Справа № П/808/259/14
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року 11:00Справа № П/808/259/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Пекній Т.В.,

позивач, відповідач: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали адміністративної
справи

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області
Шаповалова Олександра Євгеновича,
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області

про: скасування рішення від 24.10.2013 №7155140
та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся
до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області
Шаповалова Олександра Євгеновича (далі
- відповідач -1), Реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області (далі -
відповідач -2) про скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області
Шаповалова Олександра Євгеновича від
24.10.2013 №7155140 та зобов'язання
реєстраційну службу Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
прийняту від 05.10.2013 за реєстраційним
номером 3237247.

Ухвалою суду від 14.01.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№П/808/259/14, закінчено підготовче
провадження та призначений судовий
розгляд справи на 30.01.2014. Розгляд справи
відкладався до 13.02.2014 у зв'язку із
неявкою сторін.

Позивач у судове засідання не з'явився,
направив суду клопотання про розгляд
справи без його участі. На позовних
вимогах наполягає.

Згідно позовної заяви просить
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області Шаповалова
Олександра Євгеновича від 24.10.2013 №7155140
та зобов'язати реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
прийняту 05.10.2013 за реєстраційним
номером 3237247. На обґрунтування позову
зазначає, що рішення про відмову у
реєстрації прав та їх обтяжень є
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню. Викладена причина відмови
у реєстрації прав на нерухоме майно не
чітка та незрозуміла. Оскаржуване
рішення за своїм змістом не відповідає
вимогам ст.24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень». Крім
того, відповідно до ч.2 ст.15 Закону
України «Про товарну біржу», угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.

Відповідач -1 у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, про дату та час судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Відповідач-2 у судове засідання не
з'явився. Від відповідача-2 за підписом
представника ОСОБА_3 надійшли
заперечення на позов. Зазначені
заперечення не прийняті судом,
оскільки підписані представником
ОСОБА_3 за недійсною довіреністю від
18.09.2013 № 02-02-11/878, строк дії якої
закінчився 31.12.2013.

Відповідно до ст.41 КАС України фіксація
судового засідання за допомогою
технічних засобів не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи, 05
жовтня 2013 року позивач звернувся до
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області із заявою про
державну реєстрацію права власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

До заяви було надано дублікат договору
від 15.06.2006 Ф.22 купівлі - продажу 1/5
частини квартири АДРЕСА_1 та технічний
паспорт на квартиру.

24.10.2013 державним реєстратором прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області
Шаповаловим Олександром Євгеновичем
винесено рішення №7155140 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

В рішенні зазначено, що розглянувши
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, прийняту 05.10.2013 14:41:28 за
реєстраційним номером 3237247, яку подав
ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, для
проведення державної реєстрації права
власності, форма власності: приватна на
квартиру, що розташована АДРЕСА_1 та
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, встановив,
що подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме:
згідно ст. 657 ЦК України - договір
купівлі продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі - продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Ураховуючи викладене, керуючись
статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», пунктами 16 та 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 №703,
вирішив: відмовити у державній
реєстрації права власності форма
власності: приватна на квартиру, що
розташована АДРЕСА_1 за суб'єктом:
ОСОБА_1, податковий номер 157370511.

Не погодившись з наданою відповідачем
відповіддю, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Оцінивши представлені докази у їх
сукупності вважаю, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації та їх обтяжень
визначаються Законом України №1952-IV від
01.07.2004 «Про державну реєстрацію прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі
- Закон № 1952- IV).

Відповідно до абзацу другого частини 1
статті 2 вказаного Закону, державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.5 Закону № 1952-IV
передбачено, що у Державному реєстрі
прав реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а також
на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 1952- IV
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації. Втручання
будь-яких органів, посадових і
службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4
Закону право власності на нерухоме
майно підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Як зазначено у ч.1 ст.19 Закону № 1952- IV,
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Як зазначалося вище, позивачем було
подано до реєструючого органу заяву
про реєстрацію за позивачем права
власності на квартиру в якій він
проживає. До заяви додані: дублікат
договору купівлі - продажу від 15.06.2006 Ф.22
1/5 частини квартири АДРЕСА_1, технічний
паспорт на об'єкт.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 1952- IV
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до приписів частини 4
статті 15 Закону державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Частиною 13 цієї ж статті визначено, що
Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 703 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі Порядок).

Пунктом 16 Порядку передбачено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до пункту 23 Порядку
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Вичерпний перелік підстав, для відмови
у державній реєстрації прав визначений
статтею 24 Закону.

При цьому, відповідно до частини 4
статті 24 Закону відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952- IV
визначено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документом, що їх
посвідчують.

Отже, зміст вказаної норми містить два
порушення, а саме: 1) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом; 2) не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. При
цьому, опис причинної відмови має бути
зроблений державним реєстратором
максимально чітко та зрозуміло. Так,
якщо це невідповідність поданих
документів, то який з документів та
якій нормі законодавства не
відповідає; якщо ж неможливість
встановлення заявлених прав -
зазначення обставин та аналіз
документів з яких не виявляється
можливим підтвердити заявлені права.

В оскаржуваному рішенні,
державний реєстратор послався на те, що
подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Тобто, з викладеного мотивування
відмови взагалі не зрозуміло, що саме
стало підставою для прийняття
реєстратором оскаржуваного рішення -
чи то невідповідність документів
вимогам законодавства, чи то
неможливість встановлення заявлених
прав документам, що їх посвідчують.

За текстом спірного рішення, державний
реєстратор цитує норму статті 657
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу,житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню,
крім договорів купівлі-продажу майна,
що перебуває в податковій заставі.

Як встановлено матеріалами справи,
договір купівлі-продажу квартири за
адресою АДРЕСА_1 (1/5 частини) укладений
на Товарній біржі «Гілея» 15.06.1996.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про товарну біржу», угоди,
зареєстровані на біржі, не підлягають
нотаріальному посвідченню.

Необхідно зазначити, що чинний на час
укладення договору, Цивільний кодекс
Української РСР 1963 року, передбачав, що
угоди можуть укладатись усно або в
письмовій формі (простій чи
нотаріальній).

Водночас, ч.1 ст.47 зазначеного кодексу
визначено, що нотаріальне посвідчення
угод обов'язкове лише у випадках,
зазначених у законі. Вказаною статтею
врегульовано обов'язок нотаріального
посвідчення угод лише у випадках,
зазначених у законі.

Відповідно до ст.227 Цивільного кодексу
УРСР 1963 року дотримання форми
нотаріального посвідчення вимагалося
виключно при укладанні договору
купівлі-продажу житлового будинку, у
якому хоча б однією із сторін договору
є громадянин.

Позивач просив здійснити державну
реєстрацію прав на квартиру та додав
правовстановлюючий документ, на
підстав якого він набув право
власності.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963
року не містив норми про обов'язковість
нотаріального посвідчення договорів
купівлі-продажу квартири.

Отже, розглянувши заяву позивача,
реєстратор, в порушення вимог чинного
законодавства, не обґрунтував причину
такої відмови та підставу для
прийняття такого рішення, що в свою
чергу унеможливлює оцінку судом
існування таких підстав та
обґрунтованість прийнятого рішення.

Крім того, відповідачі в судові
засідання не з'явилися, не надали
обґрунтованих заперечень на позов.

Таким чином, оскаржуване рішення за
своїм змістом не відповідає
встановленим вимогам Закону.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд вважає, що відповідач-1 при прийняті
оскаржуваного рішення припустився
порушень вимог чинного законодавства,
а тому рішення від 24.10.2013 № 7155140 щодо
відмови у державній реєстрації прав є
протиправним та підлягає скасуванню, а
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 94, 121,158, 160, 161, 162, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції
Запорізької області Шаповалова
Олександра Євгеновича від 24.10.2013 №7155140
про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Запорізького міського управління
юстиції Запорізької області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
прийняту від 05.10.2013 за реєстраційним
номером 3237247, з урахуванням вимог
постанови суду по даній справі.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69000,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 16
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.Садовий