Справа № 124/10029/13-а
Суддя: Воробйова Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 124/10029/13-а

03.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Воробйової С.О.,

суддів Кобаля М.І. ,

Курапової З.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим на постанову Центрального
районного суду м. Сімферополя (суддя
Кучеренко Н.В.) від 06.12.2013 року у справі
№124/10029/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 Крим, 95015)

до Управління Пенсійного фонду України
в Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим (вул. Дм. Ульянова, 10, м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95013)

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Центрального районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 06.12.2013
року, з урахуванням ухвали
Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 16.12.2013 року про
усунення описки у судовому рышенны,
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим про визнання дій неправомірними
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим щодо відмови
ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за вислугу
років неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2012 року
та виплату належної суми на підставі
довідок Прокуратури АР Крим від 08.10.2012
року №18ф-116 і від 11.02.2013 року №18ф-235,
відповідно до вимог Закону України
«Про прокуратуру» (у редакції до 01.10.2011
року), виходячи з 90% розміру місячного
заробітку за відповідними посадами з
01.07.2012 року.

Не погодившись із вищевказаною
постановою суду, відповідач -
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 06.12.2013 року по
справі №124/10029/13-а та винести нову
постанову, якою відмовити позивачу у
задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним
з'ясуванням судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушенням норм матеріального права.

У судове засідання 03.02.2014 року позивач
не з'явився, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлений у встановленому законом
порядку, надав до суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу, у
яких заперечував проти задоволення
апеляційної скарги за
необґрунтованістю, просив у її
задоволенні відмовити, оскаржувану
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

У судове засідання 03.02.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку, про
причини неявки суд не повідомив.

Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Судова колегія, керуючись положеннями
пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнала за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Розглянувши справу в порядку статей 195,
197 Кодексу адміністративного
судочинства України, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (частина 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим про визнання протиправними дії
відповідача щодо відмови у перерахунку
пенсії у розмірі 90% від суми заробітної
плати; зобов'язання відповідача
провести перерахунок пенсії позивача з
01.07.2012 року та виплату належної суми на
підставі довідок Прокуратури АР Крим
від 08.10.2012 року №18ф-116 та від 11.02.2013 року
№18ф-235, відповідно до вимог Закону
України «Про прокуратуру» (у редакції
до 01.10.2011 року), виходячи з 90% розміру
місячного заробітку. Позовні вимоги
мотивовані тим, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим з вересня 2007 року ОСОБА_2
нарахована пенсія за вислугу років
відповідно до статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» у розмірі 90%
заробітної плати позивача. Відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 31.05.2012 року №505 «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників органів
прокуратури» працівникам прокуратури
було підвищено посадові оклади. У
зв'язку з наведеним ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
його пенсії на підставі довідки про
заробітну плату від 08.10.2012 року №18ф-116. У
подальшому, у зв'язку зі звільненням з
органів прокуратури ОСОБА_2 у лютому 2012
року звертався до відповідача із
заявою про перерахунок пенсійного
забезпечення на підставі довідки про
заробітну плату від 11.02.2013 року №18ф-235.
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим за вказаними заявами позивача
були здійснені перерахунки його пенсії
на підставі Закону України «Про
прокуратуру» в редакції, яка діє з
01.10.2011 року, виходячи не з 90%, а з 80%
заробітної плати. Таким чином, на думку
позивача, розрахунок пенсійного
забезпечення зроблено відповідачем
згідно норм права, які не діють у
зворотному часі та які значно
погіршують його майнові права. З
наведених підстав позивач просив
задовольнити його позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не доведено
правомірності проведення перерахунку
пенсії позивача у розмір 80% від
заробітної роботи, в той час як
позивачем доведено, що перерахунок
пенсії позивачу необхідно було
проводити відповідно до статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру» в
редакції, яка діяла до 01.10.2011 року,
виходячи з 90% розміру заробітної плати.

Судова колегія погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року
із змінами і доповненнями (в редакції
яка діяла до набрання чинності Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» №3668-VI від 08.07.2011 року),
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.
Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.

Частиною 2 статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» встановлено, що
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за класні чини, вислугу років),
що включаються в заробіток для
обчислення пенсії, визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно частини 12 статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» обчислення
(перерахунок) пенсій проводиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

18.10.2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим із заявою про перерахунок пенсії
із розрахунку 90% від середньомісячної
заробітної плати згідно положень
статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» у редакції від 05.10.2007 року
та здійснення виплати відповідних
коштів (а.с.9).

Розглянувши вищевказане звернення
позивача, Управлінням Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим листом №271/Ш-08 від
18.10.2013 року ОСОБА_2 було роз'яснено, що з
01.10.2011 року пенсія за вислугу років
прокурорам та слідчим обчислюється у
розмірі 80% від суми їх місячної
зарплати, до якої включаються всі види
оплати праці, з якої сплачено страхові
внески. Зміни врегульовані Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI. З 01.07.2012
року проводиться перерахунок пенсій,
призначених відповідно до норм Закону
України «Про прокуратуру» (із
внесеними змінами Законами від 08.07.2011
року №3668-VI, від 13.06.2012 року №1789-XII), з
урахуванням Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2012 року №505
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників органів
прокуратури». Також, повідомлено
позивача про те, що згідно його заяви
від 08.10.2012 року та на підставі наданої
довідки про заробітну плату від 08.10.2012
року №18ф-116 відповідачем був
проведений перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
01.07.2012 року. З 12.02.2013 року відповідачем
перераховано пенсію ОСОБА_2 у зв'язку зі
звільненням з посади, пенсію обчислено
в розмірі 80% від заробітної плати за
посадою заступника начальника
управління - начальника відділу згідно
із довідкою про заробітну плату від
11.02.2013 року №18ф-235 та відповідно з
частиною 2 статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» у редакції від 08.07.2011
року №3668-VI, з урахуванням Постанови
Кабінету Міністрів України від 31.05.2012
року №505 «Про упорядкування структури
та умов оплати праці працівників
органів прокуратури». Іншого чинним
законодавством не передбачено (а.с.10-11).

Згідно з частиною 17 статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Частиною 18 статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» встановлено, що
положення цієї статті поширюються
також на пенсіонерів з числа
працівників прокуратури, яким до
набрання чинності цим Законом
призначена пенсія за віком, за вислугою
років або за інвалідністю
безпосередньо з прокурорсько-слідчих
посад і посад у науково-навчальних
закладах, незалежно від часу виходу на
пенсію, за умови наявності у них стажу
роботи, передбаченого цією статтею.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №3668-VI
від 08.07.2011 року частину першу статті 50-1
вказаного Закону замінено двома
частинами, згідно частини другої даної
статті в новій редакції пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Цією ж статтею передбачено, що
призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим вважає, що проведення перерахунку
пенсії позивача має проводитись у
відповідності до статті 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» в редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи».

Проте, відповідачем не враховано, що
стаття 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» №1789-XII від 05.11.1991 року, в
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року встановлює 80-відсотковий
розмір пенсії, яка призначається після
08.07.2011 року, та не є підставою зменшення
90-відсоткового розміру раніше
призначеної законної пенсії.

Отже, фактично відповідач
«перепризначив» позивачу пенсію на
підставі норм законодавства, які
набрали чинності після призначення
пенсії, тобто, всупереч частини 1 статті
58 Конституції України, застосувавши
Закон зі зворотною силою у часі.

Частиною 3 статті 22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до статті 64 Конституції
України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Крім того, згідно пункту 2 розділу ІІ
Прикінцеві та перехідні положення
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №3668-VI
від 08.07.2011 року обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом.

Отже, новий порядок виплати пенсій,
встановлений Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» №3668-VI від 08.07.2011 року не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія призначена до набрання чинності
цим Законом.

Таким чином, до спірних правовідносин
підлягають застосуванню норми статті
50-1 Закону України «Про прокуратуру» в
редакції, яка діяла до набрання
чинності Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №3668-VI
від 08.07.2011 року, оскільки редакція цього
закону, яка діє на теперішній час,
звужує права позивача в частині
розміру пенсії.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає що суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
те, що перерахунок пенсії повинен
проводитися на підставі довідок
Прокуратури АР Крим №18ф-116 від 08.10.2012
року та №18ф/-235 від 11.02.2013 року (а.с.50, 52).

У розумінні статті 92 Конституції
України виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод, основні обов'язки громадянина.

Вирішуючи дану справу
адміністративний суд виходить з того,
що згідно принципу верховенства права,
який визнається і діє в Україні, права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, держава відповідає
перед людиною за свою діяльність,
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави, органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених
Конституцією України межах і
відповідно до законів України (стаття 1,
частина 2 статті 3, частина 2 статті 6,
частина 1 статті 8 Конституції України).

У відповідності до статті 3 Конституції
України, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Враховуючи усе вищевикладене у
сукупності, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції здійснив аналіз
діючого законодавства України та
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального права є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною 3 статті 24, статтями
160, 167, частиною 1 статті 195, статтею 197,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим на постанову Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 06.12.2013 року у справі №124/10029/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду
м. Сімферополя АР Крим від 06.12.2013 року у
справі №124/10029/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя підпис
С.О. Воробйова

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис З.І.Курапова

З оригіналом згідно

Суддя
С.О. Воробйова