Справа № 2-а-16/11
Суддя: Блага І. С.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-16/11
№ провадження 2-а/646/5/2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.02.2014 р.
м.Харків

Червонозаводський районний
суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - Блага І.С.,

суддів Журавель В.А., Нікуліної Л.П.,

за участі секретаря - Бучакчийської
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Голови Служби безпеки України
Дріжчаного Ігора Васильовича, Служби
Безпеки України про визнання
неправомірним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
вищевказаним адміністративним
позовом, який був ним уточнений (т.1
а.с.136-146) та яким просив визнати
неправомірним та скасувати наказ
Голови Служби безпеки України №1257-ос
від 04.08.2006р., яким на нього,
підполковника ОСОБА_1, з посиланням на
пункт «є» статті 68 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України було
накладене дисциплінарне стягнення -
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю.

Адміністративний позов
обґрунтовано тим, що позивач, який є
кандидатом юридичних наук з 1995 року, до
10 жовтня 2006 року проходив військову
службу в Інституті підготовки слідчих
кадрів для Служби безпеки України у
складі Національної юридичної
академії України імені Ярослава
Мудрого, який за своїм правовим
статусом є військовим навчальним
підрозділом СБУ у складі вищого
навчального закладу. Наказом ТВО
Першого заступника директора
Інституту полковника Кучерини С.Є. від
09 червня 2006 року № 16/дск було
призначене службове розслідування за
рапортом начальника
режимно-секретного напрямку Інституту
полковника Калюжного Ю.О. про
розголошення позивачем конфіденційної
інформації, що є власністю держави. 8
липня 2006 року за результатами
службового розслідування комісія
склала висновок, який надала для
затвердження Першому заступнику
директора Інституту полковнику
Мусієнку І.І. 17 липня 2006 року Перший
заступник директора Інституту
підготовки слідчих кадрів для СБУ у
складі Національної юридичної
академії України імені Ярослава
Мудрого Мусієнко І.І. затвердив цей
висновок з пропозицією притягнути
позивача до дисциплінарної
відповідальності за розголошення ним
конфіденційної інформації, що є
власністю держави. 27 липня 2006
року Перший заступник директора
Інституту Мусієнко І.І. подав
клопотання Голові СБ Дріжчаному І.В.
про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності
владою керівництва СБУ за розголошення
позивачем конфіденційної інформації,
що є власністю держави. На підставі
цього клопотання Голова СБУ Дріжчаний
І.В. видав наказ № 1257-ос від 4 серпня 2006
року, яким на позивача з посиланням на
пункт «є» статті 68 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України було
накладене дисциплінарне стягнення -
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю з
формулюванням: «за систематичне
порушення військової дисципліни, що
виразилось у безпідставному невиході
на службу, самоусуненні від виконання
службових обов'язків, за що на нього
було накладено шість дисциплінарних
стягнень протягом року, враховуючи
попередження про неповну службову
відповідність, накладене Першим
заступником Голови СБ України (наказ
від 18.07.2005 року № 1358-ос) та відповідно до
пункту «є» статті 68 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України». Позивач
вважає, що цей наказ є незаконним,
оскільки згідно з ч.2 ст.45
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України та з урахуванням ч.1 ст.15 КУпАП
за порушення порядку обліку,
зберігання і використання документів
та інших носіїв інформації, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, військовослужбовці
не можуть бути притягнуті до
дисциплінарної відповідальності на
підставі Дисциплінарного Статуту
Збройних Сил України. В той же час,
Постановою Першого заступника Голови
Верховного Суду України від 31 жовтня 2008
року, за результатами розгляду
касаційної скарги на відповідні
постанови судів першої та апеляційної
інстанцій, провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно позивача було закрите на
підставі п.1 ст.247 КУпАП відсутністю в
діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 212-5
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Крім того,
оскаржуваним наказом позивач був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності не за розголошення
конфіденційної інформації, що є
власністю держави, як про це ставилося
питання у клопотанні за результатами
службового розслідування, а з
посиланням на пункт «є» статті 68
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України, тобто «за систематичне
порушення військової дисципліни, що
виразилось у безпідставному невиході
на службу, самоусуненні від виконання
службових обов'язків, за що на нього
було накладено шість дисциплінарних
стягнень протягом року, враховуючи
попередження про неповну службову
відповідність, накладене Першим
заступником СБ України (наказ від 18.07.2005
року № 1358-ос) та відповідно до пункту
«є» статті 68 Дисциплінарного Статуту
Збройних Сил України». Таким чином
позивач вважає, що Голова СБУ притягнув
його до дисциплінарного
відповідальності за ті правопорушення,
за які позивач вже був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності шість
разів протягом року, і тим самим було
порушено ст. 91 Дисциплінарного Статуту
Збройних Сил України, яка забороняє за
одне правопорушення накладати кілька
дисциплінарних стягнень. Також позивач
посилається на порушення ст.87
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України, відповідно до якої
дисциплінарне стягнення має бути
накладене не пізніше ніж за 10 діб від
дня, коли командирові (начальникові)
стало відомо про правопорушення, а у
разі провадження службового
розслідування - протягом місяця від дня
його закінчення. Але оскаржуваним
наказом позивач взагалі не був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності за розголошення
конфіденційної інформації, що є
власністю держави, стосовно якого
проводилося службове розслідування.

В судовому засіданні позивач
підтримав свій адміністративний позов,
з урахуванням уточнень, в редакції від
06.08.2013р. (т.1 а.с.136-146) та підтвердив
фактичні обставини, які в ньому
викладені.

Суду не відомо про причини неявки
співвідповідача Дріжчаного І.В., який
належним чином повідомлявся судом про
час та місце розгляду справи за
адресою, яка міститься в матеріалах
справи. В той же час, співвідповідач
Дріжчаний І.В. не надавав суду будь-якої
інформації про зміну свого місця
знаходження, як це передбачено ст.40 КАС
України.

Представник співвідповідача СБУ,
належним чином повідомлений про час та
місце слухання справи, в судове
засідання не з'явився, подавши до суду
заяву про відкладення розгляду справи
у зв'язку з його зайнятістю у розгляді
іншої адміністративної справи. Крім
того, 06.02.2014р. представником
співвідповідача - Служби безпеки
України було подано письмові
заперечення проти уточненої позовної
заяви позивача ОСОБА_1, в яких зазначив,
що вважає позов безпідставним та
необгрунтованим, а доводи, якими він
обґрунтований - надуманими. В
обґрунтування своєї правової позиції
представник співвідповідача зазначив,
що оскаржуваний наказ був виданий на
підставі клопотання Першого
заступника директора Інституту
підготовки слідчих кадрів для СБУ у
складі НЮАУ імені Ярослава Мудрого
полковника Мусієнко І.І. від 27 липня 2006
року перед Головою Служби безпеки
України Дріжчаним І.В. про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності дисциплінарної
владою Голови Служби безпеки України
за розголошення мною конфіденційної
інформації, що є власністю держави.
Вказане клопотання Мусієнко І.І. подав
на підставі статті 92 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України,
відповідно до якої якщо командир за
тяжкістю вчиненого підлеглим
правопорушення визнає надану йому
дисциплінарну владу недостатньою для
покарання військовослужбовця, він
порушує клопотання про накладення
стягнення на винну особу владою
старшого командира. Оскаржуваним
наказом на позивача було накладене
дисциплінарне стягнення - звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю, і позивач був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності саме за розголошення
конфіденційної інформації, що є
власністю держави, яке полягало в тому,
що висновок за результатами службового
розслідування, призначеного на
підставі наказу першого заступника
директора Інституту від 14 червня 2005
року № 217/дск, перебував у володінні
цивільної особи - громадянина ОСОБА_7,
який не мав відповідного допуску до
інформації з обмеженим доступом, яка
містилась у вищезазначеному висновку.
Як було з'ясувано під час
розслідування, на той час позивач
всупереч встановленому порядку
передав цю інформацію ОСОБА_7, чим скоїв
порушення військової дисципліни.
Представник співвідповідача вважає, що
позивач не має права оскаржувати у
судовому порядку наказ Голови СБУ №
1257-ос від 04.08.2006р., оскільки зазначене
дисциплінарне стягнення після
звільнення позивача з військової
служби у Службі безпеки України
втратило чинність.

Таким чином суд, з огляду на
тривалість знаходження даної справи в
суді, надання представником
співвідповідача - СБУ - письмових
заперечень на позов, а також з
урахуванням тієї обставини, що
відповідач СБУ є юридичною особою,
органом влади, яка має у своєму штаті
достатньо фахівців для забезпечення
явки представника цього органу в
судове засідання, розглянув справу
згідно з ч.4 ст.128 КАС України.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд встановив
такі факти та відповідній ним
правовідносини.

За результатами службового
розслідування 08.07.2006 року комісія у
складі голови - заступника директора
Інституту полковника Стародубцева А.А.,
а також членів: начальника
режимно-секретного напрямку Інституту
полковника Калюжного Ю.О. та
заступника начальника відділу роботи з
особовим складом Інституту
підполковника Ковальчука І.І., склала
висновок, який 17.07.2006 року був
затверджений Першим заступником
директора Інституту підготовки
слідчих кадрів для СБУ у складі НЮАУ
імені Ярослава Мудрого Мусієнком І.І., з
пропозицією притягнути позивача до
дисциплінарної відповідальності за
розголошення ним конфіденційної
інформації, що є власністю держави (т.1
а.с.149-154).

Як вбачається з тексту цього
висновку, службове розслідування було
проведене на підставі наказу ТВО
Першого заступника директора
Інституту полковника Кучерини С.Є. від
09.06.2006 року № 16/ДСК.

Згідно витягу з клопотання
Першого заступника директора
Інституту підготовки слідчих кадрів
для СБУ у складі НЮАУ імені Ярослава
Мудрого Мусієнка І.І. від 27.07.2006 року
№70009, поданого на ім'я Голови Служби
безпеки України Дріжчаного І.В., до УРОС
СБУ було направлено постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 26.07.2006р. про накладення на
ОСОБА_1 адміністративного стягнення за
ч.1 ст.212-5 КУпАП та інші матеріали з
метою вирішення питання про можливе
накладення на підполковника ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення згідно з пп.
«є» ст..68 та ст..102 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України -
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю у зв'язку з
тим, що ОСОБА_1 протягом останнього року
шість разів притягався до
дисциплінарної відповідальності (т.1
а.с.102, 148).

04.08.2006 року Голова Служби безпеки
України Дріжчаний І.В. видав наказ №
1257-ос (надалі - оскаржуваний наказ), яким
на позивача було накладене
дисциплінарне стягнення - звільнення з
військової служби за службовою
невідповідністю (т.1 а.с.65).

Як вбачається з оскаржуваного
наказу, він виданий на підставі п.«є»
ст.68 Дисциплінарного Статуту Збройних
Сил України з формулюванням: «за
систематичне порушення військової
дисципліни, що виразилось у
безпідставному невиході на службу,
самоусуненні від виконання службових
обов'язків, за що на нього було
накладено шість дисциплінарних
стягнень протягом року, враховуючи
попередження про неповну службову
відповідність, накладене Першим
заступником Голови СБ України (наказ
від 18.07.2005 року № 1358-ос) та відповідно до
пункту «є» статті 68 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України».

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 26.07.2006р.
ОСОБА_1 був підданий адміністративному
стягненню за ч.1 ст.212-5 КУпАП на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення №29 від 21.07.2006р. за
розголошення ним конфіденційної
інформації, що є власністю держави, яке
полягало у тому, що «ОСОБА_1 під час
проходження служби в СБУ, місце служби -
Інститут підготовки кадрів для СБУ у
складі НЮАУ імені Ярослава Мудрого, в
розпорядженні, - в червні 2006 року, в
порушення вимог, встановлений
Постановою КМУ від 27.11.1998р. №1893 «Про
затвердження Інструкції про порядок
обліку, зберігання і використання
документів, справ, видань та інших
матеріальних носіїв інформації, які
містять конфіденційну інформацію, що є
власністю держави», надав громадянину
ОСОБА_7 для розгляду в Вовчанському
районному суді Харківської області
копію висновку службового
розслідування (№27/774 від 06.03.2006р.), який
має гриф обмеження доступу «для
службового користування». При цьому
ОСОБА_7, не являючись співробітником
органів СБУ (доступ до таких відомостей
ДСК в системі СБУ відсутній), надав у
судовому засіданні в якості доказу
ксерокопію вищезазначеного наказу» (т.1
а.с.155-157).

Постановою апеляційного суду
Харківської області від 19.03.2008 року
вищевказана постанова
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 26.07.2006 року була
скасована, а справа направлена до того
ж суду іншому судді (т.1 а.с.158-159).

18.04.2008 року за результатами нового
розгляду зазначеної справи про
адміністративне правопорушення
Орджонікідзевський районний суд
м.Харкова визнав ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 1 статті 212-5 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, а
провадження у справі закрив у зв'язку
зі спливом строків накладення
адміністративного стягнення (т.1
а.с.160-162).

04.06.2008р. апеляційний суд Харківської
області за результатами розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_1 залишив без
змін вищевказану постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 18.04.2008р. (т.1 а.с.163-164).

Постановою Верховного Суду України від
31.10.2008 року постанова
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 18.04.2008 року і постанова
апеляційного суду Харківської області
від 04.06.2008 року були скасовані, а
провадження у справі закрито на
підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в
діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 212-5
КУпАП (т.1 а.с.165-167).

Що стосується наданих представником
співвідповідача - СБУ копій ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 06.12.2007р., ухвали Вищого
адміністративного суду України від
12.04.2011р., постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.10.2013р., постанови
Червонозаводського районного суду
м.Харкова від 11.01.2006р., ухвали
апеляційного суду Харківської області
від 11.04.2006р., ухвали Вищого
адміністративного суду України від
13.09.2007р. (т.2 а.с.12-28), то вони не
задовольняють вимогам належності
доказів, які встановлені ч.1 ст.70 КАС
України.

Стаття 55 Конституції України
гарантує кожному право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.45 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України,
затвердженого Законом України від
24.03.1999 року N551-XIV, дія якого
розповсюджується на Службу безпеки
України, за вчинення адміністративних
правопорушень військовослужбовці
несуть дисциплінарну відповідальність
за цим Статутом, за винятком випадків,
передбачених Кодексом України про
адміністративні правопорушення.

Частина 1 статті 15 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає, що за порушення порядку
обліку, зберігання і використання
документів та інших носіїв інформації,
які містять конфіденційну інформацію,
що є власністю держави,
військовослужбовці несуть
адміністративну відповідальність на
загальних підставах.

З урахуванням вищевказаних правових
норм, військовослужбовці не можуть
бути притягнуті до дисциплінарної
відповідальності на підставі
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України.за порушення порядку обліку,
зберігання і використання документів
та інших носіїв інформації, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави.

В оскаржуваному наказі не вирішувалося
питання про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності за
розголошення ним конфіденційної
інформації, що є власністю держави, про
що ставилося питання у висновку
службового розслідування. Але фактично
Голова Служби безпеки України
оскаржуваним наказом притягнув
позивача до дисциплінарного
відповідальності за ті правопорушення,
за які позивач вже притягався до
дисциплінарної відповідальності шість
разів протягом року.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Аналогічна норма міститься й у статті 91
Дисциплінарного Статуту Збройних Сил
України, відповідно до якої заборонено
за одне правопорушення накладати
кілька дисциплінарних стягнень.

Статтею 87 Дисциплінарного Статуту
Збройних Сил України визначено, що
дисциплінарне стягнення має бути
накладене не пізніше ніж за 10 діб від
дня, коли командирові (начальникові)
сталовідомо про правопорушення, а у
разі провадження службового
розслідування - протягом місяця від дня
його закінчення.

В той же час, за результатами
службового розслідування, яке
проводилося за наказом ТВО Першого
заступника директора ІПСК для СБУ у
складі НЮАУ імені Ярослава Мудрого
Кучерини С.Є. від 09.06.2006 року № 16/ДСК
щодо розголошення мною конфіденційної
інформації, що є власністю держави,
позивач взагалі не був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності саме
за те правопорушення, яке йому
інкримінувалося згідно з висновком
цього службового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.45 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України, ч.1 ст.15
Кодексу України про адміністративні
правопорушення факт вчинення
військовослужбовцем правопорушення,
яке полягає у порушенні порядку обліку,
зберігання і використання документів
та інших носіїв інформації, які містять
конфіденційну інформацію, що є
власністю держави, має право
встановити виключно суд на підставі
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

В той же час, Верховний Суд України у
своїй постанові від 31.10.2008 року
встановив відсутність в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст..212-5
КУпАП .

Таким чином, проаналізувавши всі
надані сторонами докази, доводи як
уточненої позовної заяви, так і
заперечень на позовну заяву, суд
приходить до висновку, що наказ Голови
Служби безпеки України Дріжчаного І.В.
№ 1257-ос від 4 серпня 2006 року не
відповідає вимогам закону, у тому
числі, ч.2 ст.19 та ч.1 ст.61 Конституції
України, ст.87 та ст.91 Дисциплінарного
Статуту Збройних Сил України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.160, 161, 162, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов
ОСОБА_1 до Голови Служби безпеки
України Дріжчаного Ігора Васильовича,
Служби Безпеки України про визнання
неправомірним та скасування наказу.

Визнати неправомірним та скасувати
наказ Голови Служби безпеки України
№1257-ос від 04.08.2006р., яким на
підполковника ОСОБА_1 з посиланням на
пункт «є» статті 68 Дисциплінарного
Статут Збройних Сил України було
накладене дисциплінарне стягнення -
звільнення з військової служби за
службовою невідповідністю.

Постанова може бути
оскаржена до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Червонозаводський районний суд
м.Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Головуючий - суддя
І.С.Блага

Судді
Л.П.Нікуліна

В.А.Журавель