Справа № 805/16962/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Буряк І.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
справа №805/16962/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

при секретарі судового засідання
Левченко Г.О.

за участю представників від :

позивача
Арсєнтьєва В.В.

відповідача
Біцулова А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області та Відділу виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Волноваському районі Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
22 січня 2014 року по адміністративній
справі № 805/16962/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області та Відділу виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Волноваському районі Донецької
області про відшкодування понесених
витрат,-

В С Т А Н О
В И В :

УПФ України у Волноваському районі
Донецької області звернулось до суду
із позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі про відшкодування понесених
витрат по виплати пенсій, допомог на
поховання.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року по адміністративній справі №
805/16962/13-а ( урахуванням заяв про
збільшення та уточнення позовних
вимог) позов задоволений
частково(а.с.147, 148-151).

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі Донецької області (вулиця
Обручева, 17, м. Волноваха, Донецька
область, 85700) на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області витрати по виплаті пенсій по
втраті годувальника за період з 01.06.2013
по 31.12.2013 в розмірі 1 050 гривень 00
копійок.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області витрати по виплаті пенсій
громадянам держав - учасниць СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
за межами України, за період з 01.06.2013 по
31.12 2013 в розмірі 7 752 гривні 65 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач та відповідач
звернулись з апеляційними скаргами,
пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Позивач просив постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі (а.с.156-158).

Відповідач просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі
(а.с.153-154).

Представники позивача та відповідача в
судовому засіданні кожен підтримав
свою апеляційну скаргу, та заперечував
проти апеляційної скарги сторони.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційні скарги залишити
без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, в період з 01
червня 2013 року по 31 грудня 2013 року
позивачем виплачені:

пенсія по втраті годувальника ОСОБА_4 в
сумі 1 050,00 грн.;

пенсії громадянам держав - учасниць СНД
членам їх сімей, які отримали каліцтво
за межами України, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 за
період з 1 червня 2013 року по 31 грудня 2013
року в сумі 7 752,65 грн.

В період з 1 червня 2013 року по 31 грудня
2013 року позивачем виплачена:

допомога на поховання ОСОБА_11 в сумі
277,62 грн.; допомога на поховання ОСОБА_12
в сумі 302,37 грн.; допомога на поховання
ОСОБА_13 в сумі 302,37 грн.; допомога на
поховання ОСОБА_14 в сумі 185,05 грн.

Вказані суми включені позивачем до
відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Як вбачається з
інформації по наданим та прийнятим до
заліку спискам пенсіонерів Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, зазначені
суми відповідачем до заліку не
прийняті.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
здійснюється органами Пенсійного
фонду України, при цьому стаття 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд.

За змістом пункту 2 статті 7 Закону
України від 22 лютого 2001 року №2272-III "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон №1105-XIV)
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом частини другої статті 2
Закону №1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону №1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту
установлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону №1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року №
2694-XII "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 щодо відшкодування витрат на
виплату пенсій яким виник спір.

13 листопада 2012 року постановою
Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0570/12950/2012, яка набрала законної сили
17 грудня 2012 року згідно ухвали
Донецького апеляційного
адміністративного суду, в спорі між
тими самими сторонами, були стягнуті
витрати на виплату пенсій ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Судовими рішеннями було встановлено,
що пенсія по інвалідності ОСОБА_5
призначена на підставі "Акту №10 про
нещасний випадок на виробництві",
згідно якого ОСОБА_5 у жовтні 1985 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР, пенсія по інвалідності
ОСОБА_6 призначена на підставі "Акту №1
про нещасний випадок на виробництві",
згідно якого ОСОБА_6 у жовтні 1990 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР, пенсії по інвалідності
ОСОБА_7 призначена на підставі "Акту №7
про нещасний випадок на виробництві",
згідно якого ОСОБА_7 у жовтні 1984 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР.

Цими же судовими рішеннями було
відмовлено в задоволені позовних вимог
про відшкодування витрат на виплату
пенсій, призначених ОСОБА_8 та ОСОБА_9, у
зв'язку з тим, що нещасні випадки з
потерпілими сталися на території
Російської Федерації відповідно 21
листопада 2004 року та 22 квітня 2010 року.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 12.12.2013 касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області задоволено частково,
скасовано постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
13.11.2012 та ухвалу Донецького
адміністративного апеляційного суду
від 17.12.2012 в частині відмови в
задоволенні позову про відшкодування
витрат на виплату пенсій ОСОБА_8 і
ОСОБА_9

Ухвалено в цій частині нове рішення,
яким позов задоволено - стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Волноваському
районі Донецької області на користь
УПФ України у Волноваському районі
Донецької області витрати на виплату
пенсії по інвалідності ОСОБА_8 та
пенсії ОСОБА_9 у зв'язку з втратою
годувальника за період з 01.04.2012 по 30.08.2012
в сумі 8 404,00 грн., в решті судові рішення
залишено без змін.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлено ці обставини.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлені
наслідки набрання законної сили
судовим рішенням: постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, колегія суддів приходить
до наступних висновків.

Страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати,
повинен Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

У разі виплати органами Пенсійного
фонду України пенсії по інвалідності
або пенсії по втраті годувальника,
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався на території
Російської Федерації після набуття
чинності Законом №2272-III, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не повинен
відшкодовувати Пенсійному фонду
України понесені витрати.

Вказані висновки суду відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 21
листопада 2011 року №21-361а11, прийнятої в
порядку статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Частиною 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Щодо відшкодування витрат на виплату
пенсії по втраті годувальника ОСОБА_4
колегія суддів зазначає наступне.

13 листопада 2012 року постановою
Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0570/12950/2012, яка набрала законної сили
17 грудня 2012 року згідно ухвали
Донецького апеляційного
адміністративного суду, в спорі між
тими самими сторонами, були стягнуті
витрати на виплату пенсії ОСОБА_4

Відповідач повинен відшкодувати
позивачу витрати по виплаті пенсії
ОСОБА_4 за період з 01 червня 2013 року по 31
грудня 2013 року в розмірі 1 050,00 грн.

При вирішення питання про
відшкодування витрат по виплаті
допомоги на поховання, у зв'язку зі
смертю ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14Є, суд керувався наступними
приписами законодавства.

Відповідно до частини 8, 9 статті 34
Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

"Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом", затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
(надалі - Інструкція) визначено, що
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом - зв'язок, який можна
встановити між перебігом професійних
захворювань (отруєнь) або наслідками
трудового каліцтва з урахуванням
форми, стадії, тяжкості функціональних
порушень, розвитку ускладнень за життя,
патоморфологічними та гістологічними
змінами в органах та системах
організму, що виявлені під час розтину,
та настанням смерті.

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції
висновок про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом оформляється
довідкою у трьох примірниках, що
використовується МСЕК за формою, що
затверджується МОЗ України та
видається: перший - установі, що
надавала направлення до МСЕК, другий -
відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
(форма акта затверджується МОЗ
України).

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Оскільки належних доказів причинного
зв'язку смерті ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 з професійним захворюванням
або трудовим каліцтвом позивачем не
надані, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог в цій
частині.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позовні вимоги є частково
обґрунтованими, а тому позовні вимоги
про стягнення витрат на виплату пенсій
пенсіонерам ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в сумі 7 752,65 грн.
та витрат на виплату пенсії у зв'язку з
втратою годувальника ОСОБА_4 в сумі 1
050,00 грн. підлягають задоволенню, в
іншій частині позовних вимог слід
відмовити.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про часткове
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційних скарг не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є обґрунтованим,
прийняте на підставі з'ясованих та
встановлених обставинах справи, які
підтверджуються доказами, та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційні скарги без
задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області та Відділу виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Волноваському районі Донецької
області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року по адміністративній справі №
805/16962/13-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
прийнята у нарадчій кімнаті та
проголошена у судовому засіданні 26
лютого 2014 року. У повному обсязі
складена 27 лютого 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар