Справа № 816/644/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/38805/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: Бєлкіна В.П., Хахалєва Д.О.,
Гайдабури Д.В.

відповідача: Сухомлин Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислова компанія «Газвидобування»

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.07.2013 року

у справі № 816/644/13-а

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Промислова компанія
«Газвидобування»доДержавної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової службипровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Промислова компанія
«Газвидобування» (далі по тексту -
позивач, ТОВ «ПК «Газвидобування»)
звернулось з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби (далі по тексту -
відповідач, ДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013 року
в задоволенні позову ТОВ «ПК
«Газвидобування» відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.07.2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «ПК
«Газвидобування» залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Позивач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанції, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

У запереченні на касаційну скаргу ДПІ,
посилаючись на те, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, просить
касаційну скаргу ТОВ «ПК
«Газвидобування» залишити без
задоволення.

Крім того, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із клопотанням про заміну Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби на її
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, колегія суддів дійшла
висновку щодо обґрунтованості
заявленого клопотання та наявності
підстав для його задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників сторін, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку правомірності нарахування
ТОВ «ПК «Газвидобування» бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань за грудень 2011 року, січень -
квітень 2012 року, за результатами якої
складено акт від 31.08.2012 року
№2609/15-3/31354329.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено пп. 4.1.5 п. 4.1 ст. 4, п.
198.3 ст. 198, п. 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування ПДВ за грудень 2011 року у
розмірі 2 474 662,00 грн., січень 2012 року у
розмірі 5 608 752,00 грн., лютий 2012 року у
розмірі 275 410,00 грн., березень 2012 року у
розмірі 5 012 700,00 грн., квітень 2012 року у
розмірі 330 818,00 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.09.2012 року
№, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на загальну суму 13 702
342,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 3
425 585,50 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, зазначене податкове
повідомлення-рішення податковими
органами залишено без змін, а скарги
позивача без задоволення.

Суд першої інстанції, рішення якого
залишено без змін судом апеляційної
інстанції, дійшов висновку про
обґрунтованість оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Колегія суду вважає такі висновки
судів передчасними та такими, що
винесені з неповним з'ясуванням всіх
обставин справи, виходячи з наступного.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) (в редакції,
чинній на час спірних правовідносин)
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Частиною 5 ст. 11 КАС України
передбачено, що суд повинен
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до п. 14.1.18 ст. 14 ПК України
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до вимог п. 200.4 ст. 200 ПК
України (в редакції, чинній на час
спірних правовідносин) якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість та нарахування
штрафних санкцій позивачу слугували
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки від 31.08.2012 року
№2609/15-3/31354329.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в деклараціях з податку
на додану вартість за грудень 2011 року -
квітень 2012 року позивач зарахував в
повному обсязі суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, з господарських операцій,
пов'язаних з пошуком та розвідкою
корисних копалин під час будівництва
свердловин № 1, 2а Покровської площі, що
відбувалися за період з вересня 2011 року
по березень 2012 року та були оплачені з
листопада 2011 року по березень 2012 року.

Однак, судами першої та апеляційної
інстанції не було належним чином повно
та всебічно досліджено реальність
здійснення господарської операції та
не надано оцінки зазначеним вище
обставинам.

Отже, колегія суду приходить до
висновку, що суди попередніх інстанцій
не дослідили та не розглянули належним
чином докази, що містяться в матеріалах
справи, не надали належну оцінку
обставинам справи, порушили та невірно
застосували норми матеріального права,
та, як наслідок, прийняли незаконні
рішення.

Викладене свідчить про порушення
судами вимог статті 159 КАС України, якою
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а обґрунтованим - рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з ч. 2 ст. 220
КАС України не може досліджувати
докази, встановлювати або визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна
інстанція на підставі ст. 227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, порушень норм
процесуального права, у зв'язку з чим
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню, а справа підлягає
направленню на новий розгляд для
достовірного з'ясування та правильного
вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного,
касаційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислова компанія «Газвидобування»
підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Здійснити процесуальне
правонаступництво та замінити
Державну податкову інспекцію у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби на Державну
податкову інспекцію у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промислова компанія «Газвидобування»
задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.04.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.07.2013 року -
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов