Справа № 804/1431/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
19 лютого 2014 р. Справа № 804/1431/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представника позивача представника
відповідача Семченка В.В. Копань А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Колос ЛТД» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Колос ЛТД»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач не погоджується з
висновками, викладеними в акті, вважає,
що пода ткове повідомлення-рішення,
винесене за результатами перевірки,
суперечить діючому пода тковому
законодавству та підлягає скасуванню з
підстав, викладених у позовній заяві та
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити у повному
Відповідач позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що висновки про вчинені позивачем
порушення, зроблені в акті перевірки,
відповідають фактичним обставинам, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення винесено
правомірно, в межах повноважень та на
підставі законодавства України.
Представник відповідача у судовому
засіданні просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
Працівниками Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області проведено позапланову
документальну невиїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Колос ЛТД» по
взаємовідносинам з ТОВ «Альта Центр
За результатами проведеної перевірки
складено акт від 01.08.2013 року
№13/04-16-22-01/20195649, висновками якого
встановлено порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6
статті 198 Податкового Кодексу України.
20.08.2013 року податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення форми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 116 395,13 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
Пунктом 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України встановлено, що
об'єктом оподаткування податку на
додану вартість є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
Згідно із пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
У відповідності до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України закріплено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
З наведених норм випливає, що право на
зменшення об'єкта оподаткування
податку на додану вартість на суму
понесених витрат надається
добросовісним платникам для
компенсації витрат, понесених у
процесі здійснення реальної
економічної діяльності, за умови
наявності належного документального
підтвердження виконання господарської
операції, а податкова накладна,
заповнена особою, що зареєстрована як
платник податку на додану вартість, без
порушень порядку її заповнення та
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних у встановлені
строки, дає право на включення
зазначених в ній сум податку на додану
вартість до складу податкового
Так, на момент укладення угод та
вчинення господарських операцій
контрагент позивача ТОВ «Альта Центр
Сервіс» було зареєстроване як юридична
особа та як платник податку на додану
вартість, відтак перепон з приводу
укладення, а також виконання будь-яких
господарських договорів з ним, а надалі
і включення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку за такими
договорами у позивача не було.
Судом встановлено, що взаємовідносини
позивача з ТОВ «Альта Центр Сервіс»
відбулись у січні 2013 року на підставі
договору №3/01-13 від 03.01.2013 року про
надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту
автомобільної техніки.
Виконання умов укладеного договору
підтверджується складеними належними
первинними документами, які містяться
в матеріалах справи. Придбані в січні
2013 року товари та послуги у ТОВ «Альта
Центр Сервіс» товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою «Колос ЛТД»
використано для власних потреб.
Акт перевірки не містить обставин про
встановлення будь-яких недоліків
вказаних первинних бухгалтерських
документів позивача.
Стосовно твердження відповідача про
те, що ТОВ фірма «Колос ЛТД» неналежно
оформило та не надало до перевірки
товарно-транспортні накладні на
отриманий від ТОВ «Альта Центр Сервіс»
товар, суд зазначає, що відповідно до
розділу 1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997 року,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу;
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому документи,
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
Суд також відхиляє доводи відповідача
щодо відсутності товарно-транспортних
накладних з огляду на те, що сама по
собі наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.
Як вбачається з матеріалів справи,
висновок відповідача про відсутність у
позивача права на віднесення сум
витрат по контрагенту з ТОВ «Альта
Центр Сервіс» до складу податкового
кредиту, ґрунтується на акті ДПІ у
м.Полтаві №525/22.5/38019484 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Альта Центр Сервіс».
Проте суд не погоджується з такими
висновком відповідача з огляду на
Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.
Пунктом 36.5 даної статті встановлено, що
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
ви падків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.
Якщо податковим органом встановлено
нена лежне виконання контрагентом
позивача своїх податкових обов'язків,
відповідальність за таке невиконання
або неналежне виконання пода ткового
обов'язку повинно нести саме це
Крім того, суд зазначає, що у акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання лише
засвідчується факт неможливості її
проведення без встановлення висновків
стосовно документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків та зборів,
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків, оскільки у
розпорядженні податкового органу були
відсутні первинні документи.
Висновки про порушення контрагентами
позивача податкової дисципліни,
зафіксовані в акті про неможливість
проведення зустрічної звірки, не
можуть бути підставою для обмеження
права позивача на податковий кредит за
умови реальності господарської
операції. Податковим органом не надано
доказів того, що позивач та його
контрагент діяли зі спільним умислом,
що суперечить інтересам держави, з
метою отримання матеріальних благ.
Крім того, постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
11.07.2013 року по справі №816/3289/13-а, зокрема,
визнано неправомірними дії Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби по проведенню
зустрічної звірки товариства з
обмеженою відповідальністю «Альта
результатами якої було складено акт
№525/22.5/38019484 від 08.05.2013 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки з питань правомірності
проведених господарських відносин з
платниками податків у період з 01.10.2012
року по 31.03.2013 року; визнано
неправомірними дії Державної
податкової інспекції у м.Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби щодо формування в
акті №525/22.5/38019484 від 08.05.2013 року
висновків про нереальність проведення
господарських відносин з платниками
податків у період з 01.10.2012 року по 31.03.2013
року та відсутність документального
підтвердження господарських відносин
із покупцями і постачальниками за
період з 01.10.2012 року по 31.03.2013 року.
Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2013 року
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 11.07.2013 року
по справі №816/3289/13-а залишено без змін.
Отже, посилання податкового органу на
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкту
господарювання як на підставу, що
позивачем здійснювались господарські
операції з метою отримання податкової
вигоди, не може вважатись
Враховуючи викладене, документи, які
були досліджені судом, відповідають
вимогам чинного законодавства, а
відтак в повній мірі підтверджують
реальність господарських операцій
Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Таким чином, із заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є такими, що підлягають
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
Виходячи з цього, сплачений позивачем
судовий збір у розмірі 232,79 грн.
підлягає компенсації з Державного
бюджету України.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Колос ЛТД» до Верхньодніпровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Верхньодніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 20.08.2013
року №.

Присудити з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Колос ЛТД»
судові витрати у розмірі 232,79 грн.
(двісті тридцять дві гривні сімдесят
дев'ять копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 24
лютого 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко