Справа № 826/17808/13-а
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2014 року 15:01 №
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Вєкуа Н.Г. при
секретарі судового засідання Іванині
М.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
податкових повідомленнь-рішеннь
Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 (далі -
підприємець, позивач) звернулася до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, в якому, із урахуванням уточнень
позовних вимог, просить суд:
- визнати Акт фактичної перевірки
№ 164/0014/2657/НОМЕР_1 від 14.03.2013 року
недійсним та таким, що не відповідає
нормам чинного законодавства;
- скасувати податкові
повідомлення-рішення від 01.042013 р.
- скасувати податкову вимогу від
19.09.2013 р. №2635-17 видану Державною
податковою інспекцією у
Святошинському районі м. Києва ДПС
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 13.11.2013 відкрито
провадження у справі, закінчене
підготовче провадження та призначено
справу до розгляду по суті.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач помилково прийшов до
висновку про відсутність
оприбуткування доходів, наявності бази
оподаткування податку з доходів
фізичних осіб та застосування штрафних
(фінансових) санкцій за використання
найманої праці без відповідного
оформлення, оскільки проведення
фактичної перевірки відбулось на
об'єкті, до якого позивач немає жодного
Представник відповідача в судових
засіданнях та письмових запереченнях
проти позову заперечив, вказуючи, що
фактичною перевіркою кіоску позивача
встановлено відсутність
оприбуткування доходів та відрахувань
податку з доходів фізичних осіб
найманому працівнику та використання
найманої праці без відповідного
оформлення у зв'язку з чим спірні
рішення є правомірними.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, враховуючи
заперечення відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову, виходячи з наступного.

ДПІ у Святошинському районі проведена
фактична перевірка діяльності ОСОБА_1 у
кіоску за адресою: АДРЕСА_2 біля виходу
зі стм. Святошино, м. Київ, під час якої
встановлено, що позивачем здійснюється
реалізація продуктів харчування за
готівковий рахунок.

Згідно з пояснень позивача сума доходу
з 01.03.2013 р. по 13.03.2013 р. склала 2901,00 грн.
При цьому були встановлені порушення
п.п2, п.п2.6, п. 2 Постанови Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637» Про затвердження Положення
проведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
зазначена сума готівкових коштів не
була оприбуткована позивачем в книзі
обліку доходів та витрат, яку ведуть
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності.

Крім того встановлено щодо на позивача
працював один найманий працівник -
ОСОБА_2, яка не оформлена належним
чином, а саме на момент перевірки
відсутній трудовий договір між ОСОБА_2
та позивачем.

Даний факт підтверджується письмовим
поясненням ОСОБА_2, де під особистий
підпис засвідчила, що працює з 2011 року
продавцем позивача з середньою
заробітною платою за місяць в 2012 - 2013 р. -
3000,00 грн. Відповідно до письмових
пояснень ОСОБА_2 встановлено, що
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб позивачем не
нараховувались та не перераховувались
до бюджету. Сума податку на доходи з
фізичних осіб, яка підлягає сплаті до
бюджету становить 7 411,73 грн.

Крім того були встановлені порушення п.
167.1 ст. 167, п.п 168 1.1 п. 168. 1 ст. 168, п. 171.1. 1 пп.
«а» п. 171. 2 с. 171 п.п «а» п. 176. 2 ст. 176
Податкового кодексу України.

Податковим органом встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 з 01.01.2012 року перебуває на
спрощеній системі оподаткування,
платник єдиного податку 1 - ї групи, з
використанням найманої праці, що
суперечить п. 291.4, ст. 291 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності та
перебувають на першій групі платника
єдиного податку - не мають права
використовувати працю найманих осіб.

У зв'язку із встановленими перевіркою
обставинами, відповідачем прийняті
наступні податкові
повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення
від 01.04.2013 р. № на суму грошового
зобов'язання - 510 грн.00 коп. В
зазначеному податковому
повідомленні-рішення вказано, що
згідно з п.119.2 ст.119 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами
та доповненнями на підставі акту
перевірки №164/0014/2657/НОМЕР_1 від 14.03.2013р.
встановлене порушення п.п. «а» п.176
Податкового кодексу Украйни №2733-УІ від
02.12.2010 р. із змінами та доповненнями.
ОСОБА_1 за платежем Податок з доходи
фізичних осіб;

- податкове повідомлення-рішення
від 01.04.2013 р. № на суму грошового
зобов'язання - 14505 грн. 00 коп. В
зазначеному податковому
повідомленні-рішення вказано, що на
підставі акту перевірки
№164/0014/2657/НОМЕР_1 від 14.03.2013р.
встановлено порушення п.п. 2.6. Постанови
Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 13 січня 2005р., за №40/10320, на
підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
та згідно з ст..1 Указу Президента
України від 12.06.1995 р. №436/95 «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання,обігу
готівки» (із змінами та доповненнями)
ОСОБА_1 застосовано суму штрафних
санкцій.;

- податкове повідомлення-рішення
від 01.04.2013 р. № на суму грошового
зобов'язання (за штрафними санкціями) -
1575 грн.00 коп. та за основним платежем -
6300 грн.00 коп. В зазначеному податковому
повідомленні-рішення вказано, що
згідно з п. 127.1 ст.127 Податкового кодексу
України на підставі акту перевірки
№164/0014/2657/НОМЕР_1 від 14.03.2013р.
встановлено порушення п.167.1 ст. 167, п.п.
168.1.1 п.168.1 ст.168, п.п. «а» п. 171.2 ст.171
Податкового кодексу України ОСОБА_1 за
платежем Податок з доходів фізичних
осіб.

У зв'язку із несплатою визначених у
спірних рішеннях податкових
зобов'язань, відповідачем виставлено
вимогу від 19.09.2013 р. №2635-17.

Заперечуючи проти правомірності
прийнятих відповідачем рішень, вимоги,
вказуючи на незаконність акту
фактичної перевірки, представник
позивача звертала увагу суду на те, що
ніякого відношення до об'єкту
перевірки підприємець не має, оскільки
фактичне місце провадження
господарської діяльності: АДРЕСА_3, а
юридична адреса, АДРЕСА_1., що
підтверджується договором оренди від
01.01.2013р. № 7; особа на ім'я ОСОБА_2
позивачу невідома, найманої праці
позивач не використовує.

Крім того, представник позивача
звернув увагу на відсутність порушень
щодо не оприбуткування підприємцем
доходів в книзі обліку доходів та
витрат, оскільки доходи в дійсності
були оприбутковані, а відповідні
помилки в КОДВ були самостійно
виправлені.

Суд не може погодитись із наведеними
доводами позивача та вважає, що вони
суперечать обставинам справи з огляду
на наступне.

В матеріалах справи наявний договір
оренди від 01.01.2013р. № 5/3 за підписом
позивача, відповідно до якого ФОП
ОСОБА_1 приймає в оренду кіоск АДРЕСА_2,
для торгівлі товарами народного
споживання.

Також судом встановлено, що
виправлення помилок в КОДВ були
вчинені після проведення перевірки
відповідачем, що підтвердив
представник позивача в судовому
засіданні, у зв'язку з чим неврахування
податковим органом таких виправлень
під час прийняття спірного рішення, суд
вважає об'єктивним та правомірним.

Беручи до уваги вказані обставини та
зважаючи на пояснення ОСОБА_2, суд
вважає підтвердженим факт здійснення
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1
кіоск АДРЕСА_2.

Відповідно до п.1.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637, готівкові
розрахунки - платежі готівкою
підприємств (підприємців) та фізичних
осіб за реалізовану продукцію (товари,
виконані роботи, надані послуги), а
також за операціями, які безпосередньо
не пов'язані з реалізацією продукції
(товарів, робіт, послуг) та іншого майна;
касові операції - операції підприємств
(підприємців) між собою та з фізичними
особами, що пов'язані з прийманням і
видачею готівки під час проведення
розрахунків через касу з відображенням
цих операцій у відповідних книгах
обліку; книга обліку - касова книга,
книга обліку доходів і витрат, книга
обліку виданих та прийнятих старшим
касиром грошей або книга обліку
розрахункових операцій; книга обліку
доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України;
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п.7.15 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно та в повній сумі
оприбутковуватися. Порядок
оприбуткування готівки в касах, у тому
числі і під час розрахунків із
застосуванням РРО (РК), визначено в
пункті 2.6 цього Положення. Відповідно
до п.2.2 Положення №637 Підприємства
(підприємці) здійснюють розрахунки
готівкою між собою і з фізичними
особами (громадянами України,
іноземцями, особами без громадянства,
які не здійснюють підприємницької
діяльності) через касу як за рахунок
готівкової виручки, так і за рахунок
коштів, одержаних із банків. Зазначені
розрахунки проводяться також шляхом
переказу готівки для сплати
відповідних платежів. Підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Згідно з п. 4 Указу Президента України
від 03.07.98 p. N 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (далі -
Указ N 727/98) форма Книги обліку доходів
та витрат, що підлягають оподаткуванню
відповідно До цього Указу, і порядок її
ведення суб'єктами малого
підприємництва, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, встановлюються Державною
податковою адміністрацією України.

На виконання Указу N 727/98 видано наказ
ДПА України від 29.10.99 p. N 599 "Про
затвердження Свідоцтва про сплату
єдиного податку та Порядку його видачі"
(далі - наказ N 599).

Згідно з п.8 Наказу N 599 для визначення
результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного
відображення здійснених господарських
і фінансових операцій платник єдиного
податку веде Книгу обліку доходів і
витрат згідно з додатком N 10 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.93 p. N 12. При
цьому обов'язковому заповненню
підлягають лише графи "період обліку",
"витрати на виробництво продукції",
"сума виручки (доходу)", "чистий дохід".

Графи 1, 2, 3 та 7 Книги заповнюються
громадянами на момент виготовлення
продукції, наданих послуг, а також
придбання усієї групи товарів і
підраховуються лише в кінці кварталу
для співвідношення сум між придбанням
і реалізацією товарів для подання
декларації про отримані суми доходу.
Громадяни, які самостійно
(безпосередньо) здійснюють
підприємницьку діяльність у сфері
торгівлі, графи 1, 2, 3, 4, 5 і 6 заповнюють
за кожний день реалізації з виведенням
підсумків по закінченні кожного дня.
при цьому в графі 2 зазначається товар,
який призначено для продажу в цей день.
Уся отримана суб'єктом господарювання
готівкова виручка протягом дня має
бути в повній сумі оприбуткована у
Книзі обліку доходів і витрат.

Пунктом 2.6 глави 2 вказаного Положення
передбачено, що готівка, що надходить
до кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Згідно з п.1.2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого Постановою
НБУ N 637 від 15.12.2004, каса підприємства -
приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків, а також
приймання, видачі, зберігання
готівкових коштів, інших цінностей,
касових документів.

Тобто каса - це не тільки касовий апарат
або спеціальне приміщення, це також
будь яке місце здійснення готівкових
розрахунків. Саме будь яке місце
проведення готівкових розрахунків у
визначенні каси і стосується
підприємців - платників єдиного
податкі, які не зобов'язані проводити
розрахунки із покупцями за допомогою
РРО.

Оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Тобто, для підприємця - платника
єдиного податку, оприбуткування
готівки в касу - це здійснення
відповідного запису в книгу обліку
доходів та витрат за формою №10 у графу
"доходи" на повну суму операції.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" від 12.06.95 №
436/95 (із змінами і доповненнями), у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема, за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Враховуючи наведене, суд вважає
правомірними дії відповідача щодо
застосування до позивача
відповідальності на підставі ст. 1
Указу Президента України "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки".

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 Податкового
кодексу України неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку, якщо такі
недостовірні відомості або помилки
призвели до зменшення та/або
збільшення податкових зобов'язань
платника податку та/або до зміни
платника податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Таким чином суд приходить до
правомірності податкового
повідомлення-рішення від 01.04.2013 р.
№.

Згідно з п. 127.1 ст. 127 Кодексу
ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків, - тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

У зв'язку з наведеним суд вважає
правомірним податкове
повідомлення-рішення від 01.04.2013 р.
№.

Суд не бере до уваги доводи позивача
про відсутність підстав та порушення
процедури проведення відповідачем
фактичної перевірки, оскільки така
перевірка була проведена на підставі
листа Святошинської в м. Києві РДА від
21.12.2012р. № 2003-17-2136, в якому зазначено про
скаргу громадянина ОСОБА_3 на порушення
вимог законодавства у згаданому
кіоску, у зв'язку з чим висунуто
податковому органу прохання перевірки
в межах повноважень об'єкта торгівлі.
Направлення на перевірку від 04.03.2013р. №
288/17-50ф, видане на підставі наказу від
04.03.2013р. 384, наявне в матеріалах справи.
Акт перевірки та спірні рішення були
надіслані на адресу позивача.

Крім того суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Правовий акт - акт волевиявлення
(рішення) уповноваженого суб'єкта
права, що регулює суспільні відносини
за допомогою встановлення (зміни,
скасування, зміни сфери дії) правових
норм. Акти індивідуальної дії -
породжують права і обов'язки у тих
конкретних суб'єктів, яким вони
адресовані, у конкретному випадку.

Тобто правові акти індивідуальної дії
своїми приписами мають породжувати
права і обов'язки конкретних осіб, на
яких спрямована їх дія. У такому
випадку реалізується компетенція
видавця цього акту як суб'єкта владних
повноважень, уповноваженого управляти
поведінкою іншого суб'єкта, а
відповідно інший суб'єкт зобов'язаний
виконувати його вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірний акт відповідача не містить
приписів обов'язкових для виконання та
не являється нормативно - правовим
актом чи актом індивідуальної дії, так
як не має обов'язкового характеру і не
тягне за собою правових наслідків, його
не можливо вважати рішенням, дією чи
бездіяльністю відповідача, яке
породжує, змінює або припиняє права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин, а тому вимоги позивача щодо
скасування Акту фактичної перевірки №
164/0014/2657/НОМЕР_1 від 14.03.2013 року не
підлягають до задоволення

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, позивачем не було надано
суду достатніх та допустимих доказів,
не наведено обґрунтованих доводів, які
б могли вказати на неправомірність
спірних рішень.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів суду правомірність
оскаржуваних рішень, у зв'язку з чим
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Вєкуа Н.Г.

Постанова складена в повному обсязі
13.02.2014р.