Справа № 826/20690/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
№100270001/2013/300519/2 від 12.12.2013р., про
стягнення з Державного бюджету України
надмірно сплаченого мита в сумі 26 513
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» (далі по тексту
також - позивач) з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(надалі також - відповідач1), Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві (надалі
також - відповідач2), в якому просить:
- скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №100270001/2013/300519/2
- стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача надмірно сплачене
мито за ВМД №100270001/2013/187244 - у сумі 26 513
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірні рішення прийняті за
відсутності законодавчо визначених
правових підстав, що призводить до
порушення прав та законних інтересів
позивача. Позов просив задовольнити у
Відповідачі проти задоволення позову
заперечували з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи відсутність перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
суд з підстав, визначених ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, прийшов до висновку про
розгляд справи в порядку письмового
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому задоволенню
з огляду про наступне.
Матеріалами справи встановлено,
що 12.12.2013р. ТОВ «МЕГАПОЛІС УКРАЇНА
ЛОДЖІСТІКС» за договором № МJF-MUL 17.10.12
від 17.10.2012р., специфікацією №3006625 від
07.11.2013р., комерційним інвойсом № 3006625
до Київської регіональної митниці для
митного оформлення ВМД №100270001/2013,
графи: Чай чорний ферментований,
байховий, фасований, у первинній
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
ПРЕМІУМ в пакетиках з ярликом 25
пакетиків по 2 грама у пачці/ 24 пачки у
коробі. Упаковано в первинну упаковку.
Країна виробництва - LК. Торгова марка
Dilmah: Виробник МJF ТЕАS (Рvt) Ltd; Чай чорний
ферментований, байховий, фасований, у
первинній упаковці до 3х кг.,
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
ПРЕМІУМ в пакетиках з ярликом 100
пакетиків по 2 грама у пачці / 24 пачки у
коробі. Упаковано в первинну упаковку.
Країна виробництва - LК. Торгова марка
Dilmah Виробник МJF ТЕАS (Рvt) Ltd; Товар №2: код
ферментований, байховий, фасований, у
первинній упаковці до 3х кг.,
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
КРУПНОЛИСТОВИЙ 50 грамів у пачці / 48
пачок у коробі. Упаковано в первинну
упаковку. Країна виробництва - LК.
Торгова марка Dilmah. Виробник МJF ТЕАS (Рvt)
Ltd; Чай чорний ферментований, байховий,
фасований, у первинній упаковці до 3х
коробів, чай чорний байховий ДІЛМАХ
КРУПНОЛИСТОВИЙ 100 грамів у пачці / 48
пачок у коробі. Упаковано в первинну
упаковку. Країна виробництва - LК.
Торгова марка Dilmah. Виробник МJF ТЕАS (Рvt)
Ltd; Чай чорний ферментований, байховий,
у первинній упаковці до 3х кг.,
коробів, Чай зелений байховий з
додаванням трав ДІЛМАХ ЖАСМІН 125 грамів
у пачці /12 пачок у коробі. Упаковано в
первинну упаковку. Країна виробництва -
LК. Торгова марка Dilmah. Виробник МJF ТЕАS
Як встановлено із матеріалів
справи, митна вартість заявлена
позивачем шляхом подання декларації
митної вартості за основним методом
визначення митної вартості, а саме - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції). Позивачем було заявлено
митну вартість товару: 59 607,04 дол. США.
За наслідком розгляду поданих
позивачем документів, відповідачем-1,
прийнято Рішення про коригування
митної вартості товарів від
12.12.2013р. №100270001/2013/300519/2, яким
внаслідок чого збільшено митні платежі
на 26 513 грн. 83 коп.
Після прийняття відповідного
рішення на підставі ч. 7 ст. 55 Митного
кодексу України позивач здійснив
заходи щодо випуску товару у вільний
обіг під фінансову гарантію за митною
декларацією ВМД №100270001/2013/187244 від
12.12.2013р. (сума фінансової гарантії (мито
та податок на додану вартість) склала -26
513 грн. 83 коп.).

В ході судового розгляду справи
підтверджено, що на обґрунтування
митної вартості товару позивачем
подано наступні документи (про що
зазначено в графі 44 ВМД №100270001/2013/187244
від 12.12.2013р.), зокрема: -
зовнішньоекономічний договір
(контракт) поставки з виробником №
МJF-МUL, 17.10.12 від 17.10.2012 р. - специфікація
до зовнішньоекономічного договору
(контракту) №1 від 17.10.2012р.; -
специфікація до зовнішньоекономічного
договору (контракту) №2 від 31.10.2013р.; -
специфікація до зовнішньоекономічного
договору (контракту) 3006625 від 07.11.2013р.; -
додаткова угода до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) б/н від 09.09.2013р.; - додаткова
угода до зовнішньоекономічного
договору (контракту) б/н від 01.11.2013р.; -
СМR 56708 від 10.12.2013 р.; - коносамент
ОHD/КІЕ/6235 від 07.11.2013 р.; - морська
накладна LК 1287444 від 22.11.2013р.; - інвойс №
3006625 від 07.11.2013 р.; - прайс-лист виробника
МJF ТЕАS (Рvt) Ltd від 17.10.2012р.; -
пакувальний лист №3006625 від 07.11.2013 р.; -
митна декларація країни відправлення Е
98314 від 25.10.2013р.; - страховий поліс ЕМЕС
від 12.11.2013р.; - звіт з незалежної
оцінки майна Т 09/01 Товари продовольчої
групи - Чай марки Dilmah, що завозяться на
митну територію України, покупець ТОВ
«МЕГАПОЛІС УКРАЇНА ЛОДЖІСТІКС» від
02.09.2013р. ПП «Стронг-Л»; - сертифікат
якості; - фітосанітарний сертифікат; -
сертифікат походження СО/СІS/13/824 від
13.11.2013 р.; - декларація виробника від
07.11.2013р.; - лист представництва МІР ТЕАS
(Рvt) Ltd від 02.12.2013р.; - лист-роз'яснення
для митного органу від 02.12.2013р. вих.№232; -
копія картки рахунку 281 за 18.03.2013р.; -
копія картки рахунку 281 за 26.03.2013р.; -
копія картки рахунку 281 за 25.06.2013р.; -
копія оборотно-сальдової відомості по
рахунку 281 за 18.03.2013 р.; - копія
оборотно-сальдової відомості по
рахунку 281 за 26.03.2013р.; - копія
оборотно-сальдової відомості по
рахунку 281 за 25.06.2013 р.; - копія
оборотно-сальдової відомості по
рахунку 281 за 06.10.2013 р.

Всі вищезазначені документи
зазначені в графі 44 ВМД №100270001/2013/187244
від 12.12.2013р., зазначені в картці відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100270001/2013/02230,
зазначені в Рішенні про коригування
митної вартості товарів №100270001/2013/300519/2
від 12.12.2013р., проте не взяті
відповідачем до уваги.

Зі спірного рішення слідує, що
підставою коригування митної вартості
товарів є: коригування митної вартості
товару здійснено відповідно до
положень статті 55 МКУ у зв'язку з тим, що
надані документи містять неповні
відомості (у наданих документах
містяться розбіжності): у поданих
документах до митного оформлення
виявлені наступні

невідповідності, а саме: зазначені в
контракті назва, адреса та світ код
банку відправника не співпадають з
даними, які вказані у інвойсі.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
наступного.

Митна справа в Україні регулюється
Митним кодексом України.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи. Державна
митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів. Правове
регулювання митної вартості товарів та
методів її визначення здійснюється
розділом ІІІ Митного кодексу України.

У статті 4 Митного кодексу України
(надалі за текстом - «МК України»)
надано визначення термінів, що
вживаються у ньому, розкрито і зміст
терміну «митний контроль» - це
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Визначення митної вартості - це
сукупність дій щодо встановлення саме
кількісного значення вартості
імпортованого товару з метою митного
обкладення. Регламентується тільки
нормами статей 267-273 МК України.

Декларування митної вартості - це
сукупність дій щодо заявлення
декларантом митному органу вже
визначеної митної вартості
імпортованого товару. Регламентується
нормами ст. 262 МК України та іншими
підзаконними нормативно-правовими
актами, включаючи накази Держмитслужби
України, основний із яких - Порядок
декларування митної вартості товарів,
які перемішуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006 року.

За приписами частини 1 статті 318 МК
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України
визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом статті 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті МК
України органу доходів і зборів, з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, надано право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 МК
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем-1 в рішенні про
коригування митної вартості товарів
№100270001/2013/300519/2 від 12.12.2013р. не зазначено,
про саме інвойс (номер, дата) та який
саме контракт (номер, дата, сторони
контракту) були підставою для
коригування митної вартості

Так, для митного оформлення товару
позивачем митному органу було надано
інвойс № 3006625 від 07.11.2013 р., про що
зазначено в графі 44 ВМД №100270001/2013/187244.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що в інвойсі № 3006625 від
07.11.2013 р. вказані умови оплати та
реквізити відповідно до умов
Додаткової угоди від 09.09.2013 року до
договору № МJF -MUL від 17.10.12 від 17.10.2012р.,
яка також подавалась позивачем до
митного оформлення, про що зазначено в
графі 44 ВМД №100270001/2013/186625.

Суд звертає увагу на те, що Додаткова
угода від 09.09.2013 року є невід'ємною
частиною договору № МJF - MUL від 17.10.12 від
17.10.2012р., про що зазначено в п.3
Додаткової угоди від 09.09.2013 р. Разом з
тим, в п.10.4 договору № МJF - MUL від 17.10.12
від 17.10.2012р. зазначено, що зміни у
договір можуть бути внесені тільки
за домовленістю сторін, яка
оформлюється

додатковою угодою до цього договору.

В п.10.5 договору № МJF - MUL 17.10.12 від 17.10.2012р.
зазначено, що зміни у договір набирають
чинності з моменту належного
оформлення сторонами відповідної
додаткової угоди до договору.

Крім того, сторонами договору № МJF - MUL
від 17.10.12 від 17.10.2012р. було оформлено
Додаткову угоду від 09.09.2013 р.,
якою було викладено статтю
договору «Місцезнаходження сторін та
реквізити сторін» в новій редакції.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено, що з 09.09.2013 року сторони
договору № МJF - MUL від 17.10.12 від 17.10.2012р.
ТОВ «Мегаполіс Україна Лоджістікс»
(покупець, тут - Позивач) та компанія МJF -
MUL (Рvt) Ltd (продавець) використовують
для розрахунків за договором № МJF - MUL
від 17.10.12 від 17.10.2012р. реквізити, вказані
в Додатковій угоді від 09.09.2013 року.

За наслідком розгляду справи суд
дійшов до висновку про те, що позивачем
надано весь перелік документів,
передбачений чинним законодавством,
доводи відповідача про наявність
розбіжностей у поданих позивачем
документах в частині невідповідності
зазначених в контракті назв, адрес,
кодів банку відправника з даними, які
вказані у інвойсі спростовані
матеріалами справи.

Разом з тим, безпідставними є доводи
відповідача-1 в обґрунтування рішення
щодо відсутності всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості в документах, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, також як і
доводи, що метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, що імпортуються, відповідно до
п.2 ст.58 Митного кодексу України не може
бути прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом відомості не
підтверджені документально, тому що
позивачем було надано весь перелік
документів, передбачених чинним
законодавством України, з огляду про
наступне.

Частиною 10 ст.58 Митного кодексу України
передбачено, при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода,
за винятком комісійних за закупівлю, що
є платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в
яку упаковано товар, або іншої
упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами;

в) вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та
аналогічних предметів, використаних у
процесі виробництва оцінюваних
товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що
стосуються оцінюваних товарів та які
покупець повинен сплачувати прямо чи
опосередковано як умову продажу
оцінюваних товарів, якщо такі платежі
не включаються до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати
платежі, які стосуються прав на
літературні та художні твори, винаходи,
корисні моделі, промислові зразки,
торговельні марки та інші об'єкти права
інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення
(тиражування) оцінюваних товарів в
Україні не повинні додаватися до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари.

4) відповідна частина виручки від
будь-якого подальшого перепродажу
товарів, що оцінюються, їх використання
або розпорядження ними на митній
території України, яка прямо чи
опосередковано йде на користь
продавця;

5) витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

6) витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною 11 ст.58 Митного кодексу України
передбачено, що при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, не
допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті.

Відповідно до п. 5 ч. 10 статті 58 Митного
кодексу України при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
зокрема, витрати на транспортування
оцінюваних товарів до місця ввезення
на митну територію України.

При цьому, згідно з ч. 11 ст. 58 Митного
кодексу України при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, не
допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті.

До митної вартості не включаються
витрати або кошти за умови виділення їх
з ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари, що
документально підтверджені та які
піддаються обчисленню, зокрема:
витрати на транспортування після
ввезення.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
ціни та ціноутворення» від 21.06.2012р.
№5007-VI, під час проведення експортних
(імпортних) операцій у розрахунках з
іноземними суб'єктами господарювання
застосовуються контрактні
(зовнішньоторговельні) ціни, що
формуються відповідно до цін і умов
світового ринку.

Статтею VII Генеральної угоди з тарифів
і торгівлі 1994 року (далі за текстом
ГАТТ), в частині І «ПРАВИЛА МИТНОЇ
ОЦІНКИ» Статтею І визначено, Митна
вартість імпортних товарів є
контрактною вартістю, тобто ціною,
фактично сплаченою або що підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт до країни імпорту,
скоригованою відповідно до положень
Статті 8 за умови, що:

(а) немає жодних обмежень стосовно
розпорядження або використання
товарів покупцем, окрім таких обмежень,
які:

(і) накладаються або вимагаються
законом чи органами державної влади в
країні імпорту;

(іі) обмежують географічний район, куди
ці товари можуть бути перепродані; або

(ііі) не впливають значною мірою на
вартість товарів;

(b) продаж або ціна не підпадають під
якусь умову або міркування, відповідно
до якого вартість не може бути
визначена відносно товарів, що
оцінюються;

(с) жодна частина виручки за будь-який
подальший перепродаж, розпорядження
або використання товарів покупцем не
перейде прямо або опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблене відповідне коригування
відповідно до положень Статті 8;

(d) покупець і продавець не пов'язані між
собою або якщо покупець і продавець
пов'язані, то контрактна вартість є
прийнятною для митних цілей згідно з
положеннями пункту 2.

Статтею 8 ГАТТ передбачено, що при
визначенні митної вартості згідно з
положеннями Статті 1 до ціни, яка
фактично сплачена або підлягає сплаті
за імпортні товари, додається:

(а) такі витрати настільки, наскільки
вони понесені покупцем, але не включені
до ціни, яка фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари:

(і) комісійні та брокерська винагорода,
за винятком комісійних за покупку;

(іі) вартість контейнерів, які для
митних цілей уважаються єдиним цілим з
відповідними товарами;

(ііі) вартості упаковки, чи то за оплату
праці, чи матеріалів;

(b) вартість, розподілена належним
чином, таких товарів та послуг, коли
вони поставляються безпосередньо або
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт імпортних
товарів, якщо такої вартості не
включено до ціни, яка фактично сплачена
або підлягає сплаті;

(і) матеріали, компоненти, частини та
подібні предмети, що включені до
імпортних товарів;

(іі) інструменти, фарби, шаблони та
подібні компоненти, що
використовуються під час виробництва
імпортних товарів;

(ііі) матеріали, які використовуються
під час виробництва імпортних товарів;

(іv) технічні, науково-дослідні, художні,
дизайнерські роботи та плани й
креслення, які виготовлені в місці,
іншому, ніж: країна - імпортер, та які
необхідні для виробництва імпортних
товарів;

(с) роялті та ліцензійні платежі,
пов'язані з товарами, що оцінюються, які
покупець повинен сплачувати
безпосередньо чи опосередковано, як
умова для продажу товарів, що
оцінюються, якщо такі роялті та платежі
не включаються до ціни, яка фактично
сплачена чи підлягає сплаті;

(d) вартість будь-якої частини доходу
від будь-якого подальшого перепродажу,
розпорядження або використання
імпортних товарів, яка переходить
безпосередньо або опосередковано
продавцю.

Статтею 49, глави 8, розділу III Митного
кодексу України зазначено, що: Митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтею 57 глави 8 розділу III Митного
кодексу України зазначено, що: основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм

цього Кодексу.

Стаття 58, глави 8, розділу III Митного
кодексу України чітко визначає
застосування першого методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції):

1. Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Таким чином, обмеження використання
першого методу (за ціною договору
(контракту)) визначення митної вартості
товару обумовлено чітким переліком
обставин як Генеральною угодою з
тарифів і торгівлі 1994 року, так і Митним
кодексом України, натомість посилання
на жодну з цих обставин, як на підставу
неможливості застосування
задекларованої Позивачем митної
вартості, Відповідачем-1 не наведено.

Стаття 54 Митного кодексу України, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідач-1 в рішенні №100270001/2013/300519/2
від 12.12.2013р. не посилається на
помилковість розрахунку, здійсненого
позивачем, та на застереження щодо
застосування основного методу - за
ціною договору (контракту), визначених
у частині першій статті 58 Митного
кодексу України.

Разом з тим, відповідачем не доведено,
що неможливо було застосувати інші
методи визначення митної вартості,
окрім резервного.

Згідно ч. 3ст. 57 МКУ кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість); г) резервний.

Суд звертає увагу на те, що відповідач
при визначені митної вартості товару
за 6 методом не надав будь яких
фактичних даних щодо неможливості
застосування попередніх 2-5 методів
визначення митної вартості, про що не
було зазначено і в спірних рішеннях про
визначення митної вартості товару.

Таким чином, відповідач використовуючи
владні управлінські функції при
визначенні митної вартості товару
митний орган порушив порядок
черговості послідовного використання
методів, передбачених статтями 267-272
Митного кодексу України.

Водночас, як встановлено ч. 4 ст. 57 МКУ
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Статті 259 - 273 Митного Кодексу України є
єдиним джерелом, що містять норми для
визначення митної вартості товарів,
тільки на підставі і у відповідності з
цими нормами здійснюється визначення
митної вартості товарів за всіма
методами її визначення, в тому числі
коригування митної вартості;
здійснюється встановлення наявності
або відсутності тих умов, які роблять
можливим або неможливим застосування
того або іншого методу визначення
митної вартості; встановлюються
правила черговості застосування
різних методів.

Разом з тим, позовні вимоги про
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача надмірно
сплаченого мита за ВМД №100270001/2013/187244 - у
сумі 26 513 грн. 83 коп. не підлягають
задоволенню, з огляду про наступне.

Адміністративний суд,
перевіряючи рішення, дію чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

В той час як аналіз положень статей 265,
266 МК та Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, свідчить про
те, що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

За таких обставин, суд звертає увагу на
те, що вирішення судом питання про
повернення надмірно сплаченого
ввізного мита фактично було б
перебиранням функцій митного органу,
що є недопустимим в силу закону.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
спірних рішень.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці про коригування митної
вартості товарів №100270001/2013/300519/2 від
12.12.2013р.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Печерському районі м. Києва стягнути
судові витрати в сумі 91 грн. 35 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс Україна
Лоджістікс» за рахунок Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання із рахунків Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А.
Качур