Справа № 2а-6047/10
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року
Справа №
24106/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя
Довга О.І.

судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05.03.2010р. по
справі № 2а-6047/10 за позовом ОСОБА_2 до
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області про скасування
постанови, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до УДАІ УМВСУ в Тернопільській
області про скасування постанови серії
ВО №062565 від 14.12.2009 року по справі про
адміністративне правопорушення.
Адміністративний позов обгрунтовує
тим, що вищевказаною постановою
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 450 гривень. Разом з
тим, вважає, що інспектором при
притягненні до адміністративної
відповідальності не враховано всі
обставини справи, пояснення особи, яку
притягається до адміністративної
відповідальності, а також відсутність
у діях ознак порушення вимог п.8.7.3 є ПДР
України.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 05.03.2010 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу. Вважає постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області
необґрунтованою, прийнятою із
порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що в протоколі про
адміністративне правопорушення не
зазначена схема руху, розгляд справи
проведено без залучення свідків.

Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задоволити позов.

Апелянт в судове засідання не з'явився,
повноважного представника не
забезпечив, поштовою кореспонденцією
направив клопотання про закриття
провадження у справі та розгляд без
його участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, явку повноважного
представника не забезпечив, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений у встановленому законом
порядку.

За наведених обставин колегія суддів
вважає за можливе провести розгляд
справи у порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
судів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_2 14.12.2009 року при керуванні
автомобілем рухався в м.Тернополі по
вул.Крушельницької та здійснив поворот
праворуч на вул.Чехова на червоне
світло, оскільки на рівні червоного
світла світлофору наявна додаткова
секція з стрілкою зеленого кольору на
табличці, яка надає таке право за умови
безперешкодного пропуску транспортних
засобів, які рухаються з інших
напрямків. На вул.Чехова його
автомобіль було зупинено працівниками
ДПС, де старшим лейтенантом міліції
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії ВО 069210 від 14.12.2009
року та винесено постанову серії ВО
№062565 від 14.12.2009 року, про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КАС України.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 14 грудня 2009 року
серії ВО 069210 ОСОБА_2 14.12.2009 року о 11 год. 40
хв. в м.Тернополі керуючи автомобілем
Skoda Fabia, д.н.з НОМЕР_1 проїхав перехрестя
вулиць Крушельницької-Чехова на
забороняючий рух сигналу світлофора -
червоне світло», не маючи полісу
обов'язкового страхування власників
наземних транспортних засобів чим
порушив вимоги п.2.1 ґ, п.8.7.3.е ПДР
України, за що передбачена
відповідальність за ч.І ст.126,
ч.2ст.122КУпАП.

Разом з тим, з постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності, правомірність якої
оскаржує ОСОБА_2, до адміністративної
відповідальності його притягнуто лише
за порушення вимог п.8.7.3.е ПДР України -
за ч.2 ст.122 КУпАП.

Як встановлено п.п. „є" п.8.7.3 Правил
дорожнього руху червоний сигнал, у тому
числі миготливий, або два червоних
миготливих сигнали забороняють рух.

Як доведено матеріалами справи,
стрілка зеленого кольору на табличці,
встановленій на рівні червоного
сигналу світлофора з вертикальним
розташуванням сигналів, дозволяє рух у
зазначеному напрямку при ввімкненому
червоному сигналі світлофора з
крайньої правої смуги руху (або
крайньої лівої смуги руху на дорогах з
одностороннім рухом) за умови надання
переваги в русі іншим його учасникам,
які рухаються з інших напрямків на
сигнал світлофора, що дозволяє рух.

Відповідальність за вказане
правопорушення передбачене ч.2 ст.122
КУпАП, відповідно до якої проїзд на
заборонний сигнал світлофора або жест
регулювальника є адміністративним
правопорушенням і тягне за собою
накладення штрафу від двадцяти п'яти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі поданого позивачем
фотовідображення, на перехресті вулиць
Крушельницької-Чехова в м.Тернополі є
світлофор, на якому в напрямку руху від
вул.Б.Хмельницького по
вул.Крушельницької до вул.Чехова
встановлено табличку з стрілкою
зеленого кольору на рівні червоного
сигналу світлофора з вертикальним
розташуванням сигналів, яка дозволяє
рух праворуч у зазначеному напрямку
при увімкненому червоному сигналі
світлофора з крайньої правої смуги
руху за умови надання переваги в русі
іншим його учасникам.

Проте на цьому ж перехресті заїзд на
вулицю Чехова можливий в напрямку руху
з вулиці Грушевського (на фото ліворуч -
рух т/з синього кольору), де таблички з
стрілкою зеленого кольору на рівні
червоного сигналу світлофора з
вертикальним розташуванням сигналів
немає.

Разом з тим, у графі адміністративного
протоколу «пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності» апелянт вказав, що
від пояснень відмовляється, поліс
знаходився в автомобілі, проїхав на
недозволений сигнал, тому що не
зауважив.

З врахуванням наведеного суд робить
висновок про те, що ОСОБА_2 визнав вину у
вчиненні правопорушення.

Покликання апелянта на покази свідка
ОСОБА_3 суд не бере до уваги з
врахуванням того, що останній
протоколі як свідок не зазначений, а
достовірність його перебування у
автомобілі на момент вчинення
адміністративного правопорушення та
складення протоколу про
адміністративне правопорушення
встановити неможливо. Крім того,
доводи апелянта стосовно клопотання
про залучення, як свідка, ОСОБА_3
різнять між собою у тексті
адміністративному позову та
апеляційній скарзі.

Як визначено ч.1 ст.9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого, органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ч.1 ст. 254 КУпАП - про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Згідно ч.1. ст.222 КУпАП органи внутрішніх
справи розглядають справи про
адміністративні правопорушення,
передбаченні в тому числі ч.2 ст.122
КУпАП. Від імені органів внутрішніх
справ (міліції) розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
накладати адміністративні стягнення
мають право згідно п.3 ч.2 ст.222 за
адміністративні правопорушення,
передбачені в тому числі частинами
першою і другою статті 122 КУпАП, -
працівники Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
які мають спеціальні звання.

Вимоги до протоколу про
адміністративне правопорушення
передбачені у статті 256 КУпАП.

Обставини справи, суть правопорушення
викладені у протоколі про
адміністративне правопорушення, та
підтверджені постановою про
притягнення особи до адміністративної
відповідальності.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів; докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Всупереч вищезазначеному, позивачем в
судовому засіданні не було надано
достатньо доказів, на підтвердження
позовних вимог, які б підтвердили
незаконність та необґрунтованість
складення протоколу про
адміністративне правопорушення та
винесення постанови по справі про
адміністративне правопорушення
відносно нього.

Відповідно до ст..200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.160, 195, 196, 198,200, 206, 254,
КАС України

У Х В А Л И
В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 05.03.2010р. по
справі № 2а-6047/10 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.