової допомоги
відповідно ст. ст. 37, 39, 48, 50, 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 12.08.2011
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок державної
пенсії з 01.02.2011 по 18.06.2011 та додаткової
пенсій з 29.12.2010 по 18.06.2011, в межах
шестимісячного строку звернення до
суду.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим від наслідків
аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та
інвалідом ІІІ-ї групи, перебуває на
обліку у відповідача.

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі: інвалідам ІІІ групи - 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на призначення пенсії в розмірі,
передбаченому з врахуванням
вищевказаних статей.

Проте, ці виплати здійснюються
відповідачем відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року №530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих
категоріям громадян».

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ст. ст. 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсій за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до статті 37 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
відсотків від мінімальної заробітної
плати.

Всупереч статті 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
проводились відповідні виплати
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що при визначенні розміру
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства і
розміру виплати громадянам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, застосуванню не підлягає
наведена вище постанова Кабінету
Міністрів України N 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача, тоді як при
вирішенні даного спору застосуванню
підлягає стаття 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є потерпілим від наслідків
аварії на ЧАЕС категорії 1, інвалідом
ІІІ групи.

Відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (частина 2 статті
46 Конституції України).

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру виплати одноразової
компенсації позивачу як особі
постраждалій внаслідок ліквідації
аварії на Чорнобильській атомній
електростанції підлягає стаття 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постанова Кабінету Міністрів
України, яка істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Крім того, закріплення у статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відповідного положення, яким
передбачено, що порядок обчислення
одноразової компенсації особам
постраждалим внаслідок ліквідації
аварії на Чорнобильській атомній
електростанції визначається Кабінетом
Міністрів України, не означає, що
останній, встановлюючи такий порядок,
може допустити звуження змісту та
обсягу прав, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України має визначати зазначений
порядок не порушуючи положень цього
Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, мають бути підвищені у
розмірі на одну мінімальну заробітну
плату.

Всупереч ст. 39 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана доплата
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою КМУ №
836 від 26.07.1996 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою КМУ № 836 від
26.07.1996, відповідач неправомірно
виплачував вказану доплату в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. 39
зазначеного Закону.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно вказано період за який позивачу
необхідно здійснити перерахунок
пенсії, а саме: в межах шестимісячного
строку звернення до суду.

Отже, доводи апеляційної скарги та
апелянта спростовуються висновками
суду першої інстанції, матеріалами
справи та не відповідають вимогам
чинного законодавства, через що
рішення суду першої інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області - залишити без задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 12.08.2011 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.