Справа № 1519/2а-132/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Київ К/800/60316/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту транспортного комплексу
та зв'язку Одеської міської ради (далі -
Департамент) про зобов'язання вчинити
дії по забезпеченню безкоштовним
проїздом у міському пасажирському
транспорті, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Малиновського районного суду м. Одеси
від 26 квітня 2011 року, ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 4 вересня 2013 року,

в с т а н о
в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом, відповідно до якого
просив:

зобов'язати Департамент забезпечити
виконання його права на безкоштовний
проїзд у міському пасажирському
автотранспорті шляхом надання
відповідного документу;

відшкодувати матеріальну шкоду в
розмірі 9960,00 грн. та 5000,00 грн.
компенсацію за моральні страждання.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 26 квітня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 4 вересня 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Вказує на те, що він
як інвалід 2-ї групи, пенсіонер, ветеран
праці, дитина війни має гарантоване
право на безкоштовний проїзд усіма
видами міського пасажирського
автотранспорту, проте відповідач
позбавляє його таких прав шляхом не
надання відповідного проїзного
документа.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером,
інвалідом 2-ї групи, дитиною війни.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
недоведеності вини Департаменту в
порушенні прав позивача на
безкоштовний проїзд.

Висновок судів є обґрунтованим і
законним.

Як вірно зазначено судами, позивач має
право на безкоштовний проїзд всіма
видами міського пасажирського
транспорту (за винятком таксі),
оскільки визнаний інвалідом 2 -ї групи,
має статус дитини війни. Висновок судів
ґрунтується на положеннях законів
України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», від 16 грудня
1993 року № 3721-ХІІ «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні»,від 18 листопада 2004 року № 2195-IV
«Про соціальний захист дітей війни»,
відповідно до яких інваліди, діти війни
мають право на безплатний проїзд всіма
видами міського пасажирського
транспорту (за винятком таксі),
автомобільним транспортом загального
користування (за винятком таксі) в
сільській місцевості, а також
залізничним і водним транспортом
приміського сполучення та автобусами
приміських маршрутів в межах області
(Автономної Республіки Крим) за місцем
проживання.

Проте, обґрунтованим є висновок судів і
в тому, що вини Департаменту в
неможливості в повній мірі реалізувати
позивачем свого права на безкоштовний
проїзд у маршрутному транспорті немає.

Законом України від 5 квітня 2001 року №
2344-III «Про автомобільний транспорт» на
органи місцевого самоврядування
покладено обов'язок компенсації
збитків за перевезення пільгової
категорії громадян за рахунок
субвенцій з Державного бюджету
України.

Згідно повноважень, передбачених
Положенням про Департамент
транспортного комплексу та зв'язку
Одеської міської ради, затвердженого
Одеською міською радою від 9 квітня 2009
року №4092-V, на Департамент не покладено
обов'язок видавати фізичним особам, які
мають право на безкоштовний проїзд,
документів на користування таким
правом.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 26 квітня 2011 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський