Справа № 826/18444/13-а
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2014 року 15:43 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі судового засідання Хилі
І.В., за участю представників: позивача -
Березенко В.В., відповідача - Артеменко
Є.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справуза
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНГЛЄР»до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києвіпро визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 25
ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України в судовому
засіданні 05 лютого 2013 року проголошено
вступну та резолютивну частини
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
21 листопада 2013 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕНГЛЄР» (далі - ТОВ
«ЕНГЛЄР», позивач) з адміністративним
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі - ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, відповідач) від 25 жовтня 2013
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
висновки відповідача стосовно
порушень платником податків норм
чинного законодавства (по
взаємовідносинах з ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія», ТОВ «ПКБ
«Променергостандарт»), які ґрунтуються
на неможливості встановлення
реальності здійснення господарських
операцій з даними підприємствами не
відповідають дійсності та є
суб'єктивно надуманим припущенням
перевірюячих, що не має
документального підтвердження.
Позивач вважає, що податковим органом
не доведено жодних обставин та не
надано доказів, які б свідчили про
невідповідність укладених ТОВ
«ЕНГЛЄР» договорів з контрагентами
цілям та завданням діяльності
позивача, незвичайності цих договорів
для нього, або інших обставин, які
окремо, або в сукупності могли свідчити
про не пов'язаність операцій з
господарською діяльністю, фіктивністю
договорів, відсутністю факту надання
послуг, а також того, що вчинення даних
договорів не було обумовлено розумними
економічними причинами, а дії позивача
та його контрагентів були спрямовані
на отримання необґрунтованої
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
В обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на те, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі та у відповідності до норм
податкового законодавства, а тому
просить суд відмовити в задоволенні
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕНГЛЄР» (код за
Голосіївською районною у місті Києві
державною адміністрацією 15 березня 2005
реєстрацію юридичної особи серії ААВ №
544938). Місцезнаходження вказаного
Червонозоряний, будинок 119А, 2-й поверх,
ТОВ «ЕНГЛЄР» взято на податковий облік
в органах державної податкової служби
момент проведення перевірки
перебувало на обліку в ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС.
Згідно Свідоцтва № 200071844 від 28 вересня
2012 року ТОВ «ЕНГЛЄР» є платником
податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
В період з 02.10.2013 р. по 08.10.2013 р. ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Міжгалузева торгівельна
ТОВ «Сучасні торгівельні рішення» (код
31.12.2012р., за результатами якої складено
Акт № 255/1-22-01-33397207 від 14.10.2013р.
В ході перевірки податковим органом
встановлено порушення наступних вимог,
- ст. 187, пп. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 535 104
грн., у т.ч. за жовтень 2012 року в розмірі
187 727 грн., за листопад 2012 року - 213 893
грн. та за грудень 2012 року - 133 484 грн.
25 жовтня 2013 року ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, на
підставі Акта перевірки № 255/1-22-01-33397207
від 14.10.2013р., прийняла податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
пункту 54.3 статті 54 та відповідно до абз.
1 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-VI (із змінами
та доповненнями) за порушення вимог
пункту 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями)
збільшено суму грошового зобов'язання
ТОВ «ЕНГЛЄР» за платежем: податок на
додану вартість на загальну суму 802
657,00 грн., з якої сума грошового
зобов'язання за основним платежем
складає 535 104,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 267 553,00 грн.
Незгода з вказаним податковим
повідомленням-рішенням відповідача
обумовила позивача звернутись до суду.
Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд не
погоджується з доводами Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕНГЛЄР»,
виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Приписами п. 1.1 ст. 1 ПК України (в
редакції, чинній в момент проведення
перевірки) визначено, що Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України,
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з:
- постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю;
- постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
- ввезення товарів на митну територію
- вивезення товарів за межі митної
- постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
Пунктом 188.1 ст. 188 ПК України
передбачено, що база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:
- придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг;
- придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
- отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
- ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною ( п. 198.2 ст. 198 ПК
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.
У разі, коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
У разі, якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.
Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.
Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України
визначено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.
Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, є дата та час, зафіксовані у
Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.
Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.
У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.
Відповідно, наведені вище норми
податкового законодавства у
взаємозв'язку з приписами
законодавства з питань
бухгалтерського обліку та звітності,
визначають окремі випадки, за яких
неможливе формування витрат та
податкового кредиту, зокрема, це:
непов'язаність здійсненої операції
(понесених витрат) з господарською
діяльністю покупця (придбання
товарів/послуг без мети використання у
господарській діяльності), фіктивність
операцій/нездійснення оподатковуваної
операції, видача податкової накладної
особою, яка не є платником ПДВ та, крім
того, відсутність у платника податків
на момент перевірки первинних
документів/податкових накладних або
підписання цих документів не
уповноваженою особою.
В ході дослідження матеріалів справи
судом встановлено, що на виконання
постанови старшого слідчого з ОВС СУ
фінансових розслідувань МГУ
Міндоходів про призначення
позапланової документальної виїзної
перевірки від 13.08.2013 р., відповідно до
Наказу від 01.10.2013р. № 1042, відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «ЕНГЛЄР» (код
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія» (код ЄДРПОУ
ТОВ «Променергостандарт» (), ТОВ «Сучасні торгівельні
рішення» (), ТОВ
«Консалекс» () за період
з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.

З дослідженої постанови встановлено,
що в провадженні слідчого управління
фінансових розслідувань МГУ
Міндоходів - центрального офісу з
обслуговування ВП перебувають
матеріали досудового розслідування №
000002 від 21.11.2012 року за фактом
вчинення кримінальних правопорушень,
передбачених ст.ст. 27 ч.5, 205 ч.2, 28 ч.2, 205
ч.2, 212 ч.3 КК України.

В ході досудового слідства
встановлено, що з травня 2012 року, без
справжнього наміру здійснювати
діяльність, зафіксовану в установчих
документах, і пов'язану з виробництвом
товарів, виконанням робіт або наданням
послуг, в порушення встановленого
законодавством порядку здійснення
підприємницької діяльності
невстановлені слідством особи
призначили на керівні посади та
здійснили реєстрацію на ім'я
малозабезпечених громадян ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 за
грошову винагороду всіх прав та
повноважень власника СПД - ТОВ
«Сучасні торгівельні рішення» (), ТОВ «Консалекс» (), ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія» (), ТОВ «Фруктова Долина» (), ТОВ «Інвестиційна фінансова
група» (), ТОВ «Група А»
(), ТОВ «Укрпетролеумм»
(), ТОВ «ПБК Контрактор»
(), ТОВ «Мастер пром.
Сервіс» (), ТОВ
«Агропромислова мережа» (), ТОВ «ПД Фокус» (),
ТОВ «Сучасне діловодство» (), ТОВ «Променергостандарт» (), ТОВ «Українські
промислові інновації» (), ТОВ «НЛ Груп» (),
ТОВ Інвест Бюро» (), з
метою прикриття незаконної діяльності.

Крім того, досудовим розслідуванням
встановлено, що ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія» (), ТОВ «НЛ Груп» (),
ТОВ «ПБК Контрактор» (),
ТОВ «Променергостандарт» (), ТОВ «Сучасні торгівельні
рішення» (), ТОВ
«Консалекс» () мало
фінансово-господарські
взаємовідносини з ТОВ «ЕНГЛЄР», ().

Як встановлено матеріалами справи суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість відповідач визначив за
наслідками виявлених порушень
законодавства позивачем під час
здійснення фінансово-господарської
діяльності з ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія», ТОВ «ПБК
Контрактор», ТОВ «Променергостандарт».

Так, 23 липня 2012 року, між ТОВ
«Міжгалузева торгівельна компанія»
() (за договором
Постачальник) та ТОВ «ЕНГЛЄР», () (за договором - Покупець)
укладено договір поставки № МТК230712-1,
відповідно до якого Постачальник
зобов'язується протягом дії договору
передати у власність Покупця
електронне, інформаційне,
комунікаційне та периферійне
устаткування та деталі до нього, а
також інші товари господарського
призначення (далі - Товар), а покупець, у
свою чергу, зобов'язується прийняти ці
товари для подальшого їх використання
у підприємницькій діяльності або в
інших цілях , не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням та оплатити його, в
порядку, визначеному цим Договором.

На підтвердження факту виконання
зобов'язань з ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія» позивачем
надано податкові накладні, прибуткові
накладні, протоколи узгодження
ціни-рахунки на оплату, банківські
виписки, товарно-транспортні накладні.

У той же час, з акту перевірки позивача
вбачається, що ДПІ у Святошинському
районі м. Києва ДПС отримано від ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС Акт від
16.01.2013р. № 133/22-8/37701112 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Міжгалузева торгівельна компанія»
() щодо підтвердження
господарських відносин платниками
податків за період з 26.04.2011р. по
31.11.2012р.».

В ході вжитих заходів, спрямованих на
проведення звірки ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія», встановлено, що
формування податкового кредиту даного
товариства, в основному (99,87%) здійснено
за рахунок ПДВ сплаченого митним
органом та відображеного ТОВ
«Міжгалузева торгівельна компанія» в
рядку 12.1 декларації з ПДВ за
липень-листопад 2012 року в загальній
сумі 85 813 391 грн.

Операції ТОВ «Міжгалузева торгівельна
компанія» не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявність трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
відповідної господарської,
економічної діяльності, технічного
персоналу основних фондів, виробничих
активів, складських приміщень і
транспортних засобів. В зв'язку з цим,
посадові особи ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія» не могли
фактично здійснювати господарські
операції з урахуванням часу,
оперативності проведення операцій,
місцезнаходження майна, віддаленості
контрагентів один від одного.

В ході аналізу податкової звітності
податковим органом встановлено
відсутність будь-якої інформації про
наявні складські приміщення, наявність
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства.

З пояснень ОСОБА_8, директора ТОВ
«Міжгалузева торгівельна компанія»,
отриманих старшим оперуповноваженим
ГВ ПМ ДПІ у Печерському районі м. Києва
ДПС майором податкової міліції Лисенко
В.В., вбачається, що він (ОСОБА_8)
фактично не займався управлінням
вказаного підприємства, не має
відношення до його господарських
операцій та не знає у кого перебувають
печатки.

Також в ході вжитих заходів,
спрямованих на проведення звірки не
встановлено факту передачі товарів
(послуг) від ТОВ «Міжгалузева
торгівельна компанія» до
підприємств-покупців, у зв'язку з
відсутністю (не наданням для перевірки)
актів приймання-перевірки товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів, а також інших
первинних документів.

Окрім цього, 31 жовтня 2012 року між ТОВ
«ПБК Контрактор» () (за
договором - підрядник) та ТОВ «ЕНГЛЄР»,
() (за договором -
замовник) укладено договір підряду №
3110-12ПБ-1, відповідно до якого підрядник
приймає на себе зобов'язання виконати
власними силами:

- роботи по встановленню, налагодженню,
конфігурації та підготовки до запуску
камер;

- будівництво підвісних ліній зв'язку;

- організацію та встановлення
кабельних ліній та інші монтажні
роботи, наданих замовником.

На підтвердження факту виконання
вказаного договору позивачем надано
суду податкові накладні, видаткові
накладні, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних.

У той же час, з копії акту перевірки
відповідача вбачається, що актом №
1423/22-30/38260948 від 16.05.2013р. ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
«Про неможливість проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість ТОВ «ПБК
Контрактор» () за період
з 01.10.2012р. по 31.12.2012р. з ТОВ «Українські
Промислові Інновації» ()» встановлено відсутність ТОВ
«ПБК Контрактор» за адресою
реєстрації.

Також, 14 вересня 2012 року між ТОВ
«Променергостандарт» ()
(за договором - постачальник) та ТОВ
«ЕНГЛЄР», () (за
договором - покупець) укладено догорів
поставки № П140912/2 товару, кількість,
асортимент і технічні умови яких
вказуються в відповідній видатковій
накладній.

На підтвердження факту виконання
вказаного договору позивачем надано
суду податкові накладні, видаткові
накладні, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних, рахунки на
оплату, банківські виписки.

Відповідачем під час перевірки
використано Акт № 139/3-22-3-38218788 від
19.02.2013р. ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва ДПС «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
«Променергостандарт» ()
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період вересень-грудень 2012 року».

Відповідно до відомостей, викладених у
вказаному акті, ТОВ
«Променергостандарт» (),
за адресою: 03127, м. Київ, вул.
Васильківська, 55 - не знаходиться.

Крім того, в процесі перевірки
встановлено, що за юридичною адресою
ТОВ «Променергостандарт» відсутні
первинні та бухгалтерські документи:
договори, накладні, товаротранспортні
накладні, податкові накладні, реєстри
отриманих та виданих податкових
накладних, банківські виписки та
будь-які інші документи, що засвідчують
здійснення господарської діяльності, а
тому правочини між вказаним суб'єктом
господарювання та
контрагентами-покупцями в
вересні-грудні 2012 року, зазначені ним у
додатку 5 до податкових декларацій з
ПДВ «Розшифровки податкових
зобов'язань та податковому кредиту в
розрізі контрагентів» здійснені без
мети настання реальних наслідків.

З пояснень ОСОБА_10 (допитаний ГВПМ ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС), який
рахується директором ТОВ
«Променергостандарт», вбачається, що
він не має відношення до
фінансово-господарської діяльності
вказаного товариства.

З метою перевірки обставин
фінансово-господарської діяльності
позивача з вказаними суб'єктами
господарювання, судом вживалися заходи
для виклику їх керівників, а саме:
ОСОБА_8 (ТОВ «Міжгалузева торгівельна
компанія»), ОСОБА_11 (ТОВ «ПБК
«Констрактор»), ОСОБА_12 (ТОВ
«Променергостандарт»).

Проте вказані особи до суду не прибули,
що підтверджує висновки податкового
органу про відсутність факту реального
виконання вказаними контрагентами
зобов'язань по договорам, укладеним з
позивачем.

Також, виходячи з аналізу встановлених
фактів, суд зазначає наступне.

Згідно п. 83.1 ст. 83 ПК України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки;

- судові рішення;

- інші матеріали, отримані в порядку та
у спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про
інформацію» від 02 жовтня 1992 року за №
2657-XII визначено, що податкова
інформація - це сукупність відомостей і
даних, що створені або отримані
суб'єктами інформаційних відносин у
процесі поточної діяльності і
необхідні для реалізації покладених на
контролюючі органи завдань і функцій у
порядку, встановленому Податковим
кодексом України.

Джерела отримання податкової
інформації, яка може бути використана
Державною податковою службою для
забезпечення її діяльності визначені
ст. 72 ПК України.

Зокрема, відповідно до пп. 72.1.5 п. 72.1 ст. 72
ПК України податковою службою
використовується інформація від
підрозділів податкової служби та
митних органів - за результатами
податкового контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ (у
редакції чинній на момент спірних
правовідносин) в державної податкової
служби знаходяться відповідні
спеціальні підрозділи по боротьбі з
податковими правопорушеннями (далі -
податкова міліція).

Враховуючи викладене, використання
податковим органом під час проведення
перевірки та складання за її
результатами висновку матеріалів
досудового слідства, що здійснюється
органами податкової міліції, а також
інформації викладеної в актах
(довідках) перевірок (звірок) інших
платників податків є правомірним,
оскільки вони підтверджують або
спростовують дані обліку суб'єкта
господарювання, який перевіряється та
отримані у спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Суд зазначає, що наявність у позивача
документів, які відповідно до
Податкового кодексу України є
необхідними для формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість (податкові накладні)
виданих вказаними вище його
контрагентами не є безумовною
підставою для віднесення їх сум до
податкового кредиту, оскільки
відомості зазначені в них не
підтверджені як під час перевірки
податковим органом, так і під час
розгляду вказаної адміністративної
справи та є такими, що не можливо
ідентифікувати для використання в
межах господарської діяльності
позивача.

Отже, з урахуванням наданих
відповідачем доказів та встановлених
фактів, суд вважає, що належним чином
оформлені (підписані невідомими
особами) документи не можуть бути
підставою для декларування
податкового кредиту при наявності
фактів, що ставлять під сумнів
реальність наданих послуг та
поставленого товару.

Окрім цього, за відсутності інших
достатніх та належних доказів, які б
підтверджували реальне здійснення
господарських операцій, на підставі
яких задекларовано податковий кредит
та валові витрати за спірними
господарськими операціями, самі по
собі податкові накладні не
підтверджують право позивача на їх
формування.

Вказана позиція, зокрема,
підтверджується постановою Верховного
Суду України від 05 березня 2012 року №
21-421а11.

Відповідно до правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеній в листі від 02.06.2011 р. №
742/11/13-11, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. Про
відсутність факту здійснення
господарської операції може свідчити,
зокрема, те, що результати, відображені
у даних податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (наприклад,
відображення отримання послуг без їх
фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що вказана
у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
продавала, тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
21.01.2011 року, де суд підтримуючи позицію
податкового органу вказав на
неправомірність надання належної
правової оцінки судами попередніх
інстанцій факту не підписання
первинних документів особою, що в них
вказана.

А тому, на переконання суду, наявність
податкових та видаткових накладних ТОВ
«ЕНГЛЄР», виписаних постачальниками на
поставку продукції (товару) у
відповідних періодах не є безумовною
підставою для отримання права на
податковий кредит та формування
валових витрат.

Виходячи зі змісту статей 109-113 ПК
України, відповідальність платника
податків у вигляді застосування
штрафних (фінансових) санкцій можлива
лише за умови вчинення ним порушень,
визначених законами з питань
оподаткування.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
Кодексу України передбачено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. При
повторному протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку, зменшення
суми бюджетного відшкодування - тягне
за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

Зважаючи на викладене вище, суд
приходить висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від 25
жовтня 2013 року № ґрунтується на
нормах чинного законодавства, а тому,
скасуванню не підлягає.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Натомість, відповідачем доведено
правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими статтею 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, в
зв'язку із чим, в задоволенні
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
та ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір», суд вирішив стягнути з позивача 2
867, 50 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНГЛЄР» відмовити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕНГЛЄР» судовий
збір у розмірі 2 867, 50 грн. на р/р:
4007, отримувач коштів УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, банк
отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку
отримувача (МФО) 820019, код класифікації
доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 10.02.2014 р.