Справа № 2а-3856/11/12
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3856/11/12

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Матяш Т.Л.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Милосердного
М.М.,

суддів - Алєксєєва В.О.
та Бітова А.І.,

розглянувши в поряду письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області на постанову
Білгород-Дністровського місьрайонного
суду Одеської області від 25 травня 2012
року за адміністративним ОСОБА_1 до
Управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області про визнання дій
неправомірними і виплати щомісячної
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області (далі УПСЗН
Білгород-Дністровської РДА) про
визнання неправомірними дії щодо
відмови виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей в
віці до 6 років, просила зобов'язати
зробити перерахунок зачисленої суми
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
відповідно до ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю і
витратами, обумовленими народженням чи
похованням" до рівня не менше
прожиткового мінімуму на місяць та
виплачувати її.

Постановою Білгород-Дністровського
місьрайонного суду Одеської області
від 25 травня 2012 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав
неправомірними дії відповідача та
зобов'язав виплачувати ОСОБА_1
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей в
віці до 6 років.

Не погоджуючись з постановою суду,
представником УПСЗН
Білгород-Дністровської РДА подана
апеляційна скарга, в якій зазначено, що
вказана постанова прийнята при
неповному встановленні обставин
справи з порушенням норм матеріального
та процесуального права і тому просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволені
позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга УПСЗН
Білгород-Дністровської РДА не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
підлягає зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є матір'ю малолітньої дитини -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом.

З грудня 2009 року позивачу
нараховується та виплачується
допомога, в розмірі 130 грн., на місяць як
особі, застрахованої у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Після надання документів, допомога
була перерахована та з 01 травня склала
922,50 грн.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позов, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги обґрунтовані
тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може в повній мірі
погодитися з таким висновком суду,
оскільки судом не встановлено, саме я
якого часу підлягають відновленню
порушені права.

Так, згідно частини 2 статті 99 КАС
України (у редакції на час виникнення
спірних правовідносин) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Також, відповідно до частини 1 статті 100
КАС України (у редакції на час
звернення до суду) адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не подавала заяву про
поновлення пропущеного строку
звернення до адміністративного суду, а
звернулась до суду з адміністративним
позовом про здійснення відповідачем
перерахунку та виплату пенсії, тому
колегія суддів надходить до висновку,
що позовні вимоги в період до 06 червня
2011 року підлягають залишенню без
розгляду

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтованість адміністративного
позову, то колегія суддів вважає
необхідним зазначити.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України своїм
Рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону № 107-VI, в тому числі й
пункт 25 розділу II Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки, у справі, що розглядається,
встановлено, що спір виник щодо виплати
допомоги з червня 2011 року особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин, колегія суддів вважає, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Підсумовуючи все вищевикладене,
колегія суддів вважає, що відсутні
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції, однак постанова
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціальної політики
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області - залишити без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 25 травня 2012 року - змінити, виклавши
резолютивну частину постанови у
наступній редакції:

"Адміністративний позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з 17
березня 2009 року по 05 червня 2011 року -
залишити без розгляду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської області - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціальної політики
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області щодо невиплати ОСОБА_1 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 06 червня 2011 року.

Зобов'язати Управління праці та
соціальної політики
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації Одеської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, визначеному статтею 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", з 06 червня 2011 року."

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: