Справа № 820/7667/13-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р.Справа № 820/7667/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013р.
по справі № 820/7667/13-а

за позовом ОСОБА_6

до Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області

про визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_6, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області (далі - ГУ ДМС
України в Харківській області,
відповідач), в якому просив суд визнати
протиправною бездіяльність ГУ ДМС
України в Харківській області стосовно
виконання вимог ст. 13 Закону України
"Про імміграцію", а саме не надсилання
позивачу у тижневий строк копію
висновку та вилучення у позивача
посвідки на постійне проживання;
визнати протиправними дії ГУ ДМС
України в Харківській області щодо
складання висновку від 01.02.2013 року про
скасування рішення про надання дозволу
на імміграцію громадянці В'єтнаму
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати
протиправним та скасувати рішення
(оформлене у вигляді висновку) ГУ ДМС
України в Харківській області від
01.02.2013 року щодо правомірності
оформлення дозволу на імміграцію в
Україні громадянці СРВ ОСОБА_6, яким
була скасована посвідка на постійне
проживання громадянки СРВ ОСОБА_6, яка
була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1;
зобов'язати ГУ ДМС України в
Харківській області поновити посвідку
на постійне проживання в Україні
громадянці СРВ ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 від
17.03.2004 року; зобов'язати ГУ ДМС України в
Харківській області поновити
громадянці СРВ ОСОБА_6 реєстрацію місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1 із
внесенням відповідних змін в облікові
документи; зобов'язати Головне
управління державної міграційної
служби України в Харківській області
поновити у паспортних документах
(національному паспорті) громадянки
В'єтнаму ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмітку
(штамп) про наявність дозволу на
імміграцію в Україну; зобов'язати
Головне управління державної
міграційної служби України в
Харківській області проінформувати
адміністрацію Державної прикордонної
служби України про скасування висновку
щодо правомірності оформлення дозволу
на імміграцію в Україні громадянці СРВ
ОСОБА_6 на постійне проживання.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013 року
залишені без розгляду позовні вимоги в
частині визнання протиправною
бездіяльності ГУ ДМС України в
Харківській області стосовно
виконання вимог ст. 13 Закону України
"Про імміграцію", а саме не надсилання
позивачу у тижневий строк копію
висновку та вилучення у позивача
посвідки на постійне проживання;
визнання протиправними дій ГУ ДМС
України в Харківській області щодо
складання висновку від 01.02.2013 року про
скасування рішення про надання дозволу
на імміграцію громадянці В'єтнаму
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобов'язання
Головного управління державної
міграційної служби України в
Харківській області проінформувати
адміністрацію Державної прикордонної
служби України про скасування висновку
щодо правомірності оформлення дозволу
на імміграцію в Україні громадянці СРВ
ОСОБА_6 на постійне проживання.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_6 -
задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняте
нове - про відмову в задоволенні
позовних вимог, вважаючи, що
оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 12
Закону України "Про імміграцію", ст.ст. 9,
71, 86, 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_6 є громадянкою Соціалістичної
Республіки В'єтнам. З 1989 року по
теперішній час позивач проживає на
території України.

21.08.2013 року ОСОБА_6 під час отримання
висновку ГУ ДМС України в Харківській
області від 30.01.2013 року, яким було
скасовано посвідку на постійне
проживання в Україні її чоловіку,
ОСОБА_5, дізналася про скасування її
посвідки на постійне проживання в
Україні серії НОМЕР_1 від 17.03.2004 року
відповідно до висновку ГУ ДМС України в
Харківській області від 01.02.2013 року.
Також працівниками ГУ ДМС України в
Харківській області було вилучено у
ОСОБА_6 посвідку на постійне проживання
в Україні та скасовано реєстрацію її
місця проживання.

З Висновку щодо правомірності
оформлення дозволу на імміграцію в
Україні громадянці СРВ ОСОБА_6
вбачається, що підставою його
прийняття у відношенні позивача стало
визнання неправомірно виданою
посвідки її чоловіку - громадянину СРВ
ОСОБА_5 (а.с. 7-8).

Не погоджуючись з вказаними діями
відповідача та прийнятим Висновком,
ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не доведено факт
порушення позивачем норм
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Стаття 12 Закону України "Про
імміграцію" визначені підстави для
скасування дозволу на імміграцію. Так,
згідно з цією нормою дозвіл на
імміграцію може бути скасовано
органом, який його видав, якщо:

1) з'ясується, що його надано на підставі
свідомо неправдивих відомостей,
підроблених документів чи документів,
що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу
національній безпеці України,
громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства;

6) в інших випадках, передбачених
законом України.

Відповідно до абз.4 п.4 Прикінцевих
положень Закону України "Про
імміграцію", вважаються такими, що
мають дозвіл на імміграцію в Україну
іноземці та особи без громадянства, які
прибули в Україну до 6 березня 1998 року
за Угодою між Урядом Соціалістичної
Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про
направлення і прийняття в'єтнамських
громадян на професійне навчання та
роботу на підприємства і в організації
СРСР від 2 квітня 1981 року, залишились
проживати в Україні і звернулися
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим Законом із заявою про
видачу їм посвідки на постійне
проживання в Україні.

Відповідно до вищезазначеної норми,
нею регулюються відносини, які
виникають між уповноваженим органом та
іноземцем при наданні дозволу на
імміграцію, та не передбачає випадків
скасування посвідки на постійне
проживання в Україні.

Колегія суддів зазначає, що при наданні
первісної посвідки на постійне місце
проживання в Україні ОСОБА_6 ГУ ДМС
України в Харківській області
керувалося п. 4 Розділу V "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
імміграцію", тобто проводило перевірку
підстав залишення на постійне
проживання на території України
позивача, проте, підстав для відмови у
наданні дозволу на імміграцію не
виявило та надало позивачу посвідку на
постійне проживання в Україні.

В подальшому, після видачі посвідки,
відповідач знову проводить перевірку
підстав законності перебування
позивача на території України та
приходить до протилежного рішення -
висновку щодо визнання посвідки
неправомірно виданою та її вилучення.

Проте, в ході розгляду справи
встановлено, що за визначений проміжок
часу не з'явилися обставини, які б
зумовили наявність передбачених
законом підстав для скасування дозволу
на імміграцію.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає за необхідне зауважити на те, що
відповідачем не надано жодних доказів,
на підставі яких можна було б скасувати
дозвіл на імміграцію позивача.

Щодо посилання у висновку начальника
ГУМВС України в Харківській області
від 01.02.2013 року щодо правомірності
оформлення дозволу на імміграцію в
Україні позивача на рішення ГУ ДМС
України в Харківській області від
30.01.2013 року, згідно з яким посвідка її
чоловіка - громадянина СРВ ОСОБА_5 була
визнана неправомірно виданою, колегія
суддів зазначає, що Законом України
«Про імміграцію» не передбачено такої
підстави для скасування дозволу на
імміграцію.

Відповідно до п.п. 21-24 "Порядку
провадження за заявами про надання
дозволу на імміграцію поданнями про
його скасування та виконання прийнятих
рішень" (в подальшому - Порядок),
затвердженого Постановою КМУ № 1983 від
26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію
скасовується органом, який його видав.
Для започаткування процедури розгляду
питання про скасування дозволу на
імміграцію відповідне подання
надсилається органу, який приймав
рішення про надання такого дозволу.
Департамент, територіальні органи і
підрозділ всебічно вивчають у місячний
термін подання щодо скасування дозволу
на імміграцію, запитують у разі потреби
додаткову інформацію в ініціатора
подання, інших органів виконавчої
влади, юридичних і фізичних осіб, а
також запрошують для надання пояснень
іммігрантів, стосовно яких
розглядається це питання. На підставі
результату аналізу інформації
приймається відповідне рішення. Про
прийняте рішення письмово
повідомляються протягом тижня
ініціатори процедури скасування
дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на
імміграцію надсилається протягом
тижня органом, що його прийняв
територіального підрозділу за місцем
проживання для вилучення посвідки на
постійне проживання іммігранта та
вжиття заходів відповідно до статті 13
Закону України "Про імміграцію".

Таким чином, підставою для вилучення у
іноземця чи особи без громадянства
посвідки на постійне проживання в
Україні є рішення компетентного, в
розумінні Закону № 2491-III, органу про
скасування раніше наданого дозволу на
імміграцію.

Проте, відповідачем не надано рішення
про скасування дозволу на імміграцію
Громадянці В'єтнаму ОСОБА_6, а тому і
правові підстави для вилучення для
знищення посвідки на постійне
проживання, виданої громадянці
В'єтнаму ОСОБА_6, відсутні.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням,
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
його рішення, що оскаржується.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність законних
підстав для задоволення
адміністративного позову щодо
визнання протиправним та скасування
рішення (оформлене у вигляді висновку)
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області від 01.02.2013 року
щодо правомірності оформлення дозволу
на імміграцію в Україні громадянці СРВ
ОСОБА_6.

Відповідно ст. 8, ст. 9 КАС України
звернення до суду на підставі норм
Конституції України гарантується. У
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує аналогію закону або
аналогію права. Діючий у даний час
Порядок оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання і
технічного опису їх бланків,
затверджений постановою КМУ № 251 від
28.03.12 р., не має безпосередньої норми,
яка б визначала порядок поновлення
посвідки на постійне проживання у разі
її скасування та вилучення.

У той же час відповідно п. 22 цього
Порядку передбачено, що у разі
пошкодження чи втрати посвідки
іноземець та особа без громадянства
може звернутися за отриманням нової
посвідки в порядку, встановленому для
її обміну чи продовження строку її дії,
до територіального органу або
підрозділу ДМС за місцем проживання.

За таких підстав, суд першої інстанції
правомірно визнав законною вимогу
позивача, заявлену до Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області,
про зобов'язання поновити посвідку
позивачу, що дає суду підстави і для
задоволення позовних вимог в частині
поновлення громадянці СРВ ОСОБА_6
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1 із внесенням
відповідних змін в облікові документи
та поновлення у паспортних документах
(національному паспорті) громадянки
В'єтнаму ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмітки
(штамп) про наявність дозволу на
імміграцію в Україну.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому посилання відповідача в
апеляційній скарзі на порушення судом
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 10.10.2013р.
по справі № 820/7667/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.