Справа № 2-а-12415/09/2570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Київ К-34810/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Рибченка А.О.,
Сіроша М.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Селянського фермерського господарства
"Мандрико" на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.10.2010 по справі № 2а-12415/09/2570

за позовом Селянського
фермерського господарства "Мандрико"

до Чернігівської
міжрайонної державної податкової
інспекції

про визнання неправомірним
та скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство в судовому
порядку оскаржило рішення від 24.11.2009 №
, яким державним податковим
органом за наслідками перевірки
визначено штрафні (фінансові) санкції у
розмірі 12 762,15 грн. за невідповідність
суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів, що
зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій (далі - РРО).

Позовні вимоги мотивовані тим, що під
час проведення перевірки
перевіряючими не взято до уваги те, що у
межах однієї торгової площі разом із
позивачем здійснює підприємницьку
діяльність інший суб'єкт
господарювання, грошові кошти якого і
було помилково враховано як саме кошти
позивача.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17.02.2010 позов
задоволено. Приймаючи рішення суд
дійшов висновку, що надані гр. ОСОБА_4
кошти, не можна розцінити як касу
позивача, оскільки постановою
адміністративної комісії при
виконкомі Терехівської сільської ради
гр. ОСОБА_4 притягнуто до
адміністративної відповідальності по
ст. 186 КпАП України за самоправство, яке
вона вчинила 10.11.2009 у магазині позивача,
виконуючи обов'язки продавця та не
маючи на це права.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.10.2010
рішення суду першої інстанції
скасовано, у позові відмовлено. Рішення
обґрунтовано висновком про те, що
притягнення гр. ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
самоуправство виконкомом сільської
ради, а також закриття провадження у
справі про притягнення вищезазначеної
громадянки до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 1551 КУпАП
(постанова Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 11.02.2010),
не спростовує факту невідповідності
суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті РРО
позивача.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції, позивач до
Вищого адміністративного суду України
подав касаційну скаргу, у якій
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права, просить зазначене
судове рішення скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, передумовою застосування
фінансових санкцій відповідно до
оспорюваного рішення була перевірка
господарської одиниці позивача щодо
дотримання суб'єктом господарювання
порядку проведення розрахункових
операцій за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої було встановлено
порушення позивачем вимог п. 13 ст. 3
Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон № 265/95-ВР).

Порушення п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, яке,
з позиції контролюючого органу,
полягало у незабезпеченні
відповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
РРО, на суму 2 552,43 грн. відображено в
акті перевірки від 10.11.2009, на підставі
якого прийнято оспорюване рішення.

Згідно з п. 1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 № 327 (втратив
чинність згідно з наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 № 984), за результатами проведення
невиїзних документальних. виїзних
планових та позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який
стверджує факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Слід зазначити, що у зазначеному акті
перевірки працівниками податкового
органу з достатньою повнотою
зафіксовано вчинені позивачем
порушення правил здійснення
розрахункових операцій, визначених п. 13
ст. 3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг". Вказані
обставини підтверджуються й іншими
доказами, що містяться у матеріалах
справи, зокрема, описом наявних
готівкових коштів, що знаходилися на
місці проведення розрахунків,
власноручно складений та особисто
підписаний гр. ОСОБА_4 та поясненнями
останньої щодо причини
невідповідності коштів на місці
проведення розрахунків (а.с. 30-31), а саме
через необізнаність щодо обов'язку
внесення до касового апарату
готівкових коштів, отриманих як
виручка за попередні дні, як "службове
внесення".

Таким чином, акт, складений фахівцями
органу податкової служби за
результатами перевірки Фермерського
господарства, є належним доказом, який
підтверджує факти допущених позивачем
правопорушень п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Положеннями п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР
встановлено обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті РРО, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

У разі невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, згідно
зі ст. 22 Закону № 265/95-ВР до суб'єктів
господарювання застосовується
фінансова санкція у п'ятикратному
розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Доводи касаційної скарги, що у межах
однієї торгової площі з позивачем
здійснює підприємницьку діяльність
інший господарюючий суб'єкт (ФОП
ОСОБА_5), грошові кошти у касі якого було
помилково враховано перевіряючими під
час перевірки саме як касу позивача, - є
безпідставними, оскільки, як вірно
зазначено судом апеляційної інстанції
притягнення гр. ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
самоуправство виконкомом сільської
ради, а також закриття провадження у
справі про притягнення вищезазначеної
громадянки до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 1551 КУпАП
(постанова Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 11.02.2010,),
не спростовує факту невідповідності
суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті РРО
позивача.

Безпідставними є також доводи позивача
на відсутність трудових відносин з гр.
ОСОБА_4, оскільки з урахуванням
положень ч. 4 ст. 24 Кодексу Законів про
працю України порушення порядку
здійснення розрахункових операцій є
підставою для притягнення до
відповідальності незалежно від того,
якою конкретно особою здійснювалась
роздрібна торгівля.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону №
265/95-ВР розрахункова операція це
приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

За змістом цієї норми, для наявності
розрахункової операції місце
отримання засобу платежу повинно
співпадати з місцем реалізації товару,
за умови використання засобу платежу.

Місце проведення розрахунків
визначене як місце, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані
послуги) готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
актом перевірки, який є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання, порушення позивачем
положення п. 13 ст. 3 Закону № 265/95-ВР
встановлено на місці проведення
розрахунків. Вказані обставини
підтверджені також описом готівки на
місці проведення розрахунків та
поясненнями гр. ОСОБА_4

Отже, аналізуючи фактичні обставини
справи та зазначені вище норми, суд
касаційної інстанції погоджується із
обґрунтованими висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
внаслідок наявності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
у розмірі 2 677,28 грн., з яких 124,85 грн.
зазначено у денному звіті РРО,
відповідач не виконав вимоги п. 13 ст. 3
Закону № 265/95-ВР, а тому відповідач
правомірно застосував до нього штрафні
(фінансові) у сумі 12 762,15 грн.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
державного податкового органу,
викладені у касаційній скарзі, і не
вбачає підстав для скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Селянського
фермерського господарства "Мандрико"
відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.10.2010 по
справі № 2а-12415/09/2570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
А.О. Рибченко

М.В. Сірош