Справа № К/9991/39375/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/39375/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач),
Кобилянського М.Г., Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області про скасування
рішення і стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 6 грудня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 червня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, позивач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Суд касаційної інстанції вважає, що
дану скаргу необхідно залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, як суб'єкт владних
повноважень, при винесенні
оскаржуваного рішення діяло у
відповідності до чинного
законодавства.

З таким висновком колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_4
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області і з 17 березня 1988 року йому
призначена соціальна пенсія по 2 групі
інвалідності як інваліду з дитинства,
яку він отримував з 12 листопада 1997 року
як непрацюючий.

В період з 20 серпня 2004 року до 28 липня 2008
року та з 22 червня 2009 року до 17 березня
2010 року позивач працював, що
підтверджується копією трудової
книжки.

У липні 2010 року ОСОБА_4 подав до
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області заяву про переведення його на
пенсію по інвалідності, від отримання
соціальної пенсії відмовився,
внаслідок чого з 23 липня 2010 року
переведений на пенсію по інвалідності.

При зверненні із заявою про
перерахунок пенсії у встановлений
законодавством термін позивач не
повідомив відповідача про
працевлаштування в період із 20 серпня
2004 року до 28 липня 2008 року і з 22 червня
2009 року до 31 грудня 2009 року, внаслідок
чого відповідачем здійснювалася
індексація його пенсії та
виплачувалося підвищення як
непрацюючому пенсіонеру. В результаті
за період з 20 серпня 2004 року до 28 липня
2008 року і з 22 червня 2009 року до 31 грудня
2009 року відповідачем надміру виплачена
позивачу пенсія в розмірі 2831,23 грн.

Згідно рішення № 5 від 09 серпня 2010 року
відповідачем утримується з позивача
переплата пенсії за період з серпня 2004
року до 31 грудня 2009 року в розмірі 2851,48
грн. по 20% щомісячно, починаючи з
вересня 2010 року.

Рішенням №301 від 19 листопада 2010 року
відповідачем встановлено розбіжності
при обчисленні позивачу суми
переплати, розмір якої після
проведення розрахунку становить 2831,23
грн. за період з серпня 2004 року до липня
2008 року і з червня 2009 року до грудня 2009
року у зв'язку із неповідомленням про
працевлаштування. Утримання переплати
пенсії проводиться в розмірі 20%
щомісячно до повного погашення,
починаючи з вересня 2010 року.

У відповідності до ст. 5 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон) право на соціальну пенсію мають
усі непрацездатні громадяни на умовах,
що визначаються цим Законом.

Згідно ст.102 Закону пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Питання щодо подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону регулюються Порядком подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України
№22-1 від 25 листопада 2005 року (далі -
Порядок).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що у
разі працевлаштування (навчання) особи,
якій призначено пенсію, для проведення
індексації пенсіонером протягом 10 днів
органу, що призначає пенсію, надається
довідка про прийняття на роботу
(навчання). У подальшому подається
довідка про розмір заробітної плати
(стипендії) з урахуванням індексації.
Така ж вказівка міститься у Порядку,
затвердженому Постановою правління
Пенсійного фонду України № 23-1 від 15
жовтня 2009 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 3 липня 1991 року № І282-ХІ1
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України, і які не мають
разового характеру, зокрема пенсії.

З метою реалізації цього Закону
Кабінет Міністрів України постановою
від 17.03.2003 №1078 затвердив Порядок
проведення індексації грошових
доходів населення, яким визначені
правила обчислення індексу споживчих
цін для проведення індексації та сум
індексації грошових доходів населення
(далі - Порядок).

Згідно п.4 Порядку індексації
підлягають грошові доходи населення у
межах прожиткового мінімуму,
встановленого для відповідних
соціальних і демографічних груп
населення.

Пунктом 9 Порядку визначено, що
працюючим пенсіонерам в першу чергу
індексується сума оплати праці.
Індексація пенсії, державної
соціальної допомоги особам, які не
мають права на пенсію, та інвалідам,
провадиться після індексації суми
оплати праці на підставі довідки
підприємства, установи, організації, де
працює пенсіонер, в якій зазначається
розмір оплати праці працюючого
пенсіонера, проіндексована її сума і
сума індексації. У всіх випадках
загальний дохід працюючого пенсіонера,
який підлягає індексації, не повинен
перевищувати прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатної особи.

З аналізу норм цих законів слідує, що
оскільки позивач в період з серпня 2004
року до липня 2008 року і з червня 2009 року
до грудня 2009 року працював та отримував
заробітну плату, яка підлягала
індексації, і зобов'язаний був
повідомити відповідача про
працевлаштування, однак не вчинив
цього, то він позбавив відповідача
можливості здійснити врахування цієї
обставини під час виплати у зазначений
період пенсії, індексації і підвищення
для непрацюючих пенсіонерів.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст.103 даного Закону суми пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсію.
Відрахування на підставі рішень
органу, що призначає пенсії,
провадиться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад відрахування з
інших підстав.

Як видно з матеріалів справи та
досліджено судами попередніх
інстанцій, оскаржуване рішення
відповідача щодо утримання сум пенсії,
надміру виплачених позивачу, прийнято
у межах наданих повноважень, у
відповідності до вимог чинного
законодавства України та не суперечить
його нормам.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Колегія суддів вважає, що підстав для
скасування чи зміни оскаржених судових
рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 6 грудня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 червня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.Г. Кобилянський

І.Я. Олендер