Справа № 826/314/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2014 року 11:32 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., при секретарі судового
засіданні Паньків В.В. розглянувши
матеріали справи
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізоване
Виробничо-Технічне Об'єднання
"Охорона"доДержавної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті
Києвіпровизнання протиправними дії,
зобов'язання вчинити діїза участю
представників сторін:
від позивача: Каблучко Д.О.
від відповідача: ШмігельТ.В.
Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 10.02.2013
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Позивач, в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізоване
Виробничо-Технічне Об'єднання
"Охорона", звернувся до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними дії ДПІ у Печорському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві при
складанні Акту податкової перевірки
від 30.08.2013 р. №974/26-55-22-08/23737000, Акту
податкової перевірки від 29.07.2013 року №
що здійснені з порушенням податкового
законодавства України; скасувати Акти
податкової перевірки від 30.08.2013 р.
№974/26-55-22-08/23737000, від 29.07.2013 року №
податкових декларацій, відповідних
додатків в тому числі Додатку №5,
податкових декларацій з податку на
додану вартість та сплачених податків
за період з 01.07.2012 року по 31.02.2013 року та
01.11.2012 року по 30.04.2013 року в електронній
базі даних «деталізованій базі
В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначає, що перевірка проводилася
відповідачем з порушенням вимог
чинного законодавства та Відповідачем
протиправно внесено в базу даних
інформацію щодо зменшенню
задекларованих податкових зобов'язань.
Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з підстав викладених в
запереченнях на позовну заяву.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що Співробітниками
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
здійснено заходи з метою проведення
зустрічної звірки ТОВ "Спеціалізоване
Виробничо-Технічне Об'єднання "Охорона"
за період з 01.07.2012 року по 31.02.2013 року та
01.11.2012 року по 30.04.2013 року щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків. За результатом
зустрічної звірки було складено акти
від 30.08.2013 р. №974/26-55-22-08/23737000, від 29.07.2013
року № 576/26-55-22-08/23737000 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Спеціалізоване Виробничо-Технічне
Об'єднання "Охорона", щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
01.07.2012 року по 31.02.2013 року та 01.11.2012 року
по 30.04.2013 року (далі по тексту - Акти про
неможливість проведення зустрічної
В Акті про неможливість проведення
зустрічної звірки від 30.08.2013 р.
№974/26-55-22-08/23737000 зазначено наступні
порушення вимог законодавства: п.187.1
ст.187, п.198.1 статті 198. п.198.2. 198.3 та п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-УІ із змінами га
доповненнями, що призвело до завищення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період з листопада
2012 року по квітень 2013року на загальну
Крім того в Акті про неможливість
проведення зустрічної звірки від 29.07.2013
року №576/26-55-22-08/23737000 зазначено наступні
порушення вимог законодавства: п.187.1
ст.187, п.198.1 статті 198. п.198.2. 198.3 та п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-УІ із змінами га
доповненнями, що призвело до завищення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період з липень -
жовтень 2012 року та лютий 2013року на
загальну суму 789 545,08 грн. та за період
липень - жовтень 2012 року та лютий 2013року
на загальну суму 591 769,80 грн.
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі -
Кодекс), він, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Згідно пп.20.1.6. п.20.1. ст.20 Кодексу, органи
державної податкової служби мають
право, крім іншого, для здійснення
функцій, визначених податковим
законодавством, отримувати безоплатно
від платників податків, у тому числі
благодійних та інших неприбуткових
організацій, у порядку, визначеному цим
Кодексом, інформацію, довідки, копії
документів (засвідчені підписом
платника податків або його посадовою
особою та скріплені печаткою (за
наявності) про фінансово-господарську
діяльність, отримувані доходи, видатки
платників податків та іншу інформацію,
пов'язану з обчисленням та сплатою
податків, дотриманням вимог іншого
законодавства, здійснення контролю за
яким покладено на органи державної
податкової служби, а також фінансову та
статистичну звітність, в порядку та на
підставах, визначених цим Кодексом.
Пунктом 73.5 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок визначає Порядок
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№1232 (далі по тексту - Порядок).
Відповідно до пунктів 2-4 Порядку
зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.
З метою проведення зустрічної звірки
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
Зустрічна звірка може бути проведена
органом державної податкової служби
(ініціатором) самостійно у разі, коли
суб'єкт господарювання перебуває на
обліку в тому ж органі державної
податкової служби, в якому перебуває
платник податків, або в межах одного
Орган державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.
Згідно з пунктом 6 Порядку визначено, що
у разі отримання від суб'єкта
господарювання інформації, визначеної
у запиті, та її документального
підтвердження (протягом одного місяця
з дня, що настає за днем надходження
суб'єкту господарювання запиту) орган
державної податкової служби проводить
Відповідно до пункту 7 Порядку
визначено, що за результатами
проведеної зустрічної звірки
складається довідка, яка підписується
суб'єктом господарювання (законним чи
уповноваженим представником) і
посадовими особами органу державної
податкової служби та особисто
вручається суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку або
надсилається суб'єкту господарювання
за його адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом із повідомленням про вручення.
З огляду на вказані правові норми
вбачається, що проведення звірки - це
дії по співставленню даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, за
результатами здійснення яких
складається довідка.
При цьому заходи, спрямовані на
проведення зустрічної звірки, тобто,
спрямовані на вчинення дій щодо
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, однак без
фактичного здійснення таких дій, не
можуть вважатись діями по проведенню
Суд звертає увагу, що Податковим
органом було здійснено вихід за
податковою адресою Позивача та
встановлено, що Товариство за
податковою адресою не знаходиться, що
підтверджується Актами 322/26-55/08 від
29.07.2013 р. та №690/26-55-08 від 30.08.2013 р.
Разом з тим, у межах спірних
правовідносин ДПІ у Печерському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві зустрічної
звірки ТОВ "Спеціалізоване
Виробничо-Технічне Об'єднання "Охорона"
не проведено, дії по співставленню
даних первинних бухгалтерських та
інших документів позивача не
здійснено, відповідної довідки не
складено, про що свідчить й сам Акт про
неможливість проведення зустрічної
На переконання суду, незгода з
висновками, викладеними в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки не є підставою для визнання
протиправними дій, факт вчинення яких
відсутній; відсутність дій сама по собі
виключає їх протиправність.
Податковим органом на підставі акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки податкові
повідомлення-рішення не приймались.
Акт звірки органу державної податкової
служби не є рішенням (актом
індивідуальної дії) в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України, він не є обов'язковим до
виконання, сам по собі не тягне для
позивача ніяких правових наслідків.
Враховуючи викладене, судом не
встановлено, а позивачем не доведено,
що відповідачем вчинено протиправні
дії по проведенню зустрічної звірки
ТОВ "Спеціалізоване Виробничо-Технічне
Об'єднання "Охорона", відтак, у
задоволенні позовних вимог в частині
щодо визнання протиправними дії ДПІ у
Печорському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві Кригана Юрія Михайловича, за
результатами яких складено Акти про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Спеціалізоване
Виробничо-Технічне Об'єднання
"Охорона", щодо підтвердження
господарських відносин платниками
податків за період з з 01.07.2012 року по
31.02.2013 року та 01.11.2012 року по 30.04.2013 року
не підлягають задоволенню.
Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 20 червня 2013 р. по
справі К/800/9399/13.
В частині позовних вимог щодо
скасувати Акти податкової перевірки
від 30.08.2013 р. №974/26-55-22-08/23737000, від 29.07.2013
року № 576/26-55-22-08/23737000, Суд зазначає
Натомість, щодо акту перевірки
Податковим кодексом передбачено лише
надання заперечень. Так, норми статті
86.7 передбачають, що у разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами та даними, викладеними в
акті (довідці) перевірки, вони мають
право подати свої заперечення протягом
п'яти робочих днів з дня отримання акта
(довідки). Такі заперечення
розглядаються органом державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
Складання акту судом вбачається
обставиною, що не порушує охоронюваних
Законом прав та інтересів позивача з
огляду на те, що висновки акту
перевірки є службовим документом, є
носієм доказової інформації, проте, акт
не може бути визнаний рішенням чи дією
суб'єкта владних повноважень.
Акт звірки органу державної податкової
служби не є рішенням (актом
індивідуальної дії) в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України, він не є обов'язковим до
виконання, сам по собі не тягне для
позивача ніяких правових наслідків.
Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що Позивачем було подано
заперечення на Акти про неможливість
проведення зустрічної звірки.
Податковий орган Листом від 26.12.2013 р. №
заперечення на Акти зустрічної звірки
не підлягають розгляду, таким чином
Позивач скористався правом на
оскарження Актів зустрічної звірки
подавши заперечення.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно
до статті 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають в державі.
Державна податкова служба України в
даному випадку є суб'єктом владних
повноважень та виконує владні
управлінські функції щодо позивача.
За таких обставин, суд не наділений
повноваженнями щодо закриття
провадження у справі в цій частині,
оскільки згідно частини другої статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо провадження у
справі закривається з підстави
неналежності розгляду справи в порядку
адміністративного судочинства, суд
повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ. Оскільки позовну
вимогу щодо скасування акту
камеральної перевірки Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби неможливо віднести до
юрисдикції іншого суду, суд
позбавлений можливості застосувати
положення статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
в цій частині, а тому дана вимога
розглядається по суті.
При цьому, суд враховує, що в рішенні
Конституційного суду України від 09.07.2002
у справі за конституційним зверненням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Кампус
Коттон клаб" щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
ст. 124 Конституції України (справа №
1-2/2002 про досудове врегулювання спорів)
в п. 3 зазначено, що положення частини
другої ст. 124 Конституції України
треба розглядати у системному зв'язку з
іншими положеннями Основного Закону
України, які передбачають захист судом
прав і свобод людини і громадянина, а
також прав юридичної особи,
встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права і свободи
будь-якими не забороненими законом
засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України).
Тобто кожна особа має право вільно
обирати не заборонений законом засіб
захисту прав і свобод, у т.ч. судовий
захист. Для забезпечення судового
захисту Конституція України у ст. 124
встановила принципи здійснення
правосуддя виключно судами. Із змісту
частини другої ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у
державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
Таким чином, позивач скористався своїм
правом на судовий захист і його право
не може бути обмежене.
Проте, суд зазначає, що відповідно до
частини другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.
Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача вилучити з інформаційної
бази даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформацію, внесену на підставі актів,
суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Враховуючи те, що відповідно до
положень чинного законодавства акт
суб'єкта господарювання може
засвідчувати лише факт неможливості її
проведення без встановлення висновків
стосовно відсутності факту
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснюються між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків, то на
підставі нього не можуть бути внесені
відомості, які б мали вплив на дані
задекларовані платником податків.

Позивачем не було надано суду доказів
на підтвердження факту внесення до
інформаційної бази даних "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" інформації на
підставі акту.

Отже, у суду відсутні підстави для
висновку про те, що відповідачем була
внесена до інформаційної бази даних
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформація на підставі акту звірки, а
тому і підстав для зобов'язання
відповідача вилучити зазначену
інформацію відсутні.

З аналізу матеріалів справи та норм
законів, Суд приходить до висновку, що
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача вилучити з інформаційної
бази даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформацію, внесену на підставі актів є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України предметом розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Виходячи із загальних засад
адміністративного судочинства
задоволенню підлягають ті вимоги, які
фактично відновлюють порушене право
особи у взаємовідносинах з суб'єктом
владних повноважень.

Висновки, викладені в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки, не є предметом оскарження в
адміністративному суді, оскільки не є
обов'язковими ані для платника
податків ані для керівника
контролюючого органу.

Разом з тим, висновки, викладені в акті
звірки, є лише відображенням фактичних
дій податкових інспекторів-ревізорів
щодо співставлення даних первинного
бухгалтерського обліку та інших
документів.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що
вказані висновки акту зустрічної
звірки напряму конкретно не впливають
на права позивача, але можуть бути
використані податковим органом при
здійснення контрольного заходу щодо
його контрагентів.

За таких обставин, для захисту прав та
інтересів має право звернення до суду з
позовом саме особа, права якої реально
порушені у сфері публічно-правових
відносин.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 05 грудня 2013 р. по
справі К/800/29234/13.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, що в
свою чергу свідчить про те, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством,
обґрунтовано, з урахуванням всіх
обставин, а тому, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук