Справа № 2022/2а-1604/12
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р.Справа № 2022/2а-1604/12Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Краснокутського районного суду
Харківської області від 24.10.2013р. по
справі № 2022/2а-1604/12

за позовом ОСОБА_1

до Качалівської сільської ради
Краснокутського району Харківської
області третя особа сектор
культури Краснокутської районної
державної адміністрації

про визнання незаконним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Качалівської
сільської ради Краснокутського району
Харківської області , якому з
урахуванням позовних вимог , просила
суд скасувати рішення сесії ХІІ сесії
VІ-го скликання Качалівської сільської
ради Краснокутського району
Харківської області від 24 лютого 2012
року та рішення ХІІІ сесії VІ-го
скликання № 229-VІ від 27 квітня 2012 року.

Постановою Краснокутського районного
суду Харківської області від 21 жовтня
2013 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано
рішення ХІІ сесії VІ-го скликання
Качалівської сільської ради
Краснокутського району Харківської
області від 24 лютого 2012 року про
виведення зі штату сільської ради
директора СБК ОСОБА_1 В іншій частині
позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погоджується з вказаною
постановою суду, в апеляційній скарзі
вказує, що постанова є необґрунтованою
та незаконною, прийнята з порушенням
норм процесуального права , просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Краснокутського районного
суду Харківської області від 21 жовтня
2013 р. скасувати , прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши матеріали справи
у їх сукупності, доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції , що 01 червня 1999 року на
підставі наказу №25 завідуючого
Краснокутського відділу культури від
28.05.1999 року ОСОБА_1 прийнята на роботу
на посаду директора Качалівського
сільського будинку культури .

Наказами відділу культури і туризму
Краснокутської РДА ОСОБА_1
встановлювався графік робочого часу,
графіки відпусток, проводилася
атестація працівників у галузі
культури. Трудова книжка позивачки
перебувала у відділі культури і
туризму Краснокутської РДА.

Качалівський будинок культури
територіально розташований в с.
Качалівка Краснокутського району
Харківської області і, як свідчить
рішення Х сесії ХХШ скликання
Краснокутської районної ради від 12
квітня 2000 року являється обєктом
комунальної власності територіальної
громади Качалівської сільської ради.

Рішенням ХІІ сесії VІ-го скликання
Качалівської сільської ради
Краснокутського району Харківської
області від 24 лютого 2012 року з 1 березня
2012 року виведено із штатного розпису
посаду директора СБК ОСОБА_1 з
посиланням на те, що вона не
знаходиться в трудових відносинах з
сільською радою.

Відповідно до наказу начальника
відділу культури і туризму
Краснокутської РДА №40 від 20 квітня 2012
року посада директора Качалівського
СБК та трудова книжка ОСОБА_1 передана
в штатну чисельність Качалівської
сільської ради відповідно до Закону
України « Про місцеве самоврядування в
Україні» , Закону України « Про
культуру», з метою впорядкування
трудових відносин та ведення
відповідної документації.

27 квітня 2012 року рішенням ХІІІ сесії
VІ-го скликання № 229-VІ з 01 травня 2012
року в штатний розпис Качалівської
сільської ради введено посаду
директора сільського будинку
культури.

07 липня 2012 року ОСОБА_1 звільнена з
займаною посади на підставі наказу
відділу культури Краснокутської РДА №
98 від 07.07.2012р. за власним бажанням на
підставі ст. 38 КЗпП України на підставі
поданої нею заяви.

13 липня 2012 року за актом
прийому-передачі товарно-матеріальних
цінностей позивачкою передано ТМЦ
Мозговій О.С.

Питання щодо невиплати ОСОБА_1
відповідачем заборгованості по
заробітній платі, за невикористану
відпустку, на оздоровлення у звязку із
звільненням за власним бажанням було
предметом розгляду в суді. Так згідно
рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 16 липня 2013
року у справі № 2022/1675/2012 за позовом
ОСОБА_1 до Качалівської сільської ради
стягнуто з Качалівської сільської
ради Краснокутського району
Харківської області на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі за
період з 01 березня 2012 року по 07 липня 2012
року в сумі 5306,0 грн., компенсацію за
невикористану відпустку при
звільненні в розмірі 1236,30 грн. та
середній заробіток за час затримки
виплати заробітної плати в розмірі
14855,75 грн.

Задовольняючи позов та скасовуючи
рішення ХІІ сесії VІ-го скликання
Качалівської сільської ради
Краснокутського району Харківської
області від 24 лютого 2012 року про
виведення зі штату сільської ради
директора СБК ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач не надав жодних доказів на
підстав яких приймалося рішення щодо
виведення з штатного розпису
Качалівської сільської ради посаду
директора сільського будинку культури
.

Рішення суду в частині задоволення
позову відповідачем, Качалівською
сільською радою не оскаржено в
апеляційному порядку та не є предметом
розгляду в суді апеляційної інстанції,
тому суд переглядає судове рішення
відповідно ч.1 ст. 195 КАС України, тобто в
межах апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову про
скасування рішення № 229-VІ від 27 квітня
2012 року ХІІІ сесії VІ-го скликання
Качалівської сільської ради про
введення з 01 травня 2012 року в штатний
розпис Качалівської сільської ради
посади директора сільського будинку
культури, суд першої інстанції виходив
з його законності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Відповідно п.5 ч.1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад є вирішення на
пленарних засіданнях питання
затвердження структури виконавчих
органів ради, загальної чисельності
апарату ради та її виконавчих органів
відповідно до типових штатів,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, витрат на їх утримання.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи з положень статті 6 КАС
України особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи , на
момент звернення до суду з позовом про
скасування рішення Качалівської
сільської ради № 229-VІ від 27.04.2012 року
позивачка непрацювала , звільнена 07
липня 2012 року з займаної посади за
власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП
України на підставі наказу по відділу
культури Краснокутської РДА.

При розгляді позову ОСОБА_1 про
стягнення з Качалівської сільської
ради заборгованості по заробітній
платі, за невикористану відпустку, на
оздоровлення у звязку із звільненням
за власним бажанням у справі № 2022/1675/2012
питання щодо неправомірного її
звільнення у звязку з прийняттям
оскаржуваного рішення сільрадою від 27
.04. 2012 року позивачкою не ставилось.

Враховуючи наведене, колегія суддів
зазначає, що в розумінні ст. 6 КАС
України прийняте рішення ХІІІ сесії
VІ-го скликання Качалівської сільської
ради № 229-VІ від 27 .04.2012 року , згідно
якого з 1 травня 2012 року в штатний
розпис Качалівської сільської ради
введено посаду директора сільського
будинку культури , не впливає на права
та обов'язки позивача, враховуючи її
звільнення з посади за власним
бажанням та не оскарження підстав та
обставин звільнення.

Посилання позивачки, як на підставу
неправомірності прийняття рішення
Качалівської сільської ради № 229-VІ від
27.04.2012 року , на порушення вимог
постанов Кабінету Міністрів України
від 3 грудня 1997 р. N 1349 «Про фінансове
забезпечення діяльності органів
місцевого самоврядування» та від 7
лютого 2007 р. N 174 «Про затвердження
типових штатів працівників органів
місцевого самоврядування», дію якої
зупинено розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 14 лютого 2007 року
N 55-р, не впливає на рішення суду з
урахуванням вищенаведеного.

Доводи апеляційної скарги не впливають
на правомірність висновків суду першої
інстанції. Підстави для скасування
постанови суду першої інстанції
відповідно до ст. 202 КАС України
відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Краснокутського районного
суду Харківської області від 24.10.2013р.
по справі № 2022/2а-1604/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 24.02.2014 р.