Справа № 2а-129/10
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/2732/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ТОВ
"Виробничо-комерційна фірма "Електра"
та ПП "Терра" на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2010 року у справі за позовом
ТОВ "Виробничо-комерційна фірма
"Електра" та ПП "Терра" до Відділу
реклами Луганської міської ради про
визнання протиправними дій та
скасування рішень суб'єкта владних
повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2009 року позивачі
звернулися до Ленінського районного
суду м. Луганська з позовом до Відділу
реклами Луганської міської ради, в
якому, з урахуванням уточнень, просили
визнати протиправним та скасувати з
моменту його прийняття п.1 Наказу
Відділу реклами Луганської міської
ради від 05.06.2009 року за №01-22/187; визнати
протиправним та скасувати з моменту
його прийняття п.1 Наказу Відділу
реклами Луганської міської ради від
05.06.2009 року за №01-22/188; визнати
протиправним та скасувати з моменту
його прийняття п.1 Наказу Відділу
реклами Луганської міської ради від
05.06.2009 року за №01-22/189; визнати
відсутність компетенції у Відділу
реклами Луганської міської ради
скасовувати самостійно, в позасудовому
порядку накази Відділу реклами
Луганської міської ради за №01-22/41 від
13.10.2008 року за №01-22/43-1 від 13.10.2008 року, за
№01-22/44 від 13.10.2008 року.

Постановою Ленінського районного
суду м. Луганська від 25.10.2010 року позов
задоволено.

Постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10.12.2010 року рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивачі,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просять його рішення скасувати та
залишити в силі постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 25.10.2010
року.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів на
підставі рішень ВК Луганської МР №435/8
від 22.12.2000 року, №174/14 від 06.09.2001 року ТОВ
«ВКФ «Електра» строком на п'ять років
були видані дозволи на розміщення
зовнішньої реклами №№91, 92,93,94,95,96,97, 98,99,
102, 103, 104, 105, 109, 111, 112, 113, 115, 116, 119, 121, 122.

У зв'язку із закінченням строку дії
зазначених дозволів ТОВ «ВКФ «Електра»
звернулося із заявою про продовження
строку їх дії, в результаті чого
наказами Відділу реклами Луганської МР
від 13.10.2008 року №№ 01-22/41, 01-22/43-1, 01-22/44
строк дії дозволів на розміщення
зовнішньої реклами було продовжено на
п'ять років та внесено відповідні
записи.

Пунктом третім зазначених наказів
від 13.10.2008 року №№ 01-22/41, 01-22/43-1, 01-22/44
визначено, що ці накази дійсні за умови
укладення договору тимчасового
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Луганська.

У зв'язку із набуттям права
власності на рекламний засіб ПП
«Терра», відповідачем, на підставі
наказу від 21.11.2008 року №01-22/57 були
внесені відповідні зміни у спірні
дозволи на розміщення зовнішньої
реклами.

Наказами №№ 01-22/187, 01-22/188, 01-22/189 від
05.06.2009 року відповідач визнав нечинними
свої накази №№ 01-22/41, 01-22/43-1, 01-22/44 від
13.10.2008 року, якими було продовжено строк
дії дозволів на розміщення зовнішньої
реклами.

З наказів від 05.06.2009 року №№ 01-22/187,
01-22/188, 01-22/189 вбачається, що підставою
для їх прийняття стало не укладання
позивачем договорів тимчасового
користування місцями розташування
рекламних засобів, які перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Луганська, що стало приводом
безоплатного використання власності
територіальної громади.

Апеляційним судом встановлено, що
в даному випадку позивачами не були
виконані

вимоги по укладанню договору на
тимчасове користування місцем
розташування рекламного засобу, як це
передбачено пунктом 3 наказів
відповідача від 13.10.2008 року №№ 01-22/41,
01-22/43-1, 01-22/44, а також Типовими
правилами розміщення зовнішньої
реклами, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.2003
року №2067.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду та зазначає
наступне.

Статтею 16 Закону України «Про
рекламу» встановлено, що розміщення
зовнішньої реклами у населених пунктах
провадиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад. та о
порядку, встановленому цими органами
на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Типові правила розміщення
зовнішньої реклами затверджені
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.12.2003 року № 2067, пунктом 3 яких
визначено, що зовнішня реклама
розміщується на підставі дозволів та у
порядку, встановленому виконавчими
органами сільських, селищних, міських
рад відповідно до цих Правил.

Згідно до п.13 Типових правил у разі
прийняття керівником робочого органу
рішення про встановлення пріоритету
заявника на місце розташування
рекламного засобу, яке перебуває в
комунальній власності, заявник
протягом трьох днів укладає договір на
тимчасово користування цим місцем.

Аналогічні приписи містяться в п12
Правил розміщення зовнішньої реклами
на території м. Луганська, затверджених
рішенням Луганської міської ради від
21.06.2004 року №205/29.

За приписами п.32 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 року №2067,
плата за тимчасове користування місцем
розташування рекламних засобів, що
перебуває у комунальній власності,
встановлюється у порядку, визначеному
органами місцевого самоврядування.

Порядок плати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Луганська, затверджений
рішенням Луганської міської ради від
28.11.2008 року №44/5, де п.2 визначений
порядок обчислення розміру плати за
тимчасове користування місцем
розташування рекламного засобу.

Згідно до п.3.1 цього Порядку плата
розповсюджувачем зовнішньої реклами
вноситься щомісячно до 20 числа
звітного календарного місяця, на
спеціальний рахунок робочого органу на
підставі договору про тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Луганська, який укладається
між ним та робочим органом.

У частині 10 статті 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Доказів визнання незаконним в
судовому порядку наведеного вище
Порядку плати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Луганська, сторонами не
надано.

Як вірно зазначено апеляційним
судом, позивачами договір на тимчасове
користування місцем розташування
рекламного засобу, укладання якого
передбачено Типовими правилами
розміщення зовнішньої реклами,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 року №2067
та пунктом 3 наказів від 13.10.2008 року
№№01-22/41, 01-22/43-1, 01-22/44, не укладався,
плата за тимчасове користування місцем
розташування рекламного засобу не
сплачувалася.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» сільська, селищна, міська,
районна у місті (у разі її створення)
рада у межах затверджених нею
структури і штатів може створювати
відділи, управління та інші виконавчі
органи для здійснення повноважень, що
належать до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад.

У пункті 5 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами
встановлено, що для регулювання
діяльності з розміщення зовнішньої
реклами сільською, селищною, міською
радою може утворюватися відділ,
управління або уповноважуватися
установа, організація (далі - робочий
орган).

Рішенням Луганської міської ради
від 24.10.2006 року №1030 був створений
Відділ реклами Луганської МР. Згідно
зазначеного рішення та рішення
Луганської міської ради № 21/25 від 30.06.2004
року Відділ реклами Луганської МР було
визначено, як виконавчий орган цієї
ради у сфері регулювання діяльності з
розміщення зовнішньої реклами у м.
Луганську - Робочим органом.

Частиною 1 ст.144 Конституції
України встановлено, що органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до п.п.13 п."а" ст.30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать надання дозволу в порядку,
встановленому законодавством, на
розміщення реклами.

Конституційний Суд України у
рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009
зазначив, що за органами місцевого
самоврядування законодавцем
закріплюється право на зміну та
скасування власних рішень. Таке право
випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є

суб'єктами правотворчості, яка
передбачає: право формування приписів,
їх зміну, доповнення чи скасування.

Конституційний Суд України у цьому
рішенні дійшов висновку, що органи
місцевого самоврядування мають право
приймати рішення, вносити до них зміни
та скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і законами України,
керуючись у своїй діяльності ними та
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду, що приймаючи
оспорені позивачем рішення №№ 01-22/41,
01-22/43-1, 01-22/44

від 13.10.2008 року відповідач діяв в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України, а тому відсутні підстави для
задоволення позову.

З огляду на викладене, висновки
апеляційного суду є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення
відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків суду та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ТОВ
"Виробничо-комерційна фірма "Електра"
та ПП "Терра", - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2010
року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников