Справа № 820/13276/13-а
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

17 лютого 2014 р.
№ 820/13276/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача -
Нестерової М.Б.,

представника відповідача - Шляхти В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Українсько-американського
спільного підприємства у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "КАІС"

до Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Українсько-американське
спільне підприємство у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "КАІС", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просить суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення № від26.09.2013
р. Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області;

- у разі задоволення повністю або
частково позовних вимог зобов'язати
відповідача подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що
при проведенні перевірки податковим
органом та при оформленні її
результатів мало місце не дотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки є
неправомірними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування, посилаючись на
відомості, які викладені в позовній
заяві.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити
через безпідставність. Згідно наданих
до суду письмових заперечень пояснив,
що оскаржуване в даній справі
податкове повідомлення - рішення №
від 26.09.2013 р. Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області є
цілком законним та обґрунтованим,
винесеним відповідно до чинного
законодавства, а позовні вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що головним
державним ревізором-інспектором
відділу камеральних перевірок Терен
Д.О. на підставі пункту 200.10 статті 200
розділу V Податкового кодексу України
проведено камеральну перевірку
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
грудень 2012 р., січень 2013 р., квітень 2013 р.

За результатами перевірки складно
Акт від 10.09.2013р. № 504/20-30-22-04/20023279.

В акті відображено, що дані камеральної
перевірки свідчать про не відображення
суми штрафу, нарахованої платником
самостійно у зв'язку з виправленням
помилки за грудень 2012 р. - 119625,0 грн.,
січень 2013 р. - 5070,0 грн., квітень 2013 р. -
75450,0 грн., на порушення п. 50.1 ст. 50
розділу II Податкового кодексу України.
Відповідальність платника передбачена
п. 120.2 ст. 120 розділу II Податкового
кодексу України.

Позивачем було подано заперечення від
18.09.2013р. №392 проти акту перевірки, після
чого, 30.09.2013 р. УАСП ТОВ «Каіс» отримано
відповідь ДШ у Дзержинському районі
від 25.09.2013 р. №3649/10/20-30-22-04-12 та висновок
про розгляд заперечення до акту, згідно
з якими висновки до акту були залишені
без змін.

На підставі акта перевірки ДПІ було
складено податкове
повідомлення-рішення № від 26.09.2013
р., яким визначено суму податкового
зобов'язання за податком на додану
вартість: застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
333574,85 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення контролюючого
органу оскаржено УАСП ТОВ «Каіс» в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Рішенням від 18.10.13 р. №2777/10/20-40-10-04-17
Головного управління Міндоходів у
Харківській області строк розгляду
скарги УАСП ТОВ «Каіс» було продовжено
до 6 грудня 2013 року включно.

Рішенням від 05.12.13 р. №4089/10/20-40-10-04-17
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про результати
розгляду скарги (отримано УАСП ТОВ
«Каіс» 09.12.2013 р.) податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова №
від 26.09.2013 р. залишено без змін, а скарга
УАСП ТОВ «Каіс» від 08.10.13 р. №430 - без
задоволення.

З приводу оскаржуваного рішення, суд
зазначає, що відповідно до п. 120.2 ст.120
Податкового кодексу України у
редакції, чинній на момент подання
позивачем уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, тобто станом на 22.07.2013
р. та на момент прийняття оскаржуваного
рішення, невиконання платником
податків вимог, передбачених абзацом
другим пункту 50.1 статті 50 цього
Кодексу, щодо умов самостійного
внесення змін до податкової звітності -
тягне за собою накладення штрафу у
розмірі 5 відсотків від суми самостійно
нарахованого заниження податкового
зобов'язання (недоплати). При
самостійному донарахуванні суми
податкових зобов'язань інші штрафи,
передбачені цією главою Кодексу, не
застосовуються.

Згідно з п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу
України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Суд звертає увагу на те, що абзац другий
п. 50.1 ст.50 Податкового кодексу України
не містить жодних приписів
обов'язкового характеру для позивача
та підстав для його відповідальності
за їх невиконання. Вказані правові
норми містять виключно сам механізм
(методику) уточнення показників.

Отже, такий вид відповідальності до
платника (5 відсотків) за його дії щодо
виправлень самостійно визначених
помилок станом на момент подання
позивачем уточнюючих розрахунків був
відсутній.

Таким чином, винесене відповідачем
податкове повідомлення - рішення є
протиправним, а застосовані штрафні
санкції - необґрунтованими, оскільки
дії позивача відповідають вимогам п.
120.2 ст.120 Податкового кодексу України.

Суд також вважає необхідним зазначити,
що згідно з пунктом 26 розділу І Закону
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
обліку та реєстрації платників
податків та удосконалення деяких
положень» від 24.10.2013 р., що набрав
чинності з 01.01.2014 р., в абзаці першому
пункту 120.2 статті 120 Податкового
кодексу України слова і цифри «абзацом
другим пункту 50.1 статті 50 цього
Кодексу» замінено словами і цифрами
«абзацами третім -п'ятим пункту 50.1
статті 50 цього Кодексу».

Щодо зобов'язання відповідача подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення суд
зазначає, що в розумінні положень КАС
України це є не позовна вимога, а
клопотання та з цього приводу звертає
увагу на наступне.

Відповідно до положень ст. 267 КАС
України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Враховуючи вказану норму, зобов'язання
суб'єкта владних повноважень, не на
користь якого ухвалене судове рішення,
подати у встановлений судом строк звіт
про виконання судового рішення є
правом, а не обов'язком суду. При
розгляді даної справи суд не вважає
необхідним встановлювати судовий
контроль за виконанням даного рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на положення ст.71 КАС України
та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4
Податкового кодексу України, котрими
встановлена презумпція правомірності
рішень платника податків, суд доходить
висновку, що поданих суб'єктом владних
повноважень доказів є явно недостатньо
для висновку про правомірність спірних
податкових повідомлень - рішень та
рішення про застосування штрафних
санкцій.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це, суд дійшов до висновку,
що податкове повідомлення - рішення
№ від 26.09.2013 р., прийняте Державною
податковою інспекцією у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Українсько-американського спільного
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "КАІС" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 26.09.2013
р. Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Українсько-американського
спільного підприємства у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "КАІС" () сплачений при поданні позову
судовий збір в розмірі 458.81 грн.
(чотириста п'ятдесят вісім гривень 81
копійка).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21
лютого 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко