Справа № 29942/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2010 р. справа № 2а-373/10

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Гуляйпільському районі Запорізької
області

на постанову Гуляйпільського
районного суду Запорізької області від
01 лютого 2010 року у справі № 2а-373/10 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Гуляйпільському районі Запорізької
області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_1 завернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Гуляйпільському районі Запорізької
області, в якому просила:

відновити пропущений трок для
звернення до суду;

зобов'язати відповідача нарахувати
недоплачену як дитині війни щомісячну
державну соціальну допомогу за 2006-2009
роки в розмірі 30% від мінімальної
пенсії;

зобов'язати відповідача відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»підвищити пенсію на
30% від прожиткового рівня для
непрацездатних з 01 червня 2009 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що має статус "дитини
війни", тому користується всіма правами
та пільгами, передбаченими Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни " для цієї категорії осіб, і на
підставі ст.6 зазначеного Закону має
право на щомісячну доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
При вирішенні питання про нарахування
вказаної доплати до пенсії позивачу
відповідач керувався положеннями
нормативних актів що на підставі
Рішень Конституційного Суду України
були визнані неконституційними, а тому
застосуванню не підлягали.

Постановою Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 01 лютого
2010 року адміністративний позов
задоволено частково, а саме визнано
неправомірною бездіяльність
відповідача щодо нездійснення
перерахунку та виплати позивачу
підвищення пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»за період з 06.01.2009 по 31.12.2009
року та з 01.01.2010 року по 02.02.2010 року;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу суму недоотриманої
пенсії за віком за період з 06.01.2009 по
31.12.2009 року та з 01.01.2010 року по 01.02.2010
року розрахованої відповідно до ст.. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з урахуванням різниці,
виплаченої за цей період. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
Управління Пенсійного фонду України в
Гуляйпільському районі Запорізької
області звернулося з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
постанову суду першої інстанції та
винести рішення яким позивачу в позові
відмовити повністю.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина,
її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
народився 1937 року та відповідно до абз.
1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»має
статус дитини війни що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
посвідчення (а.с.9).

Згідно статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»дітям
війни, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/08 від 22 травня 2008 року положення
п.п.2 п.14 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким було
внесено зміни до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»та
встановлено з 01 січня 2008 року інший
порядок розрахунку підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії «дітям війни», були
визнанні неконституційними та
втратили чинність з дня прийняття
вказаного рішення.

На час розгляду справи Законом України
«Про Державний бюджет України на 2009
рік»та «Про Державний бюджет України
на 2010 рік»не призупинено дію ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а відтак відповідач був
зобов'язаний виплачувати позивачу
підвищення до пенсії у розмірах, які
визначено ст..6 названого Закону.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
зобов'язання відповідача нараховувати
та виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»з 06
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01
січня 210 року по 01 лютого 2010 року.

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з доплат дітям війни суди
обґрунтовано до уваги не взяли,
оскільки питання фінансування цих
видатків не є предметом спору, що
розглядається. Проблеми надання
бюджетних коштів Управлінню для
виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходять за межі заявлених вимог і
судами першої інстанції не
розглядалися.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зауважити те, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р.
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», якою
визначено розмір виплат підвищення до
пенсії, оскільки виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
підвищення до пенсії, слід керуватися
Законом (Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи та ухвалив
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206
КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Гуляйпільському районі Запорізької
області залишити без задоволення, а
постанову Гуляйпільського районного
суду Запорізької області від 01 лютого
2010 року у справі № 2а-373/10 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
О.В. Юхименко