Справа № 2а-4575/2011
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" лютого 2014 р.справа № 2а-4575/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Бобринецької
районної державної адміністрації на
постанову Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від
16.09.2011 року у справі № 2а-4575/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністраці про визнання
неправомірними дій та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення , як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС , -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою, в якій просив
визнати протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок призначеної позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2009-2011 роки як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на момент виплати
допомоги за кожен рік.

Постановою Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від
16.09.2011 року у справі № 2а-4575/11 позовні
вимоги задоволено. Визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Бобринецької
районної державної адміністрації щодо
недонарахування та недоплати ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» -
неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову
допомогу на оздоровлення за 2011 рік,
відповідно до положень ст.48 Закону
України « Про статус та соціальний
захист громадян , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру п'яти мінімальних
заробітних плат на день її виплати та з
урахуванням фактично отриманих сум у
цей період.

Не погодившись з зазначеною постановою
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
винести рішення , яким відмовити
позивачу в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права ,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році та має
посвідчення серії НОМЕР_1 другої
категорії (а.с. 10).

Відповідно до статті ч. 4 ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№ 796-ХІІ щорічна допомога на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС
другої категорії , виплачується у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.
При цьому, розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати (абзац 7 частини 4 статті
48 Закону № 796-ХІІ).

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації від 26.07.2011 року № 01-15/1142
позивачу нарахована та виплачена
щорічна допомога на оздоровлення у
2009-2011 роках у розмірі 100 грн. щорічно (
а.с.7).

Враховуючи, що положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на час виплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення були чинними,
то за висновками колегії суддів при
розрахунку позивачу суми щорічної
допомоги на оздоровлення необхідно
керуватися положеннями Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

Статтею 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік"
надано право Кабінету Міністрів
України у 2009 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

В 2009 році нормативні акти Кабінету
Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
приймалося.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у 2009 році нарахування
одноразової допомоги на оздоровлення
також повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону № 796 та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2009
рік".

Колегія суддів вважає, що положення ст.
71 Закону України "Про Державний бюджет
України на 2009 рік" в частині надання
права Кабінету Міністрів України
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань не можуть бути застосовані
до визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, оскільки він вже
встановлений ст. 48 зазначеного Законом,
тому норма Закону в будь-якому випадку
має вищу юридичну силу ніж постанова КМ
України.

Статтею 71 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" надано право
Кабінету Міністрів України у 2010 році
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

В 2010 році нормативні акти Кабінету
Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
приймалися.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у 2010 році нарахування
одноразової допомоги на оздоровлення
також повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного ст. 71 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010
рік".

Отже, відповідач повинен був діяти у
відповідності до вимог Закону №796 та у
2010 році сплатити позивачу належну до
виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року № 562.

Частиною 5 ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачується громадянам
за місцем їх проживання органами
соціального захисту громадян.

Крім того, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р.
№ 936 "Порядок використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
визначено, що виплата таких
компенсацій та допомоги провадиться
управліннями праці та соціального
захисту населення за місцем реєстрації
громадян та центрами по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат (п. 4
Порядку). Таким чином, доводи апелянта
щодо неналежного відповідача є
безпідставними.

Доводи відповідача про відсутність
кошторисних призначень для реалізації
ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не можуть бути підставою
для невиконання вимог зазначеного
Закону.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
повинен був сплатити позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення за зазначений
період, виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Статтею 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України у 2011 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

В 2011 році нормативні акти Кабінету
Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалося.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у 2011 році нарахування
одноразової допомоги на оздоровлення
також повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік».

Колегія суддів вважає, що положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» щодо надання права
Кабінету Міністрів України
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань не можуть бути застосовані
до визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки він вже
встановлений ст. 48 зазначеного Законом,
тому норма Закону в будь-якому випадку
має вищу юридичну силу ніж постанова КМ
України.

В 2011 році змін та доповнень до ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
не вносилося. Тому ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" діє в
редакції, яка була чинна до внесення
змін Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України", та передбачає виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі кратному мінімальній
заробітній платі.

Отже, відповідач повинен був діяти у
відповідності до вимог Закону №796 та у
2011 році сплатити позивачу належну до
виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року № 562.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду , встановленого
цим кодексом або іншими законами ,
Частиною другою вказаної статті
визначено , що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Тому, враховуючи дату звернення
позивача до суду першої інстанції з
адміністративним позовом , а саме 26.08.2011
року колегія судів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно зобов'язання нарахувати та
виплатити позивачу щорічну грошову
допомогу на оздоровлення за 2011 рік
відповідно до положень ст. 48 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розміру п'яти мінімальних
заробітних плат на день її виплати та з
урахуванням фактично отриманих сум у
цей період.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з

дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для її скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 199, ст.ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від
16.09.2011 року у справі № 2а-4575/11 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бут оскаржена в
касаційному порядку у встановлений
законом строк.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник