Справа № 818/8324/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 р.Справа № 818/8324/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Рєзнікової С.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп та Конотопському
районі Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 05.11.2013р. по справі №
818/8324/13-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп та
Конотопському районі Сумської області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Конотопі Сумської області

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

17.10.2013 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотопі та Конотопському
районі звернулось до суду із позовом, у
якому просило стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Конотоп
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату та доставку допомоги на
поховання за липень 2013 року у розмірі
185,05 грн.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 05.11.2013 року у
задоволенні позову відмовив.

Приймаючи зазначене рішення суд першої
інстанції виходив з відсутності
правових підстав для відшкодування
понесених витрат на поховання особи за
рахунок Фонду.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
подало апеляційну скаргу, в якій
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
задоволення позову. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції при прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом,
Управлінням Пенсійного фонду України
в м. Конотопі та Конотопському районі
виплачена допомога на поховання сім'ї
померлого ОСОБА_1 у розмірі 183,6 грн.,
крім того витрачено 1,45 грн. на виплату і
доставку вказаної допомоги.

Сторонами підписані акти щомісячної
звірки особових справ потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень 2013 року та
таблиця розбіжностей до інформації про
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

При цьому, відповідачем зазначені акти
та таблиці розбіжностей підписані, але
не прийнято до заліку суму витрат на
виплату допомоги на поховання.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з відсутності
правових підстав для відшкодування
понесених витрат на поховання особи за
рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 Закону Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Статтею 25 Закону № 16/98 перелічені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до ст. 21 Закону № 1105 у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку, зокрема,
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні;
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону № 1105 особи,
право яких було встановлено раніше
було встановлено згідно зі
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди внаслідок
травмування на виробництві та
професійного захворювання мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Пунктом 8 статті 34 Закону № 1105
передбачено, що у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 липня 2001 року № 826 затверджено
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Зазначеним Порядком врегульовано
питання проведення Фондом соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання витрат страхувальнику
або сім'ї застрахованого, чи іншій
особі, яка здійснювала поховання
потерпілого у разі його смерті від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг.

Відповідно до п. 2 Порядку № 826 витрати
на поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, перелік
яких визначено КМУ. Пунктом 5 Порядку №
826 закріплено, що організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником.

Перелік обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання закріплений у Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011
року № 1232.

Згідно з абзацами 1, 2 частини 9 статті 34
Закону № 1105 у разі смерті потерпілого
суми страхових виплат особам, які мають
на це право, визначаються із
середньомісячного заробітку
потерпілого за вирахуванням частки,
яка припадала на потерпілого та
працездатних осіб, що перебували на
його утриманні, але не мали права на ці
виплати. У разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону №
16/98, частини 2 статті 24 Закону № 1105
вбачається, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Таким чином, Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід вказати, що положення п.4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України ПФУ витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління ПФУ та Правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 р. №5-4/4, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону №1105. Так, ст.21 Закону №1105
пов'язує виникнення такого обов'язку у
Фонду зі смертю, а не з отриманням
померлим, який не працював, зазначених
вище пенсій.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підприємстві Електромеханічний завод
«Червоний металіст», де працював
ОСОБА_1, складений акт про нещасний
випадок на виробництві.

Із розрахунку суми невизнаних витрат
за ІІІ квартал 2013 року та довідки про
суму допомоги на поховання
встановлено, що сім'ї ОСОБА_1 у липні 2013
року виплачена допомога на поховання у
сумі 183, 6 грн., та витрати на виплату та
доставку пенсій склали 1,45 грн.

У ході судового розгляду справи не
встановлений причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, з огляду на
відсутність відповідних висновків
медичних закладів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для відшкодування понесених
витрат на поховання зазначеної особи
за рахунок Фонду.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
та Конотопському районі Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.11.2013р.
по справі № 818/8324/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Рєзнікова С.С.