Справа № К/9991/13860/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/13860/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представника Приватної фірми
«Скорпіон-сервіс» - Мохнюка М.В.;

Михайлова К.І., Кунц В А

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 9 березня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Приватної фірми
«Скорпіон-сервіс» до Луцької міської
ради Волинської області,

треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_34 ОСОБА_35, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_4, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,

про визнання протиправними та
скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року Приватна фірма
«Скорпіон-сервіс» (далі - Фірма)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Луцької міської ради
Волинської області (далі - Міська рада)
про визнання протиправними та
скасування рішень Міської ради № 67/1
від 29.09.2010 року (далі - Рішення № 67/1)
щодо виконання рішення Міської ради №
65/61 від 18.08.2010 року та № 67/100 (далі -
Рішення № 67/100) щодо передачі Фірмі в
оренду земельної ділянки, площею 1,422 га,
яка розташована між вулицями АДРЕСА_1,
виділеної для обслуговування торгових
кіосків.

На обґрунтування позову зазначила, що
вказаними рішеннями Міська рада у
порушення ст., ст.116, 120, 123, 124 ЗК України,
а також ст.31, 32 Закону України « Про
оренду землі» неправомірно надала в
оренду фізичним особам земельну
ділянку, яка знаходилась відповідно до
укладеного договору оренди між нею та
Міською радою у користуванні Фірми.

Вважає, що Рішення № 67/1 та Рішення №
67/100 прийняті Міською Радою незаконно і
підлягають скасуванню.

9 березня 2011 року постановою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року, позов задоволений.

Рішення Міської Ради № 67/1 та Рішення №
67/100 визнані незаконними та скасовані.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій зазначили, що
спірні рішення № 67/1 та № 67/100 прийняті
Міською радою всупереч вимог Закону
України «Про оренду землі» та
Земельного кодексу України, оскільки
Міська рада не врахувала, що зазначена
земельна ділянка знаходилась у
законному довгостроковому
користуванні Фірми, а також у
порушення процедури прийняття рішення
щодо передачі земельної ділянки іншим
особам.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
Луцького міськрайонного суду
Волинської області та Львівського
апеляційного адміністративного суду,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 звернулися із
касаційною скаргою з вимогою їх
скасування, посилаючись на порушення
зазначеними судами норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області та Львівським
апеляційним адміністративним судом
норм матеріального і процесуального
права, обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами адміністративної справи
встановлено, що відповідно до
розпорядження №383 рр від 16 січня 2000
року Міською радою у зв'язку із
благоустроєм Фірмою території,
прилеглої до ринку «Завокзальний», з 1
грудня 2000 року торговим рядам, які
розташовані на цій території, був
наданий статус ринку і здійснена його
паспортизація.

Зазначене розпорядження було
затверджене рішенням Міської ради №16/9
від 18 січня 2001 року.

29 березня 2001 року рішенням Міської ради
№ 185 Фірмі була надана у тимчасове
користування на умовах оренди до 3
років земельна ділянка, площею 0,076 га,
на АДРЕСА_1 19 квітня 2001 року був
укладений договір оренди земельної
ділянки, розміром 760 кв.м., який був
продовжений на 5 років рішенням
Міської ради №17/17 від 10 червня 2004 року.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, рішенням №20/8
від 29 березня 2002 року Міська рада
надала Фірмі в оренду строком на 25
років земельну ділянку, загальною
площею 1 422 кв.м., для будівництва та
обслуговування торгово-пішохідної
зони на АДРЕСА_1 і 22 квітня 2002 року між
Міською радою та Фірмою був укладений
договір оренди зазначеної земельної
ділянки.

18 серпня 2010 року Міська рада прийняла
рішення № 65/61, яким витребувала у Фірми
оригінали документів з права власності
на торгові кіоски, розташовані на
зазначеній земельній ділянці, а 29
вересня 2010 року прийняла Рішення № 67/1
щодо виконання попереднього рішення №
65/61 і припинила дію укладеного 22 квітня
2002 року договору оренди земельної
ділянки,

29 вересня 2010 року на підставі ст., ст.120,
141 Земельного Кодексу України, ст.377 ЦК
України, ст., ст.7, 9, 31 Закону України
«Про оренду землі» Міська рада
припинила право Фірми на оренду
наданої земельної ділянки за договором
від 22 квітня 2002 року та припинила дію
укладеного договору, а 13 жовтня 2010 року
Рішенням № 67/100, згідно додатку,
передала зазначену земельну ділянку
іншим особам в оренду строком на 5
років.

На Рішення 67/100 прокуратурою м. Луцьк
був поданий протест щодо його
скасування з посиланням на те, що це
рішення не відповідає вимогам Закону,
оскільки рішення прийняте без
проведення земельних торгів та
відповідної землевпорядної
документації, без визначення площі
оренди земельної ділянки кожному
підприємцю та у відсутність
розроблення ними технічної
документації на виділення земельної
ділянки.

3 листопада 2010 року Міська рада
розглянула протест прокуратури і
Рішенням № 68/19 його відхилила, не
навівши мотиви прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки
судів попередніх інстанцій про
задоволення позову обґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України
«Про оренду землі» укладений договір
оренди земельної ділянки може бути
достроково розірваний на вимогу однієї
із сторін лише за рішенням суду в разі
невиконання сторонами обов'язків,
передбачених ст. 24 і 25 цього Закону та
умовами договору.

Згідно з ч.1 ст. 24 зазначеного Закону
орендодавець має право вимагати від
орендаря використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно з договором оренди.

Судами попередніх інстанцій правильно
зазначено, що угода про надання
земельної ділянки в оренду була
укладена відповідно до вимог
земельного законодавства, вимоги
укладеного договору Фірма виконувала
відповідно до цільового призначення
земельної ділянки і підстав у Міської
ради для прийняття рішення щодо
припинення виконання умов договору
оренди не було.

Відповідно до п.4.1 укладеного 22 квітня
2002 року між Міською радою та Фірмою
договору оренди земельної ділянки
спори, які виникають з даного договору,
повинні вирішуватися шляхом
переговорів сторін або у судовому
порядку.

Фізичні особи (підприємці), а також
Міська рада звертались до суду з
позовом про дострокове розірвання
укладеного 22 квітня 2002 року з фірмою
договору оренди земельної ділянки і 17
вересня 2009 року та 3 березня 20010 року
Вищим господарським судом України у
задоволенні позовів було відмовлено
із-за відсутності підстав для
розірвання договору оренди.

Луцький міськрайонний суд Волинської
області та Львівський апеляційний
адміністративний суд обґрунтовано
зазначили, що на час прийняття Міською
радою Рішення №67/1 Фірма належним чином
виконувала вимоги ст., ст. 24, 25 Закону
України «Про оренду землі», спірні
рішення Міської ради обґрунтовано
визнані незаконними.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є: добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці;
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Судами попередніх інстанцій правильно
зазначено, що підстави, передбачені ст.
141 Земельного Кодексу України для
припинення права користування
зазначеною земельною ділянкою не
встановлені.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Підстав для скасування рішення судів
першої та апеляційної інстанцій з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3
залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 9 березня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.