Справа № 2а-9748/12/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.
Справа № 876/5976/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
листопада 2012 року у справі №2а-9748/12/1370
за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Франківського відділу
Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції державного виконавця Харко
Марії Михайлівни про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, -

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою, якою просив
визнати незаконними дії державного
виконавця Харко М.М. Франківського
відділу державної виконавчої служби по
винесенню постанови про арешт коштів
боржника від 31.10.2012 року ВП №29893958;
визнати незаконною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 17.11.2011 року ВП №29893958;
зобов'язати державного виконавця Харко
М.М. Франківського відділу державної
виконавчої служби зняти арешт з коштів
позивача.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, 29.03.2011 року згідно з
постановою управління у справах
захисту прав споживачів у Львівській
області № 0333 на нього накладено штраф в
сумі 17500 грн. Вказує на те, що постанова
№ 0333 від 29.03.2011 року не набрала законної
сили. За таких обставин, дії державного
виконавця щодо накладення арешту на
кошти позивача у межах суми 17 500,00 грн. є
протиправними. Окрім цього, просить
визнати протиправною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 17.11.2011 року ВП № 29893958.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

ОСОБА_1 дану постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначену постанову скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що постанова про відкриття
виконавчого провадження оскаржена.
Так, 02.12.2012 року ним було подано
відповідну позовну заяву до
Львівського окружного
адміністративного суду. Дану позовну
заяву було залишено без розгляду. На
даний час ця справа знаходиться у
Львівському апеляційному
адміністративному суді, що
підтверджується повідомленням
Львівського окружного
адміністративного суду про це листом
від 16.12.2011 року №2а-13716/11/1370, копія якого
додається. Таким чином, постанова про
відкриття виконавчого провадження
оскаржена, а тому дії державного
виконавця по арешті майна є
незаконними.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що згідно з
постановою управління у справах
захисту прав споживачів у Львівській
області № 0333 від 29.03.2011 року, за відмову
споживачу в реалізації його прав,
установлених частиною першою ст.8
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовано до ФОП ОСОБА_1
штраф у розмірі 17500 грн. Вказана
постанова отримана ним 29.03.2011 року, що
підтверджується його підписом. Доказів
оскарження постанови № 0333 від 29.03.2011
року позивачем суду не надано.

07.11.2011 р. головним державним виконавцем
Харко М.М. Франківського ВДВС
Львівського МУЮ відкрито виконавче
провадження № 29893958 з приводу
примусового виконання виконавчого
постанови № 0333 виданої 29.03.2011 р.
управлінням у справах захисту прав
споживачів у Львівській області про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 17 500,0 грн. штрафу в користь
держави. Одночасно надано боржнику
строк для добровільного виконання до
24.11.2011 р.

У зв'язку із тим, що боржником не
виконано рішення в строк для
добровільного виконання, 06.12.2011 року
головним державним виконавцем Харко
М.М. Франківського ВДВС Львівського МУЮ
винесено постанову, відповідно до якої
накладено арешт на все майно, що
належить боржнику: ФОП ОСОБА_1.

31.10.2012 року головним державним
виконавцем Харко М.М. Франківського
ВДВС Львівського МУЮ на підставі ст.59
Закону України «Про банки та
банківську діяльність», ст. ст.11, 52
Закону України «Про виконавче
провадження», прийнята постанова про
арешт коштів боржника.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати арешт на
кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які перебувають на
рахунках і вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення і місця зберігання
грошей.

У відповідності до положень ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Частиною 2 статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження», визначено
перелік виконавчих документів, які
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, а саме: 1) виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 3)
судові накази; 4) виконавчі написи
нотаріусів; 5) посвідчення комісій по
трудових спорах, що видаються на
підставі відповідних рішень таких
комісій; 6) постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Положеннями ст.52 Закону України
визначений порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника.

Так, згідно ч.1 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Нормою ч. 4 ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
на кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У відповідності до ст.57 Закону України
«Про виконавче провадження» арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: - винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; - винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; - винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження; -
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Копії постанови державного виконавця
про арешт коштів чи майна боржника
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня після її винесення
боржнику та банкам чи іншим фінансовим
установам або органам, зазначеним у
частині другій цієї статті та органам,
що ведуть Державний реєстр обтяжень
рухомого майна. Постанова державного
виконавця про арешт коштів чи майна
боржника може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Виходячи з системного аналізу положень
Закону України «Про виконавче
провадження», колегія суддів вважає, що
постанова про арешт коштів боржника
від 31.10.2012 року ВП № 29893958 винесена
головним державним виконавцем Харко
М.М. Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції на
виконання вказаних положень Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження оскаржена, а тому дії
державного виконавця по арешті майна є
незаконними не підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами,
зокрема, доказів оскарження постанови
позивачем суду не надано. У зв'язку із
тим, що боржником не виконано рішення в
строк для добровільного виконання,
відповідачем винесено постанову про
накладення арешту на все майно, що
належить боржнику. 31.10.2012 року
відповідачем на підставі ст. 59 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність», ст. ст. 11, 52 Закону України
«Про виконавче провадження» прийнята
постанова про арешт коштів боржника.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позову щодо скасування вищезазначених
постанов.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року у справі №2а-9748/12/1370 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Франківського відділу Державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
державного виконавця Харко Марії
Михайлівни про скасування постанови
про відкриття виконавчого провадження,
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.П. Дякович

Судді:
Л.П. Іщук

Т.В.Онишкевич