Справа № 2-а-255/11/1506
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-255/11/1506

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мельничук(Свіркіна) Ніна Ігнатіївна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Біляївському районі Одеської
області на постанову Біляївського
районного суду Одеської області від 12
квітня 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
про визнання протиправними дій
відповідача щодо проведення
перерахунку пенсії з порушеннями норм
законодавства як особі, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Біляївського районного
суду Одеської області від 12 квітня 2011
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в
Біляївському районні Одеської області
з 01.09.2010 року здійснити перерахунок та
виплачувати ОСОБА_1 поточні пенсії з
урахуванням фактично здійснених
виплат у розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
по 2 групі інвалідності, відповідно до
ст.49, ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67, ст.71 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, колегія суддів вважає, що
справа може бути розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, пояснення на неї, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла таких
висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач за рішенням МСЕК є інвалідом
2-ої групи, належить (віднесений) до 1
категорії осіб, які потерпіли
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з наявності у позивача права на
отримання державної пенсії, розмір
якої у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній з 25
жовтня 2000 року та після прийняття
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, має
становити не менше 8 мінімальних пенсій
за віком, щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком.

Позивач перебуває на пенсійному обліку
у відповідача та отримує пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що підтверджено матеріалами справи
(а.с. 8).

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Стаття 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема
інвалідам 2 групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Виплата
зазначеної пенсії відповідно до статті
53 даного Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Згідно частини третьої статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
обчислення і призначення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Частина 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачає, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчим по 2
групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Приписи зазначеної
норми співпадають з приписами пункту 4
Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 жовтня 1997 року
№ 523 (з наступними змінами та
доповненнями).

Відповідно до статті 67 Закону України
«Про статус і соціальний Захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка набула
чинності 01 листопада 2006 року, у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

За чинним законодавством, розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги положення частини 3
статті 28 зазначеного Закону, з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої статті 46 Конституції
України та права на отримання доплати
до пенсії, передбаченої статтями 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Разом з тим, положення статей 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно з якими позивач має
право на отримання державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, не містять обмежень щодо
строку, протягом якого пенсіонер має
право на їх виплату.

Отже, законом не встановлюється а ні
строковість, а ні обмеження у часі цих
видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на якийсь строк. В цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін, або
строк, на який призначається пенсія не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії.

Враховуючи викладене, виплату пенсії
позивачу не може бути обмежено
будь-яким кінцевим терміном або
строком, оскільки це б обмежувало право
позивача на отримання державної пенсії
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необхідність перерахунку пенсії
ОСОБА_1 з 01.09.2010 року та виплати ОСОБА_1
пенсію з урахуванням фактично
здійснених виплат у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, по 2 групі
інвалідності, відповідно до ст.49, ст.50,
ч.4 ст.54, ч.3 ст.67, ст.71 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області -
залишити без задоволення, а постанову
Біляївського районного суду Одеської
області від 12 квітня 2011 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов