Справа № 805/17163/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
справа №805/17163/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Міронової Г.М.,
розглянув у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року у справі № 805/17163/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області
про скасування вимоги про сплату
недоїмки задоволено. Скасовано вимогу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області від 12.08.2013
року № Ф-673 про сплату фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 недоїмки з
єдиного внеску у загальному розмірі
5633,87 грн. (у тому числі: єдиний внесок в
сумі 5463,87 грн., штраф в сумі 170,00 грн.).

Не погодившись з таким рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він зазначив, що постанова судом
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не було
враховано, що пільги щодо звільнення
від сплати єдиного внеску, передбачені
ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не розповсюджуються на
позивача, оскільки останній не досяг
пенсійного віку, визначеного ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Також апелянт
посилається на попущення позивачем
десятиденного строку для оскарження
спірної вимоги, встановленого ч. 4 ст. 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Сторони у судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
здійснюючи апеляційний перегляд
справи в межах апеляційної скарги,
дійшла висновку, що останню необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач є фізичною
особою-підприємцем, з 2012 року перебуває
на спрощеній системі оподаткування та
з 30.01.2008 року є пенсіонером за віком,
призначену на пільгових умовах
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

12.08.2013 року відповідачем сформована та
направлена позивачу вимога про сплату
недоїмки № Ф-673, якою від позивача
вимагалося сплатити недоїмку по
єдиному внеску у сумі 5633,87 грн. (арк.
справи 8).

З розрахунків до оскаржуваної вимоги
вбачаться, що заборгованість зі сплати
єдиного внеску, сума якої увійшла до
спірної вимоги, у позивача виникла за
період з травня 2012 року по червень 2013
року.

Вищевказані обставини знайшли своє
підтвердження при апеляційному
перегляді справи та не є спірними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є пенсіонером за віком та є
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування
та сплачує єдиний податок, тому він в
2012-2013 році не був зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок за себе та
подавати річну звітність за 2012 рік.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010
року (далі Закон №2464) визначено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно частини 4 ст.4 Закону № 2464, яка
набрала чинності 06.08.2011 року на
підставі Закону України від 07.07.2011 р. N
3609-VI, особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон №1058) визначене поняття
«пенсія» - як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом та
поняття «пенсіонер - особа, які
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ст. 26 Закону №1058 особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

Колегія суддів вважає, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464
встановлено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу і в ній
не встановлено ніяких застережень,
зокрема, що не можуть бути звільнені
від сплати єдиного внеску особи, яким
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин), платник
єдиного внеску зобов'язаний подавати
звітність до територіального органу
Пенсійного фонду у строки, в порядку та
за формою, встановленими Пенсійним
фондом за погодженням з відповідними
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики.

Відповідно до п. 3.3. Порядку формування
та подання страхувальниками звіту щодо
сум нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 року N 22-2 (далі
Порядок № 22-2), ФО - підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Звіт
зазначеними особами не подається.

Таким чином, оскільки обов'язок щодо
подачі звітності відповідно до п. 4 ч. 2
ст. 6 Закону № 2464 покладений на
платників єдиного внеску, а позивач в
розумінні ч. 4 ст. 4 Закону №2464 не є
платником єдиного внеску, та
враховуючи приписи п. 3.3. Порядку № 22-2,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач не зобов'язаний у спірний
період сплачувати єдиний внесок, а
відповідно і подавати звітність. За
таких обставин спірна вимога, до якої
увійшли суми безпідставно
нарахованого єдиного внеску та штрафу
за неподання звітності, є протиправною.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року у справі № 805/17163/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
скасування вимоги про сплату недоїмки
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А. Василенко

Г.М. Міронова