Справа № 815/258/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/258/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року

12 год. 48 хв.

У залі судових засідань №31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Сербіні Р.І.

за участю сторін:

представник позивача
- Іорданов В.П. (за
довіреністю)

представник відповідача
- Гортолум В.С. (за
довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС» () до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області
про визнання неправомірною та
скасування постанови ВП № 40411098 від
31.10.2013 року про стягнення з боржника -
ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС» виконавчого збору у
розмірі 483 048 грн. 03 коп., ухваленої
Відділом примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області; визнання
неправомірною та скасування постанови
ВП № 40411098 від 31.10.2013 року про
арешт коштів боржника - ТОВ «ВЕСТА
СЕРВІС» на суму виконавчого збору 483 048
грн. 03 коп., -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду з позовом
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС»
(надалі - ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС») до Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про визнання
неправомірною та скасування постанови
ВП № 40411098 від 31.10.2013 року про стягнення
з боржника - ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС»
виконавчого збору у розмірі 483 048 грн. 03
коп., ухвалену Відділом примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області;
визнати неправомірною та скасувати
постанову ВП № 40411098 від 31.10.2013 року про
арешт коштів боржника - ТОВ «ВЕСТА
СЕРВІС» на суму виконавчого збору 483 048
грн. 03 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження отримана позивачем
пізніше строку, наданого на виконання
вимог виконавчого документу,
визначеного державним виконавцем.
Вимоги виконавчого документа можуть
бути самостійно виконані боржником
лише у разі його обізнаності про факт
відкриття виконавчого провадження та
початок відлік строку на самостійне
виконання виконавчого документу. У
разі, якщо боржник належним чином не
повідомлений про відкриття
виконавчого провадження, стягнення
виконавчого збору, як наслідок
невиконання боржником самостійно
вимог виконавчого документа, та
накладення арешту на кошти боржника, на
думку позивача є неправомірними. У
зв'язку із вказаними обставинами, не
пересвідчившись в обізнаності
боржника про початок відліку строку на
самостійне виконання вимог
виконавчого документа, позивач вважає,
що відповідачем було порушено норми
Закону Украйни «Про виконавче
провадження» шляхом винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору та про арешт коштів боржника.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
вважав їх необґрунтованими, мотивуючи
тим, що відповідно до листа ПАТ
«Фінбанк» грошові кошти у відповідній
сумі були заблоковані на поточному
рахунку ТОВ «Веста Сервіс», у зв'язку з
чим п. 2 постанови про відкриття
виконавчого провадження боржник було
надано строк для самостійного
виконання вимог виконавчого документа
у один день, що не суперечить вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження». У зв'язку із невиконанням
боржником у наданий для самостійного
виконання строк вимог виконавчого
документа, згідно з приписами ст. 28
Закону України «Про виконавче
провадження» з боржника було стягнуто
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню. За таких
обставин, дії відповідача є
правомірними та такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства, у зв'язку із чим у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити повністю з підстав,
викладених у запереченнях (аркуш
справи 79).

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
обставини якими обґрунтовуються
вимоги позивача, докази, якими вони
підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на виконання
рішення Господарського суду м. Києва по
справі № 910/11407/13 від 31.07.2013 року,
залишеного без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 17.10.2013 року та
набрало законної сили 17.10.2013
року Господарським судом м. Києва
видано Наказ від 23.10.2013 року по справі
№ 910/11407/13 про примусове виконання
рішення шляхом стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю «Веста
Сервіс» (65039, м. Одеса, вул. Транспортна,
5, код ЄДРПОУ 3251215) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Мобільний термінал» (3151, м. Київ, вул.
Волинська, 66А, ) суму
основного боргу в розмірі 4 543 363 (чотири
мільйони п'ятсот сорок три тисячі
триста шістдесят три) грн. 44 (сорок
чотири) коп., штрафу у розмірі 222 168
(двісті двадцять дві тисячі сто
шістдесят вісім) грн. 17 (сімнадцять)
коп., судовий збір у розмірі 64 948
(шістдесят чотири тисячі дев'ятсот
сорок вісім) грн. 69 (шістдесят дев'ять)
коп. (аркуш справи 81).

24.10.2013 року за вхід. № 4268/09.1-35/30/В-2 до
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мобільний
термінал» надійшла заява про прийняття
до виконання вищевказаного Наказу
Господарського суду м. Києва від 23.10.2013
року (аркуш справи 80).

Вказана заява також містила посилання
на те, що грошові кошти у розмірі боргу
за вищевказаним виконавчим документом
арештовані на підставі ухвали
Господарського суду м. Києва від 14.06.2013
року.

За результатами розгляду вказаної
заяви та доданих до неї документів,
24.10.2013 року старшим державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ в
Одеській області, на підставі ст.ст. 17,
19, 21 та 25 Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року
(надалі - закон України № 606-XIV від 21.04.1999
року) винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 40411098
з примусового виконання Наказу №
910/11407/13, виданого Господарським судом м.
Києва, 23.10.2013 року щодо стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста Сервіс» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мобільний термінал»
суми основного боргу в розмірі 4 543 363
(чотири мільйони п'ятсот сорок три
тисячі триста шістдесят три) грн. 44
(сорок чотири) коп., штрафу у розмірі 222
168 (двісті двадцять дві тисячі сто
шістдесят вісім) грн. 17 (сімнадцять) коп.
та судового збору у розмірі 64 948
(шістдесят чотири тисячі дев'ятсот
сорок вісім) грн. 69 (шістдесят дев'ять)
коп. та запропоновано боржнику
самостійно виконати: вимоги
виконавчого документа строком в один
день, шляхом перерахування
вищевказаної суми боргу на депозитний
рахунок ГУЮ в Одеській області (аркуш
справи 82).

Вказаною постановою позивача також
було повідомлено про проведення в
примусовому порядку, при невиконання
рішення в наданий для самостійного
виконання строк, виконання вимог
виконавчого документу зі стягнення з
боржника виконавчого збору та витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій.

У зв'язку із невиконанням у наданий
боржнику строк вимог виконавчого
документу, на підставі ст. 41 Закону
України «Про виконавче провадження»
старшим державним виконавцем Відділу
ПВР управління ДВС ГУЮ в Одеській
області прийнято постанову від 31.10.2013
року про стягнення з боржника - ТОВ
«Веста Сервіс» виконавчого збору у
розмірі 483 048 грн. 03 коп. (аркуш справи 84).

На підставі постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору від 31.10.213
року, старшим державним виконавцем
Відділу ПВР управління ДВС ГУЮ в
Одеській області винесено постанову №
40411098 від 31.10.2013 року про арешт грошових
коштів, що містяться на усіх рахунках у
вказаних у постанові банківських
установах, у всіх видах валют та
належать боржнику - ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС»
у межах суми виконавчого збору - 483 48
грн. 03 коп. (аркуш справи 29).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 року (надалі - закон України №
606-XIV від 21.04.1999 року)- виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України №
606-XIV від 21.04.1999 року передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону
України № 606-XIV від 21.04.1999 року,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 2. ч. 2 ст. 17 Закону України №
606-XIV від 21.04.1999 року державною
виконавчою службою підлягають
виконанню виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону
України № 606-XIV від 21.04.1999 року,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; за заявою
прокурора у випадках представництва
інтересів громадянина або держави в
суді; у разі якщо виконавчий лист
надійшов від суду на підставі ухвали
про надання дозволу на примусове
виконання рішення іноземного суду в
порядку, встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

Так, матеріали справи свідчать про те,
що виконавче провадження було відкрито
шляхом винесення відповідної
постанови на підставі наказу
Господарського суду м. Києва від 23.10.2013
року та запропоновано боржнику
самостійно виконати вимоги
виконавчого документа строком в один
день.

Частинами 1, 7 статті 28 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 нього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі завершення
виконавчого провадження з виконання
рішення немайнового характеру та в
разі закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий
збір не стягнуто, державний виконавець
не пізніше наступного робочого дня
після завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до приписів вищевказаної
норми Закону, відповідачем було
прийнято постанову про стягнення з ТОВ
«ВЕСТА СЕРВІС» виконавчого збору у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, підставою для прийняття
якої, стало невиконання самостійно
боргових зобов'язань боржником перед
третьою особою.

Згідно положень ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження», стягнення
за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Арешт майна, у відповідності до ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження», застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Таким чином, з наведених норм чинного
законодавства вбачається, що
відповідач при прийнятті постанови про
накладення арешту майна діяв у
відповідності до приписів Закону
України «Про виконавче провадження»,
яким передбачено застосування до
боржника стягнення виконавчого збору у
разі невиконання у добровільному
порядку у наданий строк вимог
виконавчого документу та можливість
накладення арешту задля забезпечення
реального виконання рішення.

Розмір коштів, на які було накладено
арешт відповідно до постанови від
31.10.2013 року на думку суду також не
суперечить приписам Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 41 вказаного
Закону, до витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату:
перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника; послуг експертів,
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання та інших осіб,
залучених у встановленому законом
порядку до провадження виконавчих дій;
поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; розміщення оголошення
в засобах масової інформації;
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень; інших витрат,
необхідних для забезпечення належної
організації виконання рішень органами
державної виконавчої служби. Про
стягнення з боржника витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
виносить постанову, яка затверджується
начальником відповідного відділу
державної виконавчої служби. Зазначена
постанова надсилається сторонам не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення і може бути оскаржена ними
до суду у десятиденний строк.

З огляду на викладене, правові підстави
для стягнення з боржника виконавчого
збору у державного виконавця виникають
лише за умови обізнаності боржника про
відкриття виконавчого провадження та
належне повідомлення його про
необхідність самостійно виконати
рішення у визначений строк і,
відповідно, за умови невиконання вимог
виконавчого документу у цей строк.

Згідно з ч. 1 ст. 31 цього Закону копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

З матеріалів справи вбачається, що
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 24.10.2013 року з
супровідним листом було надіслано на
адресу позивача 25.10.2013 року про що
свідчить наявне в матеріалах справи
повідомлення з відміткою про дату
відправлення. Зазначене не суперечить
вимогам ст. 31 та 47 Закону України «Про
виконавче провадження» (аркуш справи
83).

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що станом на даний час
позивачем так і не виконано вимоги
виконавчого документу - Наказу
Господарського суду м. Києва, що
свідчить про зловживання ТОВ «ВЕСТА
СЕРВІС» правом на судовий захист та
порушення прав третіх осіб.

Оскільки під час розгляду справи було
встановлено, що відповідач відповідно
до вимог ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» надіслав копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження та її було отримано
позивачем, а ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС» у свою
чергу, у наданий державним виконавцем
строк для самостійного виконання
судового наказу та станом на час
розгляду справи у суді, не сплатив суму
боргу, стягнуту відповідно до наказу
Господарського суду м. Києва, з
урахуванням того, що наведені
позивачем доводи не спростовують
правомірності дій відповідача, позовні
вимоги ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС»
щодо визнання протиправними та
скасування постанов про стягнення з
боржника виконавчого збору та про
арешт коштів боржника, винесені
старшим державним виконавцем Відділу
ПВР управління ДВС ГУЮ в Одеській
області від 31.10.2013 року
необґрунтовані та такі, що не
підлягають задоволенню.

На підставі з'ясованих обставин, суд
дійшов висновку, що відповідач при
винесенні оскаржуваних постанов діяв
на підставі, у межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі зазначеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВЕСТА
СЕРВІС» про оскарження постанов про
стягнення виконавчого збору та про
арешт коштів боржника є
необґрунтованими та такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, не підтверджені
належними письмовими доказами, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню
повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86, 159-164, 167,
181, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТА СЕРВІС» (, юридична адреса: 67822,
Одеська область, Овідіопольський
район, с. Нова Долина) до Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Одеській області про визнання
неправомірною та скасування постанови
ВП № 40411098 від 31.10.2013 року про стягнення
з боржника - ТОВ «ВЕСТА СЕРВІС»
виконавчого збору у розмірі 483 048 грн. 03
коп., ухваленої Відділом примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Одеській області;
визнання неправомірною та скасування
постанови ВП № 40411098 від 31.10.2013 року про
арешт коштів боржника - ТОВ «ВЕСТА
СЕРВІС» на суму виконавчого збору 483 048
грн. 03 коп. - відмовити повністю.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 26 лютого 2014 року, у зв'язку із
знаходженням головуючого судді 21.02.2014
року та у період з 24.02.2014 року по 25.02.2014
року у відпустці за сімейними
обставинами згідно наказів № 7-в та № 8
від 19.02.2014 року.

Суддя
Я.В. Балан