Справа № 812/585/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/585/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ворошило О.Є.,

за участю :

представника позивача - публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» - Степаненко Т.О.,

представника відповідача -
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Тулупової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» до спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання дій
противоправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 року позивач звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовними
вимогами до спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування своїх позовних
вимог вказав, що як платник податків
ПАТ «Луганськтепловоз» перебуває на
обліку у Спеціалізованій державній
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ), про що свідчить
довідка про взяття на облік платника
податків від 12 липня 2012 року за №12/18-212.

Зокрема позивач є платником податку на
прибуток підприємства.

Звітним періодом з податку на прибуток
є звітний квартал, півріччя, 9 місяців,
рік. Форма податкової декларації
встановлюється центральним органом
виконавчої влади.

Платники податку самостійно
визначають суми податку, що підлягають
сплаті (п. 16.1 ст. 16 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№334 від 28.12.1994 р. (зі змінами та
доповненнями, далі Закон №334) та п. 152.1
ст. 152 ПКУ.

У 2010 року відповідно до вимог Закону №
334 ПАТ «Луганськтепловоз» подав до СДПІ
податкову декларацію з податку на
прибуток (далі - Декларацію) за 9 місяців
2010 року у встановленій формі
(затвердженої наказом ДПАУ від 29.03.2003 р.
№ 143, далі - Наказ №143), відповідно до
якої сума податкового зобов'язання з
податку на прибуток (з урахуванням суми
зменшення податку) склала 1 030 281,00 грн.
(що відображено у рядку 17 декларації).

Надалі, подаючи декларацію за
результатами діяльності за 2010 рік,
позивачем було задекларовано суму
податку на прибуток 101 015,00 грн. та
нараховано суму податкового
зобов'язання 0,00 грн. (рядок 14
декларації).

Погашення податкового зобов'язання за
2010 рік у сумі 101 015,00 грн. було здійснено
за рахунок зменшення суми нарахованого
податку, що відображалося в Додатку К6.

Додатки К6 до декларацій з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року та за 2010
рік були складені в суворому
дотриманні абз. «з» п. 4.4.2 Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» N 2181-III
від 21.12.2000 та разом з роз'яснювальною
запискою надані до податкового органу
під час здачі податкових декларацій.

Таким чином, за 2010 рік сума надмірно
сплаченого до бюджету податку на
прибуток склала 1 030 281,00 грн., яка мала
бути відновлена в картці особового
рахунку Публічного акціонерного
товариства «Луганськтепловоз» з
податку на прибуток за 2010 рік. Однак
відповідачем в картці особового
рахунку підприємства відновлена сума
929 266,00 грн. Різниця склала - 101 015,00 грн. (1
030 281,00 грн. - 929 266,00 грн.)

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює ПКУ.

Відповідно до статті 43 Податкового
кодексу України надміру внесені до
бюджету суми податку, що нараховані за
звітний період наростаючим підсумком з
початку року, зараховуються в рахунок
наступних платежів або повертаються
платнику податку не пізніше десяти
робочих днів з дня одержання письмової
заяви такого платника податку.

Порядок самостійного виправлення
помилок, що містяться у раніше поданій
платником податку податковій
декларації, визначено ст. 50 ПКУ: у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених ст. 102 ПКУ) платник податків
самостійно виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (окрім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

З 28 вересня 2011 року діє нова форма
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства, затверджена
наказом Міністерства фінансів України
від 28.09.2011 №1213 (далі Наказ №1213).

Якщо в результаті запровадження нового
податку або зміни правил оподаткування
змінюються форми податкової звітності,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
який затвердив такі форми, зобов'язаний
оприлюднити нові форми звітності. До
визначення нових форм декларацій
(розрахунків), які набирають чинності
для складання звітності за податковий
період, що настає за податковим
періодом, у якому відбулося їх
оприлюднення, є чинними форми
декларацій (розрахунків), чинні до
такого визначення (пункт 46.6 статті 46
ПКУ).

Враховуючи викладене, починаючи з
01.04.2012, при виправленні самостійно
виявлених помилок, що містяться у
раніше поданих податкових деклараціях
(у тому числі і за звітні (податкові)
періоди до 01.04.2011) використовується
чинна на сьогодні декларація з податку
на прибуток підприємства за формою,
затвердженою Наказом № 1213 (Лист ДПС
України від 5.10.2012 р. № 6386/10/06-406).

З урахуванням строків давності,
визначених ст. 102 ПКУ, 16 вересня 2013 року
ПАТ «Луганськтепловоз» подав до СДПІ в
електронній формі (на підставі п. 49.4 ст.
49 ПКУ) уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємств за 2010
рік № за формою, затвердженою
наказом №1213, у рядку 26 якої
задекларував суму 101 015,00 грн. як
«Зменшення податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду
(періодів), що уточнюється (ються)
(від'ємне значення (рядок 16- рядок 16
Податкової декларації, яка
уточнюється) + від'ємне значення (рядок
22 - рядок 22 Податкової декларації, яка
уточнюється) або рядок (сума рядків) 26 з
додатка (ів) ВП до Податкової
декларації)».

А оскільки абз. 2 пункту 46.4. ст. 46 ПКУ
встановлено, що у разі необхідності
платник податків може подати разом з
такою податковою декларацією
доповнення до такої декларації, які
складені за довільною формою, що
вважатиметься невід'ємною частиною
податкової декларації, таке доповнення
подається з поясненням мотивів його
подання, то позивач разом з уточнюючою
декларацією надав доповнення у вигляді
листа від 16.09.2013 №866-586 з метою розкриття
необхідності її подання.

Факт прийняття даної податкової
звітності податковим органом
підтверджується квитанціями № 1 та №2
від 16.09.2013 р.

Відповідач листом від 17.09.2013 р.
№3192/10/19-105 відмовив позивачу у визнанні
уточнюючої декларації з податку на
прибуток підприємства від 16.09.2013 р.
№ як податкової звітності з
причини того, що, на думку СДПІ, до
уточнюючою декларації не додано
обов'язкових додатків, які у
відповідності до абз. З п. 46.1 ст. 46 ПКУ є
її невід'ємною частиною, що є
порушенням цієї норми.

Не погодившись з даним висновком СДПІ,
ПАТ «Луганськтепловоз» направив лист
від 25.09.2013 р.- №003/191, яким вдруге просив
прийняти уточнюючу декларацію з
податку на прибуток підприємства від
16.09.2013 р. № та визнати її
податковою звітністю. В обґрунтування
даної вимоги позивач зазначив, що
групування доходів і витрат за ПКУ
відрізняється від того, що було в
момент чинності Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 р. № 334 - порівняти показники
строк двох декларації (застарілої та
діючої) не можливо з причини їх
суттєвих розбіжностей, крім того,
аналога додатку К6 до декларації,
затвердженої наказом №143, у діючій
декларації, затвердженої наказом №1213,
не існує.

Оскільки реакції від відповідача не
надійшло, 04 грудня 2013 року був
направлений ще один лист №866-906 від 04.12.13
з вимогою аналогічною тій, що викладена
у листі від 25.09.2013 р. №003/191. Згідно
відповіді СДПІ від 30.12.13 №9502/10/19-105
(отримано 31.12.13) податкова декларація не
прийнята, оскільки разом з нею не
подані обов'язкові додатки. При цьому
СДПІ відмову у прийнятті податкової
декларації мотивував порушеннями абз. 3
п. 46.1 ст. 46 ПКУ та п. 48.7 ст. 48 ПКУ, а саме:
додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною; податкова
звітність, яка складена з порушеннями,
не вважається податковою декларацією.

В даному випадку був заповнений лише 26
рядок декларації, інші не
заповнювалися, тобто суть уточнення
зачепила той рядок та показник, зміни в
якому не передбачають заповнення
будь-яких додатків до декларації, про
що зазначається безпосередньо
податковим органом:

- у листі ДПС в м. Києві від 05.10.2012 р.
№ 6386/10/06-406 «Щодо виправлення помилок з
податку на прибуток» - «Якщо
виправлення проводиться в уточнюючій
Декларації, то додаток ВП до Декларації
не заповнюється, а правильні значення
доходів, витрат, об'єкта обкладення
додатком на прибуток зазначаються в
такій Декларації.

На підставі порівняння податкового
зобов'язання такої Декларації та
Декларації, що уточнюється,
визначається сума збільшення
(зменшення) податкового зобов'язання,
пені та штрафу, які відображаються у
частині "Самостійне виправлення
помилок" (рядки 23 - 27).

У разі проведення виправлення помилок
за звітні (податкові) періоди до 01.04.2011
p., при визначенні значень рядків 23 та 26
Декларації проводиться порівняння
суми виправленого (правильного)
податкового зобов'язання та суми
податкового зобов'язання звітного
періоду, при розрахунку якого виявлена
помилка (рядок 14 декларації з податку
на прибуток підприємства, форму якої
затверджено наказом ДПА України від
29.03.2003 р. № 143).

Разом із Декларацією платник податку
має право надати до податкового органу
пояснення проведених виправлень».

- у офіційній консультації,
розташованої у розділі 110.30.03 Єдиної
бази податкових знань на веб-порталі
ДПС України - «Якщо будь-який рядок
декларації чи додатка до неї не
заповнюється у зв'язку з відсутністю
операції (суми), то в такому рядку
проставляється прочерк. У випадку не
заповнення окремих рядків з причини
відсутності відповідної операції
передбачені таким рядком додатки не
заповнюються та не подаються до
податкового органу».

Спірна податкова декларація містить
всі реквізити, перелічені в п. 48.3 та п.
48.4 Податкового кодексу України,
підписана відповідними посадовими
особами.

Податковий орган зобов'язаний прийняти
податкову декларацію без попередньої
перевірки зазначених у ній показників
та може направити письмове
повідомлення про відмову у прийнятті
податкової декларації виключно з
підстав заповнення її всупереч вимог
пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового
кодексу України.

З листів СДПІ від 25.09.2013 р. №003/191 та від
30.12.13 №9502/10/19-105 в якості підстави для
невизнання декларації не міститься
посилання на пункти 48.3 та 48.4 ст. 48 ПКУ,
не вбачається які саме обов'язкові
реквізити відсутні в декларації, які
саме додатки, на думку СДПІ
підприємство мало заповнити та подати,
виправляючи вищезазначену помилку та
яким чином підприємством порушено
вимоги п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПКУ.

За наведених обставин та на підставі
зазначених правових норм, відмова СДПІ
у прийнятті та визнанні уточнюючої
декларації з підстав, що викладені у
листах від 25.09.2013 р. №003/191 та від 30.12.13
№9502/10/19-105 є неправомірною.

Просили суд зобов'язати спеціалізовану
державну податкову інспекцію з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів прийняти 16
(шістнадцятим) вересня 2013 року
уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства
Публічне акціонерне товариство
«Луганськтепловоз» від 16.09.2013 р. (вх.
№) та визнати податковою
звітністю.

Зобов'язати Спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів здійснити відповідні
коригування даних в електронній базі
податкової звітності та картці
особового рахунку Публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз».

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні викладеному у позові,
просила суд задовольнити позовні
вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
вказала, що спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів уточнюючу податкову
декларацію від 16.09.13 (вх. № ) було
прийнято 16.09.13 про що свідчать
квитанції № 1, № 2.

Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів 16.09.2013р. отримано від ПАТ
«Луганськтепловоз» уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємств за 2010 рік №.

При отриманні уточнену податкову
декларацію було перевірено на
відповідність вимогам п.48.3 та п.48.4 ст.48
Податкового кодексу України, і за
результатом перевірки прийнято, але з
урахуванням положень п.48.7 ст.48 ПКУ не
визнано як податкову декларацію.

Про не визнання поданого уточненого
розрахунку податковою декларацією
було повідомлено ПАТ
«Луганськтепловоз» листом №3192/10/19-105
від 17.06.2013р. із зазначенням причин (в
п'ятиденний термін з дня отримання,
встановлений п.п.49.11.1 п.49.11 ст.49
Податкового кодексу України для
прийняття податкової декларації).

На листи ПАТ «Луганськтепловоз» від
25.09.2013р. №003/191 і №866-906 від 04.12.2013р.
Контролюючим органом повторно було
надано відповідь щодо причин прийняття
податкової звітності не як податкової
декларації.

Станом на 16.09.2013р. форма податкової
декларації з податку на прибуток
підприємств була затверджена Наказом
Міністерства фінансів України №1213 від
28.09.2011 і передбачала заповнення рядків
декларації та обов'язкове додання
додатків до окремих, визначених в формі
рядків, в разі їх заповнення.

Чинним законодавством не передбачено
можливості не заповнення рядків
декларації за причини важкості
проведення розрахунків, необхідних для
їх заповнення.

Причиною невизнання поданого
уточненого розрахунку податковою
декларацією є порушення вимог Наказу
Міністерства фінансів України №1213 від
28.09.2011 та положень п.46.1 щодо заповнення
рядків декларації та подання додатків
до неї, які є її невід'ємною частиною.

Форма податкової декларації з податку
на прибуток підприємства, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
№1213 від 28.09.2011р., передбачає заповнення
рядка 26 декларації «Зменшення
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду (ів), що
уточнюється (ються) від'ємне значення
(рядок 16 - рядок 16 Податкової
декларації, яка уточнюється) + від'ємне
значення (рядок 22 - рядок 22 Податкової
декларації, яка уточнюється) або рядок
(сума рядків) 26 з додатка (ів) ВП до
Податкової декларації».

Можливості визначення показника рядка
26 декларації іншим шляхом, ніж
визначення показників рядків 16 та 22
декларації (з їх заповненням,
відповідно) чинним законодавством
України не встановлено.

Відтак при заповнення рядку 26
декларації в обов'язковому порядку
підлягають визначенню (заповненню), а
так і розкладанню на складові частини,
показники, які в подальшому складають
рядок 26, а саме рядки 16 та 22, і в
подальшому рядки 14, 15, 20, 21.

Таким чином, Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів діяла правомірно та
відповідно до чинного законодавства

Просила у задоволенні позовних вимог
ПАТ «Луганськтепловоз» відмовити у
повному обсязі за необґрунтованістю.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що ПАТ
«Луганськтепловоз» є юридичною особою
та взятий на облік платника податків
(а.с.10-14).

У 2010 року ПАТ «Луганськтепловоз» подав
до СДПІ податкову декларацію з податку
на прибуток за 9 місяців 2010 року у
встановленій формі (затвердженої
наказом ДПАУ від 29.03.2003 р. № 143),
відповідно до якої сума податкового
зобов'язання з податку на прибуток (з
урахуванням суми зменшення податку)
склала 1 030 281,00 грн. (що відображено у
рядку 17 декларації).

Подаючи декларацію за результатами
діяльності за 2010 рік, позивачем було
задекларовано суму податку на прибуток
101 015,00 грн. та нараховано суму
податкового зобов'язання 0,00 грн. (рядок
14 декларації).

Погашення податкового зобов'язання за
2010 рік у сумі 101 015,00 грн. було здійснено
за рахунок зменшення суми нарахованого
податку, що відображалося в Додатку К6.

Додатки К6 до декларацій з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року та за 2010
рік були складені з дотриманні абз. «з»
п. 4.4.2 Закон України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» N 2181-III від 21.12.2000 та
разом з роз'яснювальною запискою
надані до податкового органу під час
здачі податкових декларацій, що не
заперечують сторони по справі.

З урахуванням строків давності,
визначених ст. 102 ПКУ, 16 вересня 2013 року
ПАТ «Луганськтепловоз» подав до СДПІ в
електронній формі (на підставі п. 49.4 ст.
49 ПКУ) уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємств за 2010
рік № за формою, затвердженою
наказом №1213, у рядку 26 якої
задекларував суму 101 015,00 грн. як
«Зменшення податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду
(періодів), що уточнюється (ються)
(від'ємне значення (рядок 16- рядок 16
Податкової декларації, яка
уточнюється) + від'ємне значення (рядок
22 - рядок 22 Податкової декларації, яка
уточнюється) або рядок (сума рядків) 26 з
додатка (ів) ВП до Податкової
декларації)» (а.с.19-22)

Позивач разом з уточнюючою декларацією
надав доповнення у вигляді листа від
16.09.2013 №866-586 з метою розкриття
необхідності її подання (а.с.23).

Факт прийняття даної податкової
звітності податковим органом
підтверджується квитанціями № 1 та № 2
від 16.09.2013 р.(а.с.24-25).

СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів листом від 17.09.2013 р.
№3192/10/19-105 відмовив позивачу у визнанні
уточнюючої декларації з податку на
прибуток підприємства від 16.09.2013 р.
№ як податкової звітності з
причини, що до уточнюючою декларації не
додано обов'язкових додатків, які у
відповідності до абз. З п. 46.1 ст. 46 ПКУ є
її невід'ємною частиною (а.с.26)

Не погодившись висновком СДПІ, ПАТ
«Луганськтепловоз» направив лист від
25.09.2013 р.- №003/191, яким вдруге просив
прийняти уточнюючу декларацію з
податку на прибуток підприємства від
16.09.2013 р. № та визнати її
податковою звітністю. В обґрунтування
даної вимоги позивач зазначив, що
групування доходів і витрат за ПКУ
відрізняється від того, що було в
момент чинності Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 р. № 334 - порівняти показники
строк двох декларації (застарілої та
діючої) не можливо з причини їх
суттєвих розбіжностей, крім того,
аналога додатку К6 до декларації,
затвердженої наказом №143, у діючій
декларації, затвердженої наказом №1213,
не існує (а.с.27).

04 грудня 2013 року був направлений лист
№866-906 від 04.12.13 з аналогічною вимогою
викладеній у листі від 25.09.2013 р. №003/191.
(а.с.28).

Згідно відповіді СДПІ від 30.12.13
№9502/10/19-105 податкова декларація не
прийнята, оскільки разом з нею не
подані обов'язкові додатки. СДПІ
відмову у прийнятті податкової
декларації мотивував порушеннями абз. 3
п. 46.1 ст. 46 ПКУ та п. 48.7 ст. 48 ПКУ, а саме:
додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною; податкова
звітність, яка складена з порушеннями,
не вважається податковою
декларацією(а.с.29).

Відповідно до п. 46.1. ст. 46 ПКУ податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями пункту 46.5
статті 46 цього Кодексу та чинному на
час її подання. Форма податкової
декларації повинна містити необхідні
обов'язкові реквізити і відповідати
нормам та змісту відповідних податку
та збору, (п. 48.1 ст. 48 ПКУ).

Згідно п. 49.1 та п. 49.3 ст. 49 ПКУ податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків. Податкова декларація
подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, в один із таких способів: а)
особисто платником податків або
уповноваженою на це особою; б)
надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення; в)
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

У разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку, (п.50.1 ст. 50 ПКУ).

Згідно п.п. 49.8, 49.9, 49.10 ст. 49 ПКУ прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

За умови отримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Відповідно до п. 49.15 ст. 49 ПКУ податкова
декларація, надіслана платником
податків або його представником поштою
або засобами електронного зв'язку,
вважається неподаною за умови її
заповнення з порушенням норм пунктів
48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та
надсилання податковим органом
платнику податків письмової відмови у
прийнятті його податкової декларації.

З аналізу вищезазначених приписів,
підставою для відмови у прийнятті
податкової декларації, є заповнення її
всупереч вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті
48 Податкового кодексу України. У цьому
випадку, якщо контролюючий орган
направляє письмове повідомлення про
відмову у прийнятті податкової
декларації, то такий платник податків
має право: подати податкову декларацію
та сплатити штраф у разі порушення
строку її подання; оскаржити рішення
органу державної податкової служби у
порядку, передбаченому статтею 56 цього
Кодексу.

Положення пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України містить
перелік обов'язкових реквізитів: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова
декларація;звітний (податковий) період,
що уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність;дата подання
звіту (або дата заповнення - залежно від
форми); ініціали, прізвища та
реєстраційні номери облікових карток
або інші відомості, визначені в абзаці
сьомому цього пункту, посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити: відмітка про звітування за
спеціальним режимом; код виду
економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період (пункт
48.4. ст. 48 ПКУ).

Відповідно до листа Головного
управління міністерства доходів і
зборів України в м. Києві «Щодо
виправлення помилок з податку на
прибуток N 6386/10/06-406, 05.10.2012 року форму
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 28.09.2011 р. № 1213 (далі - наказ № 1213).

До визначення нових форм декларацій
(розрахунків), які набирають чинності
для складання звітності за податковий
період, що настає за податковим
періодом, в якому відбулося їх
оприлюднення, є чинними форми
декларацій (розрахунків), чинні до
такого визначення (абз. 2 п. 46.6 ст. 46 ПКУ)).

З 01.04.2012 р., при виправленні самостійно
виявлених помилок, що містяться у
раніше поданих податкових деклараціях
(у тому числі і за звітні (податкові)
періоди до 01.04.2011 р.), використовується
Декларація за формою, затвердженою
наказом № 1213.

Декларація може подаватися платником
податку як звітна, так і уточнююча
(відповідні відмітки робляться в рядку
1 заголовної частини Декларації). При
цьому якщо Декларація подається як
уточнююча, то у рядку 2 її заголовної
частини зазначається звітний
(податковий) період, за який
проводиться уточнення.

Якщо виправлення проводиться в
уточнюючій Декларації, то додаток ВП до
Декларації не заповнюється, а
правильні значення доходів, витрат,
об'єкта обкладення податком на
прибуток зазначаються в такій
Декларації. На підставі порівняння
податкового зобов'язання такої
Декларації та Декларації, що
уточнюється, визначається сума
збільшення (зменшення) податкового
зобов'язання, пені та штрафу, які
відображаються у частині "Самостійне
виправлення помилок" (рядки 23 - 27).

Таким чином, позивачем подана
уточнююча податкова декларація за 2010
рік з вірно заповненими графами, з
уточнюючими виправленнями в рядку 26
відповідно до вищезазначених норм
податкового кодексу України (а.с.19-21).

Податкова декларація містить всі
реквізити, перелічені в пунктах 48.3, 48.4
ПК України та підписана відповідними
посадовими особами.

Слід зазначити, що групування доходів і
витрат за ПКУ відрізняється від того,
що було в момент чинності Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 р. № 334 -
порівняти показники строк двох
декларації (застарілої та діючої) не
можливо з причини їх суттєвих
розбіжностей, крім того, аналога
додатку К6 до декларації, затвердженої
наказом №143, у діючій декларації,
затвердженої наказом №1213, не існує.

Пункти 48.3 та 48.4 ст. 48 ПКУ містять
вичерпаний перелік підстав для відмови
у прийнятті декларації - не подання
додатків до декларації, які мають бути
подані, зазначеними пунктами не
передбачено.

За наведених обставин та на підставі
зазначених правових норм, відмова
відповідача у прийнятті та визнанні
уточнюючої декларації з підстав, що
викладені у листах є неправомірною.

З ціллю повного захисту прав позивача,
суд вважає за можливе застосувати ст. 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнавши бездіяльність
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів щодо неприйняття та
визнання податковою звітністю
уточнюючої податкової декларації з
податку на прибуток публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» від 16 вересня 2013
року № .

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
N 2747 від 06.07.2005 року якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст..ст. 2, 3, 11,17-18, 71-72, 94, 158-163,167
Кодексу адміністративного
судочинства, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» до спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про визнання
бездіяльності противоправною,
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити.

Визнати бездіяльність спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів щодо
неприйняття та визнання податковою
звітністю уточнюючої податкової
декларації з податку на прибуток
публічного акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» від 16 вересня 2013
року № противоправною.

Зобов'язати спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів прийняти та визнати
податковою звітністю уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток публічного акціонерного
товариства «Луганськтепловоз» від 16
вересня 2013 року № .

Зобов'язати спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів здійснити відповідні
коригування даних в електронній базі
податкової звітності та картці
особового рахунку по уточнюючій
податковій декларації з податку на
прибуток публічного акціонерного
товариства «Луганськтепловоз» від 16
вересня 2013 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства «Луганськтепловоз» судовий
збір у сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні
08 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено 24
лютого 2014 року.

Суддя
Т.І. Ковальова