Справа № 802/316/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 лютого 2014 р.
Справа № 802/316/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Попової Н.С.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача:
Порхун Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1

до: управління державної міграційної
служби у Вінницькій області

про: визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

03.02.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - ОСОБА_1 з адміністративним
позовом до управління державної
міграційної служби у Вінницькій
області (далі - УДМС у Вінницькій
області). У позовній заяві позивач
просив визнати незаконною
бездіяльність посадових осіб
управління державної міграційної
служби України у Вінницькій області по
відмові у видачі закордонного паспорта
та зобов'язати видати закордонний
паспорт.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те що, він звернувся у
УДМС у Вінницькій області щодо
отримання паспорта громадянина
України для виїзду за кордон та надав
усі необхідні документи. Проте, отримав
відмову у видачі паспорта із
посиланням на порушення щодо нього
кримінальної справи, та надання
неправдивих відомостей, що згідно п. 6
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» є підставою для тимчасової
відмови у видачі закордонного
паспорта. На думку позивача, у
відповідача не було будь-яких підстав
для відмови в оформленні закордонного
паспорту, так як він виконав всі вимоги
чинних Правил для оформлення паспорта
у разі тимчасового виїзду за кордон.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали позов
та просили задовольнити його з підстав
наведених в позовній заяві.

Відповідач подав заперечення на позов
(а.с.14-16), в якому зазначив, що відповідач
для оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду і в'їзду
за кордон надав неправдиві відомості
та встановлено, що позивач
притягувався до кримінальної
відповідальності. У зв'язку із
вказаним, представник відповідача
просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Заслухавши сторону позивача та
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд даючи правову оцінку
спірним правовідносинам виходив з
наступного.

30.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся до УДМС у
Вінницькій області з документами для
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду і за
кордон.

24.01.2014 року управління Державної
міграційної служби у Вінницькій
області надано позивачу висновок про
відмову у видачі закордонного паспорта
у зв'язку із притягненням його до
кримінальної відповідальності за
скоєння злочину, а тому згідно п. 6 ст. 6
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України» є підставою для тимчасової
відмови у видачі закордонного
паспорта.

Враховуючи зазначене, позивач вважає,
що відмова в оформленні паспорту для
виїзду за кордон є неправомірною та
такою, що порушує його право у зв'язку
із чим звернувся із адміністративним
позовом до суду.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
рішенню, суд зазначає, що порядок
здійснення права громадян України на
виїзд з України і в'їзд в Україну,
порядок оформлення документів для
зарубіжних поїздок і порядок
розв'язання спорів у цій сфері
визначені Законом України «Про порядок
виїзду з України i в'їзду в Україну
громадян України» № 3857-ХІІ від 21.01.94 р.
(далі - Закон № 3857-ХІІ) та постановою
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Правил оформлення i
видачі паспортів громадянина України
для виїзду за кордон i проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення» № 231 від 31.03.95
р. зі змінами та доповненнями, (далі -
Правила № 231).

Відповідно до ст. 7 даного Закону №
3857-ХІІ, правила оформлення і видачі
паспортів, їх тимчасового затримання
та вилучення визначаються відповідно
до цього Закону Кабінетом Міністрів
України і підлягають опублікуванню.

Згідно ст. 4 Закону України № 3857-ХІІ,
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться: громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. У виняткових випадках (за
наявності вимог держави, до якої
здійснюється виїзд, чи вимог
міжнародної організації, для участі в
заходах якої здійснюється виїзд, а
також у разі виїзду на постійне
проживання за кордон усиновленої
іноземцями дитини - громадянина
України) паспорт може бути оформлено до
досягнення громадянином 18-річного
віку.

Особи, які звертаються за отриманням
паспорта, сповіщають дані про себе,
відомості про сімейний стан і
наявність неповнолітніх дітей та
утриманців, про відсутність обставин,
що обмежують відповідно до цього
Закону право на виїзд за кордон.
Паспорт громадянина України для виїзду
за кордон оформляється на період до
десяти років з можливістю продовження
на такий же термін. Продовження терміну
дії паспорта провадиться у порядку,
встановленому для оформлення його
видачі.

Статтею 6 Закону України № 3857-ХІІ
встановлено підстави для тимчасових
обмежень у праві виїзду громадян
України за кордон, а саме:
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадках, якщо:

1) він обізнаний з відомостями, які
становлять державну таємницю, - до
закінчення терміну, встановленого
статтею 12 цього Закону;

2) діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань,
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України;

3) стосовно нього у порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення
кримінального правопорушення - до
відбуття покарання або звільнення від
покарання;

5) він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань;

6) він свідомо сповістив про себе
неправдиві відомості - до з'ясування
причин і наслідків подання неправдивих
відомостей;

7) він підлягає призову на строкову
військову службу - до вирішення питання
про відстрочку від призову;

8) щодо нього подано цивільний позов до
суду - до закінчення провадження у
справі;

9) він за вироком суду визнаний особливо
небезпечним рецидивістом чи перебуває
під адміністративним наглядом міліції
- до погашення (зняття) судимості чи
припинення нагляду.

Згідно пункту 2 Правил № 231, оформлення
на підставі заяви і видача
паспорта/проїзного документа
здійснюється громадянам України: які
постійно проживають в Україні, -
територіальними органами та
підрозділами Державного департаменту
у справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб.

Пунктом 5 Правил № 231 встановлено, що
заява щодо оформлення
паспорта/проїзного документа
подається особисто або через своїх
законних представників до: управлінь
(відділів) у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
головних управлінь, управлінь МВС в
АРК, областях, мм. Києві та Севастополі
(далі - територіальні органи), відділів
(секторів) у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
міських, районних управлінь, відділів
МВС (далі - підрозділи) за місцем
проживання в Україні або
міжрегіональних центрів видачі
паспортних документів незалежно від
місця проживання в Україні.

Відповідно до п.10 Правил № 231 для
оформлення паспорта у разі тимчасового
виїзду за кордон подається:
заява-анкета встановленого зразка;
паспорт громадянина України, свідоцтво
про народження (для осіб віком до 16
років) (після прийняття документів
повертається); копія виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Таким чином, Закон передбачає
виключний перелік документів, які має
подати громадянин для оформлення
закордонного паспорта.

Матеріалами справи встановлено, ОСОБА_1
звернувся до УДМС у Вінницькій області
з документами для оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

При цьому позивач надав до
відповідного органу всі необхідні
документи, які передбачені пунктом 10
Правил № 231 та сповістив всі необхідні
дані про себе, відомості про сімейний
стан і наявність неповнолітніх дітей
та утриманців, про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(а.с.28-35).

Суд звертає увагу, що ані Закон №
3875-ХІІ ані Правила № 231 не покладають на
особу, яка звертається із заявою про
оформлення закордонного паспорту
обов'язку повідомити інформацію про
наявність чи відсутність порушеної
щодо особи кримінальної справи.

Попри те, 24.01.2014 року управління
Державної міграційної служби у
Вінницькій області надало позивачу
висновок про відмову у видачі
закордонного паспорта у зв'язку із
притягненням його до кримінальної
відповідальності за скоєння злочину,
та із посиланням на п. 6 ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
відповідач тимчасово відмовив у видачі
закордонного паспорта (а.с.5).

При цьому відповідачем зазначено, що за
наявної інформації наданої УІАЗ УМВС
України у Вінницькій області відносно
позивача порушено кримінальні справи,
що відповідно до пп. 3,4,9 п. 22 Правил
обмежує право громадянина на виїзд за
кордон і є підставою для відмови у
видачі паспорта.

Надаючи оцінку рішенню відповідача про
тимчасову відмову позивачу у видачі
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон, із наведених підстав
(п.6 ст. 6 Закону), суд зазначає, що про
протиправність такого свідчить, те що
відповідачем не надано доказів
сповіщення позивачем про себе
неправдивих відомостей, повідомлення
яких є обов'язковим. При цьому
неповідомлення позивачем про
наявність порушеної щодо нього
кримінальної справи не може бути
підставою для тимчасової відмови у
видачі паспорта оскільки зазначення
такої інформації не є обов'язком особи
яка звертається з метою оформлення
паспорту.

Суд критично оцінює посилання
відповідача як на підставу заперечень
проти адміністративного позову на п. 22
Правил № 231 із наступних мотивів.

Так, за приписами п. 22 Правил № 231
громадянину може бути тимчасово
відмовлено у видачі паспорта/проїзного
документа у разі, коли:

1) він обізнаний з відомостями, що
становлять державну таємницю, - до
закінчення строку, встановленого
Законом України «Про державну
таємницю» (у разі виїзду за кордон на
постійне проживання);

2) діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання, - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, чи забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України;

3) стосовно нього в порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення
кримінального правопорушення, - до
відбуття покарання або звільнення від
покарання;

5) він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи), - до виконання
зобов'язань;

6) він свідомо сповістив про себе
неправдиві відомості, - до з'ясування
причин і наслідків подання неправдивих
відомостей;

7) він підлягає призову на строкову
військову службу, - до вирішення
питання про відстрочку від призову;

8) щодо нього подано цивільний позов до
суду, - до закінчення провадження у
справі;

9) він перебуває під адміністративним
наглядом органів внутрішніх справ, - до
припинення нагляду.

Пунктом 13 Правил № 231 передбачено, що
підставою для оформлення
паспорта/проїзного документа чи
обґрунтованої відмови у його видачі є
рішення, прийняте начальником (або його
заступником) відповідного
територіального органу або підрозділу,
посадовою особою дипломатичного
представництва чи консульської
установи України в порядку,
встановленому відповідно МВС і МЗС.

При цьому, відповідно до п. 23 Правил №
231, рішення про відмову у видачі
паспорта/проїзного документа
приймається за наявності в
територіальному органі або підрозділі
інформації про існування підстав,
зазначених у пункті 22 цих Правил.

Мотиви відмови у видачі громадянинові
України паспорта/проїзного документа
доводяться до відома заявника в
письмовій формі.

Відповідно до пункту 10 Наказу МВС
України від 21.12.2004, № 1603 «Про
затвердження Порядку провадження за
заявами про оформлення паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини»,
територіальні органи та територіальні
підрозділи, що прийняли заяву-анкету
про оформлення паспорта / проїзного
документа, вживають заходів до
з'ясування наявності чи відсутності в
осіб, старших 14 років, підстав для
тимчасової відмови у видачі паспорта /
проїзного документа, перелічених у
пункті 22 Правил № 231 .

Абзацом 3 п. 12 вказаного Наказу № 1603
встановлено, що перевірка наявності чи
відсутності обставин, що обмежують
право громадянина на виїзд за кордон
відповідно до підпунктів 3, 4 і 9 пункту 22
Правил здійснюється вказаними
територіальними органами та
територіальними підрозділами через
відповідні управління (відділи)
інформаційних технологій ГУМВС, УМВС.
Відповідна інформація підрозділу
інформаційних технологій береться до
уваги протягом місяця з моменту її
надання та долучається до заяви-анкети.

Відносно осіб, засуджених за вчинення
злочину, працівники служби
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб уживають заходів для
з'ясування факту відбування покарання
або звільнення від нього.

Водночас, приймаючи рішення про
тимчасову відмову у видачі паспорту
відповідач виходив із того, що за
даними УІАЗ УМВС України у Вінницькій
області станом на 06.12.2013 року ОСОБА_1 є
особою, яка притягується до
кримінальної відповідальності за
скоєння злочину:

1) 03.03.1999 року - Вінницьким РВ за ст. 19, ч.2
ст. 140 КК України КС № 99040005. Рішення по
справі немає.

2) 18.07.2002 року - Прокуратура Вінницької
області за ч. 1 ст. 369 КК України КС №
01275024. Рішення по справі немає (а.с.26).

Натомість, як встановлено із відповіді
прокуратури Вінницької області від
19.03.2008 року № 06/1-1403-05 кримінальну справу
по обвинуваченню ОСОБА_1 передбачених
ч. 1 ст. 369 КК України закрито на підставі
ч. 2 ст. 213 КПК України (а.с.36).

Надаючи оцінку наведеному, суд звертає
увагу на те, що п. 22 Правил № 231 (у
редакції чинній на момент виникнення
спору) серед підстав для тимчасової
відмови у видачі паспорта не містить
підставу у виді наявності щодо особи
порушеної кримінальної справи. Отже,
дані що повідомлені УІАЗ УМВС України у
Вінницькій області не можуть бути
підставою для тимчасової відмови
ОСОБА_1 у видачі паспорта.

Проаналізувавши докази в їх сукупності
суд дійшов до висновку, що доводи
відповідача стосовно порушення ОСОБА_1
вимог пп. 3,4,9 п. 22 Правил № 231 є
протиправними, оскільки при подані
документів для оформлення і видачі
закордонного паспорта відсутня вимога
про подання відомостей щодо наявності
порушеної кримінальної справи. Тому,
неповідомлення такої інформації не
може бути підставою із посиланням на п.
6 ст. 6 Закону для тимчасової відмови
ОСОБА_1 у видачі паспорта.

Водночас, слід зазначити, що відповідно
до ч.2 ст. 11 КАС України суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач просить визнати незаконною
бездіяльність посадових осіб
управління державної міграційної
служби України у Вінницькій області по
відмові у видачі закордонного паспорта
та зобов'язати видати закордонний
паспорт. Разом із тим, за наслідками
розгляду справи суд встановив, що
позивач звернувся із позовом до суду з
метою захисту порушеного права на
отримання паспорта громадянина
України для виїзду за кордон, тимчасова
відмова у видачі якого оформлена
рішенням у формі Висновку про відмову у
видачі закордонного паспорта яке
затверджено заступником начальника
Управління державної міграційної
служби України у Вінницькій області
від 06.12.2013 року.

Отже, на переконання суду, саме вказане
рішення суб'єкта владних повноважень -
відповідача у справі спричинило
порушення прав та інтересів позивача, а
тому суд доходить висновку, про
наявність підстав для визнання
протиправним та скасування рішення у
формі Висновку про відмову у видачі
закордонного паспорта яке затверджено
заступником начальника Управління
державної міграційної служби України у
Вінницькій області від 06.12.2013 року.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
заступника начальника УДМС у
Вінницькій області видати закордонний
паспорт суд зазначає, що згідно Закону
України «Про порядок виїзду з України i
в'їзду в Україну громадян України» та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Правил оформлення i
видачі паспортів громадянина України
для виїзду за кордон i проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення» № 231 від 31.03.1995
р. рішення про видачу паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон приймається територіальним
органом Державної міграційної служби
України, а не посадовими особами.

Вищезазначені повноваження
відповідача є дискреційними
повноваженнями, тобто, повноваженням,
яке надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення. Так,
суд при розгляді даної справи
встановив, що факт порушення щодо
позивача кримінальної справи не може
обмежувати його право на отримання
паспорта. Проте, суд не наділений
повноваженнями перевірити наявність
чи відсутність інших обставин із якими
ст. 6 Закону та п. 22 Правил № 231
пов'язують наявність підстав для
відмови у видачі паспорта. Тому, суд
доходить висновку про наявність
підстав для зобов'язання Управління
державної міграційної служби України у
Вінницькій області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон від 30.10.2013 року із
урахуванням висновків суду.

При вирішенні питання про розподіл
судових витрат суд керується нормами
ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення у формі Висновку про відмову у
видачі закордонного паспорта яке
затверджено заступником начальника
Управління державної міграційної
служби України у Вінницькій області
06.12.2013 року.

Зобов'язати Управління державної
міграційної служби України у
Вінницькій області повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 про оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон від 30.10.2013 року із
урахуванням висновків суду.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений при
зверненні до суду судовий збір в
розмірі 34 грн. 21 коп. шляхом його
безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків Управління
державної міграційної служби України у
Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович