Справа № 826/583/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 лютого 2014 року № 826/583/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом Громадської організації
"Трансперенсі Інтернешнл Україна" до
Міністерства внутрішніх справ
України Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України
Міністерства екології та природних
ресурсів України Міністерства
охорони здоров'я України
прозобов'язання вчинити дії О Б С Т А В И
Н И С П Р А В И:

Громадська організація "Трансепренсі
Інтернешенел Україна" звернулась до
суду з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України, Міністерства екології та
природних ресурсів України,
Міністерства охорони здоров'я України
про зобов'язання надати копії
декларацій про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру
(або відомості з таких декларацій)
відповідних Міністрів та їх
заступників.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що ним було направлено до
вказаних вище міністерств запити про
надання копій декларацій про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру (або відомості з
таких декларацій) відповідних
Міністрів та їх заступників. Проте
відповідачами відмовлено у наданні
запитуваних декларацій, з підстав, що
запитувана інформація була
оприлюднена в офіційних друкованих
виданнях. Позивач вважає таку відмову
надати інформацію протиправною на
підставі ч. 2 ст. 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації".

Відповідач - Міністерство внутрішніх
справ України - заперечував проти
задоволення позовних вимог та
зазначив, що позивачем запитувались
копії документів, що містять серед
іншого інформацію з обмеженим
доступом, проте як відповідно до Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" оприлюдненню
підлягають відомості зазначені в
деклараціях, а не мамі декларації.

Відповідач - Міністерства екології та
природних ресурсів України -
заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи та зазначив, що
позивач може ознайомитись із
запитуваною інформацією в офіційному
друкованому виданні "Урядовий кур'єр"
від 26.04.2013 №79. витрати на повторне
надання інформації є нецільовим
використанням бюджетних коштів.

Відповідач - Міністерства охорони
здоров'я України - надав суду письмові
заперечення, з яких вбачається, що в
декларації міститься інформація, яка
відповідно до абз 2 ч. 2 ст. 12 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" є інформацією з
обмеженим доступом, а саме: відомості
щодо реєстраційного номера облікової
картки платника податків або серії та
номера паспорта громадянина України, а
також реєстрація місця проживання,
дата народження декларанта,
місцезнаходження об'єктів, які
наводяться в декларації про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру. Оскільки
позивачем запитувався саме документ
(декларація), а не інформація, що
міститься в ньому, позивачу відмовлено
у наданні запитуваної інформації.

Відповідач - Міністерство енергетики
та вугільної промисловості Україні -
заперечував проти задоволення
позовних вимог з підстав викладених у
письмових запереченнях, які долучено
до матеріалів справи.

Міністерство внутрішніх справ України
та Міністерство енергетики та
вугільної промисловості Україні явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, хоча були
належним чином повідомлені про час,
дату та місце судового вирішення
справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що представник позивача не
заперечував проти вирішення справи в
порядку письмового провадження,
оскільки відповідачі належним чином
повідомлені про час, дату та місце
судового засідання в судове засідання
не прибули, а також з огляду на
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд дійшов висновку про
доцільність розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Громадською організацією
"Трансепренсі Інтернешенел Україна"
17.10.2013 направлено до Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України, Міністерства екології та
природних ресурсів України,
Міністерства охорони здоров'я України
запити про надання копій декларацій
або/чи відомостей зазначених в
деклараціях про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
відповідних міністрів та його
заступників за 2011 та 2012 роки.

З матеріалів справи вбачається, що
Міністерством внутрішніх справ
України листом від 23.10.2013 №18428/Ам
відмовлено у наданні запитуваних копій
декларацій або відомостей зазначених у
деклараціях Міністра внутрішніх справ
та його заступників, оскільки така
інформація була оприлюднена на
шпальтах журналу "Міліція України"
(№03-04 за 2012 рік та №03-04 за поточний рік).

Також, Міністерством енергетики та
вугільної промисловості Україні
листом від 24.10.2013 №04/16-3494 відмовлено у
наданні запитуваних копій декларацій
або відомостей зазначених у
деклараціях Міністра енергетики та
вугільної промисловості Україні та
його заступників, оскільки така
інформація була оприлюднена в газеті
"Урядовий кур'єр" від 19.04.2013 №74 (4960).

Крім того, листом від 25.10.2013 №185/14-28
Міністерство екології та природних
ресурсів України відмовило позивачу у
наданні копій декларацій або
відомостей зазначених у деклараціях
Міністра екології та природних
ресурсів України та його заступників,
оскільки зазначені відомості були
оприлюднені в офіційному виданні
"Урядовий кур'єр" від 26.04.2013 №79.

Судом встановлено, що Міністерство
охорони здоров'я України листом від
29.10.2013 №1.01.03-01/493/33392 відмовило позивачу
у наданні копій декларацій або
відомостей зазначених у деклараціях
Міністра охорони здоров'я України
оскільки зазначені відомості були
оприлюднені на офіційному сайті
Міністерства та в газетах "Ваше
здоров'я" (№17-18 за 03.05.2013) та "Урядовий
кур'єр" (від 30.04.2013).

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про інформацію" від 2 жовтня 1992 року N
2657-XII (із змінами і доповненнями станом
на день виникнення спірних
правовідносин) інформація - це будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збережені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 5 вказаного Закону
кожен має право на інформацію, що
передбачає можливість вільного
одержання, використання, поширення,
зберігання та захисту інформації,
необхідної для реалізації своїх прав,
свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Спеціальним законом, який визначає
порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес, є Закон України "Про доступ до
публічної інформації" від 13 січня 2011
року N 2939-VI, із наступними змінами і
доповненнями (далі - Закон N 2939).

Згідно зі статтею 5 Закону N 2939 право на
доступ до публічної інформації
гарантується: обов'язком розпорядників
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом; визначенням
розпорядником інформації спеціальних
структурних підрозділів або посадових
осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Доступ до інформації забезпечується,
зокрема, шляхом надання інформації за
запитами на інформацію (пункт 2 частини
першої статті 5 Закону N 2939).

Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" відомості, зазначені у
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік Президента України, Голови
Верховної Ради України, народних
депутатів України, Прем'єр-міністра
України, членів Кабінету Міністрів
України, Голови та суддів
Конституційного Суду України, Голови
та суддів Верховного Суду України,
голів та суддів вищих спеціалізованих
судів України, Генерального прокурора
України та його заступників, Голови
Національного банку України, Голови
Рахункової палати, Голови та членів
Вищої ради юстиції, членів Центральної
виборчої комісії, Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини,
Голови та членів Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, перших
заступників та заступників міністрів,
заступників міністрів - керівників
апаратів, керівників інших державних
органів, органів влади Автономної
Республіки Крим та їх заступників,
членів колегіальних державних органів
(комісій, рад), сільського, селищного,
міського голови, голови районної у
місті (у разі її утворення), районної,
обласної ради та їх заступників,
керівників виконавчих органів
сільських, селищних, міських, районних
у містах (у разі їх утворення) рад та їх
заступників, секретаря сільської,
селищної, міської ради підлягають
оприлюдненню протягом 30 днів з дня їх
подання шляхом розміщення на офіційних
веб-сайтах або опублікування в
офіційних друкованих виданнях
відповідних державних органів та
органів місцевого самоврядування.
Відповідні відомості, розміщенні на
офіційних веб-сайтах державних органів
та органів місцевого самоврядування,
оприлюднюються на термін не менше
одного року.

Відомості щодо реєстраційного номера
облікової картки платника податків або
серії та номера паспорта громадянина
України, а також реєстрації місця
проживання, дати народження
декларанта, місцезнаходження об'єктів,
які наводяться в декларації про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, є інформацією з
обмеженим доступом та оприлюдненню не
підлягають.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 20 січня 2012 року N 2-рп/2012 зазначив, що,
вирішуючи питання щодо
конфіденційності інформації про особу,
яка займає посаду, пов'язану зі
здійсненням функцій держави або
органів місцевого самоврядування, та
членів її сім'ї, Конституційний Суд
України виходив з такого, що належність
інформації про фізичну особу до
конфіденційної визначається в кожному
конкретному випадку. Перебування особи
на посаді, пов'язаній зі здійсненням
функцій держави або органів місцевого
самоврядування, передбачає не тільки
гарантії захисту прав цієї особи, а й
додаткові правові обтяження. Публічний
характер як самих органів - суб'єктів
владних повноважень, так і їх посадових
осіб вимагає оприлюднення певної
інформації для формування громадської
думки про довіру до влади та підтримку
її авторитету у суспільстві (пункт 3.3
вказаного рішення).

Також, Парламентська Асамблея Ради
Європи у своїй Резолюції від 25 грудня
2008 року N 1165 (1998) вказала, що публічні
особи повинні усвідомлювати, що
особливий статус, який вони мають у
суспільстві, автоматично збільшує
рівень тиску на приватність їхнього
життя (пункт 6).

Такий підхід відображено і у практиці
Європейського суду з прав людини. Так,
наприклад, у рішенні від 16 листопада 2004
року у справі "Кархуваара та
"Ільталехті" проти Фінляндії" (заява N
53678/00) Суд наголосив, що у громадськості
є право бути поінформованим, зокрема,
про аспекти приватного життя публічних
осіб, і таке право є основоположним для
демократичного суспільства. У рішенні
"Фон Ганновер проти Німеччини" (заява N
59320/00) від 24 червня 2004 року Суд зазначив,
що визначення "помітна (видатна) фігура
сучасності", яке, в першу чергу, слід
застосовувати до політичних діячів,
які виконують офіційні функції, надає
особі дуже обмежений захист її
приватного життя. Також, у низці рішень
(у справах "Нікула проти Фінляндії"
(заява N 31611/96) від 21 березня 2002 року,
"Яновський проти Польщі" 21 січня 1999 року
(заява N 25726/94) та інших) Суд підкреслив,
що межі допустимої інформації щодо
посадових та службових осіб можуть
бути ширшими порівняно з межами такої ж
інформації щодо звичайних громадян.

Відповідно до частини другої статті 22
Закону N 2939 відповідь розпорядника
інформації про те, що інформація може
бути одержана запитувачем із
загальнодоступних джерел, або
відповідь не по суті запиту вважається
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що декларації Міністрів та
їх заступників про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік, крім
відомостей, доступ до яких обмежений
відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", є публічною інформацією,
підлягають оприлюдненню та, як
наслідок відповідь розпорядника
інформації про те, що інформація може
бути одержана запитувачем із
загальнодоступних джерел є
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Суд наголошує, що захист прав
здійснюється у разі їх порушення. З
цього слідує, що під час розгляду
кожної справи суд повинен встановити
чи має місце порушення прав позивача,
адже без цього не можна виконати
завдання судочинства. Якщо позивач не
довів факту порушення особисто своїх
прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта
владних повноважень є протиправними,
підстав для задоволення позову немає.
Звернення до суду є способом захисту
порушених суб'єктивних прав, а не
способом відновлення законності та
правопорядку у публічних
правовідносинах.

З матеріалів справи вбачається та
позивачем не заперечується, що
запитувана інформація, тобто відомості
з декларацій про майно, доходи, витрати
і зобов'язання фінансового характеру
за минулий рік згадуваних Міністрів та
їх заступників оприлюднені, фактично
така інформація є загальнодоступною та
відома позивачу, отже, наявність чи
відсутність порушень з боку
відповідачів не порушує право позивача
на інформацію, а тому відсутні підстави
поновлення прав позивача та як
наслідок задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов Громадською
організацією "Трансепренсі
Інтернешенел Україна" не підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур