Справа № 6226/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2010 р. справа № 2а-582/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Дадим Ю.М.
Божко Л.А.

при секретарі судового засідання:
Дегтярьові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області

на постанову Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22 грудня
2009 року у справі № 2а-582/09 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, в якому просила поновити строк
звернення з адміністративним позовом
до суду; визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови виплачувати
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до 6 років; стягнути з відповідача
10751,02 грн. допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, а також вплачувати щомісячно
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до 6 років до ІНФОРМАЦІЯ_2.
Посилалася на те, що відповідач при
наданні їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, керувався нормативно-правовими
актами, які рішенням Конституційного
суду України від 09 липня 2007 року
№6-рп/2007 визнані неконституційними.
Внаслідок чого вона недоотримала
соціальну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років.
Своїми діями відповідач порушив її
право на належний соціальний захист,
передбачений Конституцією України.

Постановою Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22 грудня
2009 року адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Поновлено
позивачу пропущений строк звернення з
адміністративним позовом до суду;
визнано дії відповідача що виразилися
у відмові позивачу в здійсненні
перерахунку та сплати державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
передбачену ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
згідно до Рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, включно, неправомірними;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відповідно до ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007, включно, виходячи з
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 (шести) років за відповідні періоди,
а саме з 09 липня 2007 року по 01 жовтня 2007
року -з розміру у 463 гривні, 01 жовтня 2007
року по 31 грудня 2007 року, включно, - з
розміру у 470 гривень, з урахуванням
фактично сплачених та отриманих
позивачем сум допомоги по догляду за
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку за зазначений період. В
задоволені іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права та неповне з'ясування обставин
справи, просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволені позовних вимог.

Позивачка заперечень на апеляційну
скаргу до суду не надавала.

Постанова суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог сторонами
фактично не оскаржувалась, оскільки
апелянт в апеляційній скарзі не
зазначав, що він не згоден з постановою
в частині відмовлених позовних вимог, а
позивачка апеляційну скаргу до суду не
подавала, тому, у відповідності до
положень ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення в межах апеляційної
скарги.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Заводської районної ради міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачка має
малолітнього сина -ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.11), у зв'язку з чим знаходиться на
обліку у відповідача як застрахована
особа та отримує допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Спірні правовідносини між сторонами
виникли з приводу застосування норм
законодавства, які регулюють порядок
та розміри виплат допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Тобто, позивачкою
порушено питання щодо правомірності
дій відповідача, який в даних
правовідносинах, при нарахуванні ним
та виплаті вказаної допомоги, є
суб'єктом владних повноважень.

Так, позивачка, посилаючись на
неправомірність дій відповідача,
вказувала на те, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку повинна виплачуватися
у розмірах, що визначені ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Відповідач наполягав на тому, що
допомога нараховується та
виплачується у розмірах, що
встановлені Законами України про
державний бюджет, в спірних
правовідносинах Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму.

Статтею 56 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік"
встановлено, що у 2007 році щомісячна
грошова допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, яка
виплачується відповідно до ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»передбачена у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Між тим, Рішенням
Конституційного суду України у справі
за конституційним поданням 46 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статей 29, 36, частини другої
статті 56, частини другої статті 62,
частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12,
13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей
98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2007 рік" (справа про
соціальні гарантії громадян) від 09.07.2007
року № 6-рп/2007 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення абзацу
третього частини другої статті 56 та
пункту 14 статті 71 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до ч. 2 ст. 73 Закону
України "Про Конституційний Суд
України", якщо акти або їх окремі
положення визнаються такими, що не
відповідають Конституції України
(неконституційними), вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007р. у позивачки
виникло право на отримання допомоги за
2007 рік у розмірі, який визначено ст..43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин.

Статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», в редакції яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму.

Статтею 62 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007
рік»визначено прожитковий мінімум на
одну особу в залежності від соціальних
і демографічних груп населення.

Так, прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років встановлений з 01 квітня
2007 року 2 розмірі 463,00 грн., з 01 жовтня 2007
року у розмірі 470,00 грн.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що з 9
липня 2007 року відновлена дія статті ст.
43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" ,
дії відповідача щодо несвоєчасного
перерахунку та виплати позивачці
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, який визначено Законом, є
неправомірними.

З липня по грудень 2007 року позивачка
отримувала допомогу у значно менших
розмірах, що підтверджується довідкою
(а.с.16).

Так, в липні 2007 року позивачка отримала
допомогу в сумі 129,03грн., в серпні
-132,64грн., в вересні -134,65 грн., в жовтні
-136,13 грн., в листопаді -140,05 грн., в грудні
-144,10 грн.

Між тим, відповідач будь-яких дій на
виконання зазначеного Рішення
Конституційного Суду України та вимог
вказаного Закону не вчинив, грошову
допомогу позивачці сплачував не в
повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачка має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірах встановлених Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а оскільки відповідачем
вказане право не визнається, то має і
право на звернення до суду за захистом
своїх порушених прав.

Колегія суддів не приймає до уваги
заперечення відповідача про те, що
виплата допомоги по догляду за дитиною
залежить від бюджетного фінансування.

Право позивачки на отримання допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи соціального захисту населення,
і несе обов'язок по своєчасній та
повній виплаті допомоги саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Доводи відповідача щодо правомірності
його дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку суд
першої інстанції обґрунтовано до уваги
не взяв, оскільки питання фінансування
цих видатків не є предметом спору, що
розглядається. Проблема надання
бюджетних коштів Управлінню для
виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходить за межі заявлених вимог і
судом не розглядалися.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачкою з поважних причин було
пропущено річний строк звернення до
суду за захистом порушених прав,
оскільки позивачка має малолітню
дитину, яка вимагає догляду, рішення
Конституційного Суду України
публікуються лише в офіційних засобах
масової інформації, які не завжди
доступні особам даної соціальної
групи. Відповідача, на якого в силу ч.2
ст.71 КАС України, покладено обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності, не довів,
що ним своєчасно повідомлено позивачку
про зміни в чинному законодавстві та
про її право на отримання допомоги у
розмірах, які визначено Законом
України. З урахуванням цього, суд
першої інстанції обґрунтовано не
застосував до спірних правовідносин
норми ст.ст. 99, 100 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно по суті розглянув справу та
визначив право позивачки на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірах, які визначено Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». В той же час, суд помилково
в резолютивній частині рішення
зобов'язав відповідача нарахувати та
виплатити позивачці допомогу
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
який не регулював спірні
правовідносини з огляду на те, що
позивачка є застрахованою особою, а
виплата застрахованими особам у 2007
році допомоги по догляду за дитиною
була передбачена саме Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Вказані обставини є підставою для
зміни рішення суду з огляду на
помилкове застосування судом першої
інстанції норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись п.2
ч.1 ст.198, ст. 205, 207 КАС України, колегія
суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22 грудня
2009 року у справі № 2а-582/09 - змінити,
виклавши резолютивну частину у
наступній редакції:

«Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області що
виразилися у відмові позивачу у
здійсненні перерахунку та сплати
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, передбачену ст. 43 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням", за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року включно, неправомірними;»

«Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Заводської районної ради
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 державну допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, відповідно до ст. 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007,
включно, виходячи з розміру
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 (шести)
років за відповідні періоди, а саме з 09
липня 2007 року по 01 жовтня 2007 року -з
розміру у 463 гривні, 01 жовтня 2007 року по
31 грудня 2007 року включно, - з розміру у 470
гривень, з урахуванням фактично
сплачених та отриманих позивачем сум
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення дитиною трирічного віку за
зазначений період.»

В іншій частині постанову Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 22 грудня
2009 року у справі № 2а-582/09 -залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня
набрання чинності.

Головуючий
Я. В.
Семененко

Судді:
Ю.М.
Дадим

Л.А. Божко