Справа № 801/286/14
Суддя: Петренко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2014 р. Сімферополь Справа №801/286/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Петренко В.В., за
участю секретаря Коваленко Х.С.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України в
м. Керч АРКрим

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Керч АР Крим

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: Управління Пенсійного
фонду України в м. Керч АР Крим
звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим
про стягнення витрат на виплату та
доставку пенсій за інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання 3586,71грн. за період з
01.07.2013р. до 30.09.2013р.

Позивач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив,
повідомлений належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с.89), надав клопотання про розгляд
справи за його відсутності (а.с.90а).

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про
день, час та місце судового розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.90), надав заперечення
до адміністративного позову (а.с.92-103).

Приймаючи до уваги, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі, суд
вважає можливим на підставі статті 128
КАС України розглядати справу за
відсутністю представників позивача та
відповідача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Законодавство України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування складається з
цих Основ та прийнятих відповідно до
них законів, інших нормативно-правових
актів, що регулюють відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ч. 1 ст. 2
Основ).

Згідно зі статтею 4 Основ залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування:

- пенсійне страхування;

- страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням;

- медичне страхування;

- страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності;

- страхування на випадок безробіття;

- інші види страхування, передбачені
законами України.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

З набранням чинності Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" №1105-XIV від 23.09.1999 року,
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсій по інвалідності в
зв'язку з втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Пунктом 1 частини 1 статті 21 вказаного
Закону передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

є) допомогу дитині відповідно до статті
9 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 24
Закону Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України від
4 березня 2003 р. N 5-4/4 був затверджений
відповідний Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 Порядку від 04.03.2003 року №
5-4/4визначаються суми, що підлягають
відшкодуванню Фондом -суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

-сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

-щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

-допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

-сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 вказаного Порядку
передбачено, що органи Пенсійного
фонду щомісяця, до 10 числа місяця,
наступного за звітним, на підставі
списку осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку з інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з відділеннями
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах та
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі довідки про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду (пункти 6, 7 Порядку).

Матеріали справи свідчать про те, що з
липня 2013 року по вересень 2013 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Керч АР Крим проведено щомісячну
звірку витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с.11-42).

Вказані акти були підписані
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в м. Керч АР Крим з
таблицею розбіжностей, з якої
вбачається, що відповідачем не була
прийнята до відшкодування сума витрат
на виплату пенсій громадянам
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну в загальному розмірі 3586,71грн.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду
та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від 4
березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згаданий порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України від 23 вересня 1999 року
№1105-ХІУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(крім осіб, зазначених у пункті 2 статті
8 цього Закону), у тому числі
добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

Відповідно до вимог Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я, в тому числі що стосується
осіб, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Але суд враховує, що обов'язок Фонду
відшкодовувати витрати позивачу,
пов'язані з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, прямо
передбачений Законом України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" №
2272-IIІ від 22.02.2001 року.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону
передбачено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Доводи Відділення ФССНВ про поширення
на спірні відносини положень Угоди про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 9 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР,
ратифікованою Україною 06.10.1995 року не є
обґрунтованими.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту процитованої норми випливає,
що вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
правонаступництво України" від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни Союзу РСР, які на
момент проголошення незалежності
України постійно проживали на
території України, є громадянами
України. Україна гарантує забезпечення
прав людини кожному громадянину
України незалежно від національної
приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових
актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниць Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі такої виплати
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Тому доводи відповідача щодо відмови
відшкодовувати витрати на виплату
основного розміру пенсії за спірний
період та витрати на її доставку
особам, які отримали трудове каліцтво
на території колишнього СРСР є
необґрунтованими.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, якщо страховий випадок
стався на території держав-учасниць
Угоди, призначаються за законодавством
України і виплачуються з коштів
Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
правомірними доводи позивача про
стягнення з Відділення ФССНВ суму
витрат на виплату та доставку пенсій за
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання у сумі 3586,71грн. за період з
01.07.2013р. до 30.09.2013р., тому позовні вимоги
є обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються. Враховуючи,
що позивач не здійснював судових
витрат по справі, судові витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Керч АР Крим на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Керч АР Крим суму витрат на виплату
та доставку пенсій за інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання у сумі 3586,71грн. за період з
01.07.2013р. до 30.09.2013р.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя підпис В.В.Петренко