Справа № 819/133/14-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/133/14-a

"12" лютого 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

Головуючого судді Жука А.В.

при секретарі судового засідання:
Порплиці Т.В.

за участю:

прокурорів: Антонюк О.Р., Процик Е.Р.

представника відповідача: Байсана В.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Тернополі адміністративну справу

за адміністративним позовом Прокурора
Теребовлянського району
Тернопільської області

до Теребовлянської районної ради
Тернопільської області

про визнання протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Теребовлянського району
(надалі - позивач) звернувся до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовом до
Теребовлянської районної ради
Тернопільської області (надалі -
відповідач, рада) про визнання
протиправними дій Теребовлянської
районної ради про включення до порядку
денного пленарного засідання сесії
Теребовлянської районної ради 27 січня
2014 року питань не віднесених до її
компетенції, а саме: "Про утворення
загону народної самооборони
Теребовлянської районної ради", "Про
утворення виконкому Теребовлянської
районної ради" та "Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України".

04 лютого 2014 року прокурором подано
заяву №54-362вих.14 від 03.02.2014 про
збільшення позовних вимог, в якій
прокурор просив визнати протиправними
дії Теребовлянської районної ради про
включення до порядку денного
пленарного засідання сесії
Теребовлянської районної ради 27 січня
2014 року питань не віднесених до її
компетенції, а саме: "Про утворення
загону народної самооборони
Теребовлянської районної ради", "Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України",
"Про утворення виконкому
Теребовлянської районної ради" та "Про
заборону діяльності та використання
символіки Партії регіонів та
Комуністичної партії на території
Теребовлянського району" та прийняття
рішень з цих питань, а також про
визнання незаконними та скасування
рішень сесії Теребовлянської районної
ради від 27.01.2014 року №401 "Про утворення
загону народної самооборони
Теребовлянської районної ради", №400
"Про визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України",
№403 "Про утворення виконкому
Теребовлянської районної ради" та п. 8
рішення сесії Теребовлянської
районної ради №402 від 27.01.2014 року "Про
суспільно-політичну ситуацію в
державі".

До початку судового розгляду справи по
суті прокурором в судовому засіданні
06.02.2014 змінено предмет
адміністративного позову та збільшено
позовні вимоги, а саме: прокурор
просить визнати протиправними та
скасувати рішення сесії
Теребовлянської районної ради "Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України"
№400 від 27.01.2014, "Про утворення загону
народної самооборони Теребовлянської
районної ради" №401 від 27.01.2014, "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Державі" №402 від 27.01.2014, "Про утворення
виконкому Теребовлянської районної
ради" №403 від 27.01.2014 та Про використання
червоно-чорного прапора та прапора
Ради Європи як частини символіки
Теребовлянського району" №404 від 27.01.2014.

Вимоги обґрунтовані тим, що проведеною
перевіркою у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів в
Теребовлянській районній раді
встановлено, що рішення від 27.01.2014 року
№400, №401, №402, №403, №404 прийняті за
межами повноважень, наданих органам
місцевого самоврядування.

У судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримала, з підстав наведених
у адміністративному позові.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, надав пояснення
аналогічні письмовим запереченням
№42/5-8 від 05.02.2014 та №53/5-8 від 11.02.2014,
наголосив, що оскаржувані рішення
прийняті на підставі та в межах
повноважень, визначених Конституцією
та Законами України. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення прокурора та представників
відповідача, оцінивши представлені у
справі докази у їх сукупності, на
підставі чинного законодавства, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.01.2014 на двадцять
дев'ятій сесії Теребовлянської
районної ради шостого скликання
прийнято рішення "Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України" №400, "Про
утворення загону народної самооборони
Теребовлянської районної ради" №401,
"Про суспільно-політичну ситуацію в
Державі" №402, "Про утворення виконкому
Теребовлянської районної ради" №403 та
Про використання червоно-чорного
прапора та прапора Ради Європи як
частини символіки Теребовлянського
району" №404.

Прокурором Теребовлянського району
Тернопільської області на підставі
постанови прокурора №54_272_вих-14 від 28
січня 2014 року проведено перевірку у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів у
Теребовлянській районній раді
Тернопільської області. Перевіркою
були виявлені порушення закону, при
цьому подання прокурором не вносилось,
прокурор звернувся до суду з
адміністративним позовом про
скасування вказаних рішень двадцять
дев'ятої сесії шостого скликання
Зборівської районної ради від 27.01.2014
року.

При вирішенні позовних вимог суд
виходить з наступного.

Нагляд за додержанням і застосуванням
законів, зокрема, відповідністю актів,
які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам здійснює прокуратура
відповідно до пункту 9 розділу XV
"Перехідні положення" Конституції
України та Закону України "Про
прокуратуру".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
прокуратуру", предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є,
зокрема, відповідність актів, що
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено,
що прокурор, без внесення подання, може
звернутися до суду щодо визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Відтак, прокурор в межах повноважень, у
порядку та в спосіб, передбачений
законом, звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
(далі - Закон 280/97) (із змінами та
доповненнями на час розгляду справи).

Главою 4 Закону 280/97 встановлені
повноваження районних та обласних рад.
Зокрема статтею 43 Закону 280/97 визначено
перелік питань, які вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
районної чи обласної ради.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 "У справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування)") надано офіційне
тлумачення ч.2 ст.19 Конституції України.
Конституційний суд зокрема зазначив,
що органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

З метою встановлення відповідності
оспорюваних рішень сесії
Теребовлянської районної ради
вищезазначеному конституційному
положенню суд звернеться до аналізу
кожного рішення.

Рішенням №400 "Про визнання Народної
Ради України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України" від 27.01.2014 року двадцять
дев'ятої сесія Теребовлянської
районної ради вирішено: визнати
Народну Раду України органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України, повноваження на
створення якого надані рішенням
Всенародних зборів громадян, які
відбулися 19 січня 2014 року на Майдані
Незалежності у місті Києві;
рекомендувати сільським, селищним,
міській радам невідкладно скликати
позачергові сесії відповідних рад для
розгляду та вирішення питання щодо
визнання Народної Ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України;
звернутися до Ради Європи,
Європейського Союзу, ОБСЄ та
міжнародного співтовариства з
проханням допомогти Українському
народові зберегти демократичний
устрій і не допустити остаточного
встановлення в Україні диктатури та
узурпації влади Президентом України;
встановити, що на території
Теребовлянського району не можуть
проводитися заходи за участю особового
складу Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
інших правоохоронних органів з
використанням спеціальних засобів,
зброї та військової техніки, що
спрямовані на обмеження прав громадян
на проведення мирних зібрань.

Як вбачається з преамбули рішення №400,
воно прийняте на підставі ст.5 та
розділу ХІ Конституції України та
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" з метою
реалізації права народу України на
самовизначення та безпосереднє
здійснення влади, в зв'язку з
узурпацією влади Президентом України
та Верховною Радою України через
прийняття 16 січня 2014 року в
неконституційний спосіб ряду законів,
які ведуть до встановлення диктатури в
державі та звужують зміст і обсяг
існуючих прав і свобод громадян,
керуючись рішенням народного Віче та
рекомендаціями потсійної комісії
Теребовлянської районної ради з питань
законності, правової політики та
захисту прав людини.

Суд вважає безпідставним та
необґрунтованим посилання у преамбулі
прийнятого рішення на ст. 5 Конституції
України. Так, вказана норма визначає, що
народ здійснює владу безпосередньо і
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування. Проте, цією
нормою і передбачено, що ніхто не може
узурпувати державну владу.

Крім того, Конституційний суд України
своїм рішенням у справі №1-5/2005 за
конституційним поданням 60 народних
депутатів України про офіційне
тлумачення положень частини першої
статті 103 Конституції України в
контексті положень її статей 5, 156 та за
конституційним зверненням окремих
громадян дав офіційне тлумачення
положень частин другої, третьої,
четвертої статті 5 Конституції України
(справа про здійснення влади народом).

Згідно тлумачення Контстиуційного
суду України, положення частини
четвертої статті 5 Конституції України
"ніхто не може узурпувати державну
владу" треба розуміти як заборону
захоплення державної влади шляхом
насилля або в інший неконституційний
чи незаконний спосіб органами
державної влади та органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
громадянами чи їх об'єднаннями.

Згідно вимог ст.69 Закону України "Про
Конституційний Суд України" є
обов'язковим до виконання всіма
органами держави та місцевого
самоврядування.

Вищенаведене дозволяє суду прийти до
висновку, що ні нормами Конституції,
ані нормами жодного іншого
законодавчого акту не передбачено таку
форму (орган) здійснення народовладдя
як Народна рада України, а визнання
такої органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України
не входить до компетенції
Теребовлянської районної ради та
суперечить ч.4 ст.5 Конституції України.

Неправомірним є також і п. 3
вищезазначеного рішення, оскільки
організаційно-правова основа для
діяльності Збройних сил України та
органів Міністерства внутрішніх справ
України (в тому числі обмеження щодо
проведення заходів) встановлюється
Конституцією України та спеціальними
законами України: Законом України "Про
збройні сили України" від 06.12.1991 року №
1934-XII та Законом України "Про міліцію"
від 20.12.1990 року № 565-XII та рядом
підзаконних нормативно-правових актів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.39
Конституції України, обмеження щодо
реалізації права громадян України на
мирні зібрання може встановлюватися
судом відповідно до закону і лише в
інтересах національної безпеки та
громадського порядку - з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення або
захисту прав і свобод інших людей.

Разом з тим, статтею 43 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
не передбачено права районної ради на
вирішення зазначеного роду питання, а
як зазначено вище такі питання
відносяться до компетенції інших
органів держаної влади.

З вищевикладених мотивів, рішення
сесії Теребовлянської районної ради
№400 від 29 січня 2014 року є протиправним,
а отже його слід скасувати.

З аналогічних мотивів сесією
Теребовлянської районної ради
прийнято рішення №401 від 27 січня 2014
року "Про утворення загону народної
самооборони Теребовлянської районної
ради", яким вирішено утворити Загін
народної самооборони Теребовлянської
районної ради, затверджено положення
про Загін народної самооборони
Теребовлянської районної ради,
затверджено зразки зовнішніх знаків
розпізнавання членів Загону народної
самооборони Теребовлянської районної
ради, призначено керівника Загону
народної самооборони Теребовлянської
районної ради та рекомендовано йому
кандидатури заступників, доручено
Загону народної самооборони
Теребовлянської районної ради
забезпечити охорону адміністративних
приміщень, що належать до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міста Теребовлянського району, а
також охорону громадського порядку при
проведенні мирних зібрань громадян
України на території Теребовлянського
району, доручено виконавчому апарату
Теребовлянської районної ради
розробити проект програми
забезпечення фінансування Загону
народної самооборони Теребовлянської
районної ради та надати пропозиції
механізму фінансування, які подати на
затвердження чергової сесії
Теребовлянської районної ради,
рекомендовано сільським, селищним,
міській радам розглянути питання щодо
утворення належних Загонів народної
самооборони.

Суд вважає, що дане рішення є також
протиправним виходячи з наступних
підстав:

Право на створення громадських
об'єднань для участі в охороні
громадського порядку надано
громадянам в порядку, установленому
Законом України "Про участь громадян в
охороні громадського порядку і
державного кордону".

Статтями 4, 15 вказаного Закону
визначено, що рішення про створення
громадських формувань з охорони
громадського порядку і державного
кордону приймається на зборах
(конференціях) громадян, а органи
місцевого самоврядування надають
допомогу та підтримку у їх створенні.

Статтею 7 Закону України "Про міліцію"
передбачено, що на території України
забороняється створення військових
або інших збройних формувань чи груп,
не передбачених законодавством
України.

З системного аналізу вищенаведених
законодавчих актів, суд приходить до
висновку, що громадські об'єднання для
участі в охороні громадського порядку
можуть утворюватися громадянами
України, а органам місцевого
самоврядування надано лише право на
надання допомоги та підтримки у їх
створенні, а не утворенні та формуванні
такого громадського об'єднання.

Не передбачено повноважень районних
рад на створення громадських об'єднань
по охороні громадського порядку і ст. 43
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Враховуючи те, що Загін народної
самооборони Теребовлянської районної
ради відповідно до свого положення є
нічим іншим як громадським об'єднанням,
то суд вважає, що у Теребовлянської
районної ради не було повноважень на
його створення, а відтак є
неправомірним та підлягає до
скасування і рішення сесії №401 від 27
січня 2014 року.

Також на двадцять дев'ятій сесії
Теребовлянської районної ради 27 січня
2014 року також прийнято рішення №403 "Про
утворення виконкому Теребовлянської
районної ради".

Згідно даного рішення районна рада
вирішила утворити виконком
Теребовлянської районної ради, як
координаційний орган щодо здійснення
структурними підрозділами
Теребовлянської районної державної
адміністрації повноважень у
відповідності до Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" та
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" та визначено
персональний склад виконкому, доручено
виконавчому апарату Теребовлянської
районної ради розробити проект
положення про виконавчий комітет
Теребовлянської районної ради з
подальшим затвердженням його на
черговій сесії Теребовлянської
районної ради.

Відповідно до ст. 72 Закону № 280/97- ВР
місцеві державні адміністрації є
підзвітними відповідним районним,
обласним радам у виконанні програм
соціально-економічного і культурного
розвитку, районних, обласних бюджетів,
підзвітними і підконтрольними у
частині повноважень, делегованих їм
відповідними районними, обласними
радами, а також у виконанні рішень рад з
цих питань.

Разом з тим, суд вважає, що реалізація
даної підконтрольності та
підзвітності виражається відповідних
у повноваженнях районної ради,
визначених п.п. 28, 29 та 30 ст.43 Закону №
280/97- ВР, а саме:

- заслуховування звітів голів місцевих
державних адміністрацій, їх
заступників, керівників структурних
підрозділів місцевих державних
адміністрацій про виконання програм
соціально-економічного та культурного
розвитку, бюджету, рішень ради із
зазначених питань, а також про
здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм радою
повноважень;

- прийняття рішень про недовіру голові
відповідної місцевої державної
адміністрації;

- прийняття рішень про звернення до
суду щодо визнання незаконними актів
місцевих органів виконавчої влади,
підприємств, установ та організацій,
які обмежують права територіальних
громад, повноваження органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Крім того, частиною 2 статті 31 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" від 09.04.1999 року № 586-XIV
(далі - Закон № 586-XIV) встановлено, що
структурні підрозділи місцевих
державних адміністрацій підзвітні та
підконтрольні відповідним
міністерствам, іншим центральним
органам виконавчої влади.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
виконавчі комітети є виконавчими
органами сільських, селищних, міських,
районних у містах (у разі їх створення)
рад.

Пунктом 3 частини 1 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" передбачено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання утворення виконавчого
комітету ради, визначення його
чисельності, затвердження
персонального складу; внесення змін до
складу виконавчого комітету та його
розпуск.

Аналіз вищенаведених законодавчих
норм вказує на те, що районні ради не
наділені повноваженнями щодо
створення виконавчого комітету,
оскільки його створення можливе у
складі сільської, селищної, міської
ради.

З врахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що створивши
виконком Теребовлянської районної
ради, відповідач вийшов за межі наданих
йому повноважень, у зв'язку з чим
рішення Теребовлянської районної ради
№403 "Про утворення виконкому
Теребовлянської районної ради"
суперечить вимогам Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" та
також підлягає визнанню протиправним
та скасуванню.

Також двадцять девятою сесією
Теребовлянської районної ради 27.01.2014
прийнято рішення "Про використання
червоно-чорного прапора та прапора
Ради Європи як частину символіки
Теребовлянського району" №404, яким
вирішено:

1. Затвердити червоно-чорний прапор та
прапор Ради Європи як частину
символіки Теребовлянського району, яка
відображає історичні, культурні,
соціально-економічні та інші
територіальні особливості і традиції
усього Теребовлянського району.

2. Затвердити Положення про зміст, опис
та порядок використання
червоно-чорного прапора та прапора
Ради Європи як частини символіки
Теребовлянського району.

Вказане рішення прийнято на підставі
статей 22 та 43 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", з
урахуванням пропозицій органів
місцевого самоврядування
Теребовлянського району, враховуючи
рекомендації постійної комісії
Теребовлянської районної ради з питань
законності, правової політики та
захисту прав людини.

Аналізуючи правомірність вказаного
рішення суд виходить з наступного.

У ч. 1 ст. 20 Конституції України
визначено перелік державних символів
України. Ними є Державний прор України,
Державний Герб України та Державний
Гімн України.

Статтею 22 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
з урахуванням пропозицій органів
місцевого самоврядування сіл, селищ,
міст районними, обласними радами може
бути затверджена символіка відповідно
району, області. Зміст, опис та порядок
використання символіки територіальних
громад сіл, селищ, міст, районів і
областей визначаються відповідною
радою згідно з законом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 43 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виключно на пленарних
засіданнях ради вирішуються питання,
зокрема, щодо затвердження відповідно
до закону Положення про зміст, опис та
порядок використання символіки району,
області.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 22
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" власна
символіка територіальної громади
повинна відображати її історичні,
культурні, соціально-економічні та
інші місцеві особливості і традиції.

Як вбачається з матеріалів справи
рішення Теребовлянської районної ради
№404 від 27.01.2014 прийняте за пропозицією
органів місцевого самоврядування
адміністративно-територіальних
одиниць Теребовлянського району, а
саме - Струсівської сільської ради та
Плебанівської сільської ради, які
оформлені у вигляді листів.

Разом з тим, пропозиції лише двох
адміністративно-територіальних
одиниць Теребовлянського району не
можуть відображати спільну позицію
територіальних громад сіл, селищ, міста
всього Теребовлянського району.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що прапор Ради Європи, що
являє собою синє прямокутне полотнище
зі співвідношенням сторін 2:3 з
дванадцятьма золотими зірками в
центрі, розміщеними по колу, одночасно
є і прапором Європейскому Союзу. Право
на використання вказаного прапору, а
також надання дозволу на його
використання, а також права третіх осіб
на використання прапора Ради Європи та
обмеження щодо його використання
містяться у внутрішніх документах Ради
Європи та Європейського союзу.

Також слід зазначити, що Статут Ради
Європи та Європейська хартія місцевого
самоврядування, які є частиною
національного законодавства України,
теж не регулюють питання використання
прапору Ради Європи, і норми, які б
дозволяли органам місцевого
самоврядування України визнавати
прапор Ради Європи частиною символіки
відповідної територіальної одиниці, у
вказаних нормативних актах відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку,
що затвердження прапора Ради Європи як
частини символіки Теребовлянського
району не відповідає вимогам чинного
законодавства України та міжнародних
договорів, згоду на обов'язковість яких
надано Верховною Радою України.

Що стосується червоно-чорного прапора,
то суд відзначає, що вказаний прапор є
офіційною символікою Конгресу
Українських Націоналістів - політичної
партії, яка об'єднує громадян України і
в своїй діяльності керується
Конституцією України, Законом України
"Про політичні партії в Україні",
Статутом та Програмою Конгресу.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
політичні партії в Україні" Органам
державної влади, органам місцевого
самоврядування, їх посадовим особам
заборонено виокремлювати у своєму
ставленні певні політичні партії чи
надавати їм привілеї, а також сприяти
політичним партіям, якщо інше не
передбачено законом, у провадженні їх
діяльності.

Таким чином, затвердження
червоно-чорного прапора як частини
символіки Теребовлянського району, є
привласненням Теребовлянською
районною радою прапору, що символізує
боротьбу всього Українського народу, а
не лише жителів Теребовлянського
району, за свободу та незалежність
України, а отже суд вважає, що і в цій
частині рішення №404 від 27.01.2014 не
відповідає вимогам законодавства
України.

За наведених обставин, суд приходить до
переконання про протиправність
рішення Теребовлянської районної ради
"Про використання червоно-чорного
прапора та прапора Ради Європи як
частину символіки Теребовлянського
району" №404 від 27.01.2014, в зв'язку з чим
його слід скасувати.

Одночасно, суд жодним чином не
заперечує право Теребовлянської
районної ради використовувати в своїй
діяльності червоно-чорний прапор та
прапор Ради Європи під час проведення
офіційних заходів, масових заходів,
зустрічі офіційних іноземних
делегацій та у інших випадках у порядку
та у спосіб визначені Конституцією та
законами України, а також міжнародними
договорами, згода на обовязковість
яких надана Верховною Радою України.

Крім того, на двадцять дев'ятій сесії
Теребовлянської районної ради 27 січня
2014 року прийнято рішення "Про
суспільно-політичну ситуацію в
державі" №402, яким вирішено:

1. Підтримати боротьбу Українського
народу за збереження державної
незалежності і суверенітету України,
відновлення конституційного ладу та
гарантування дотримання і
непорушності прав людини і громадянина
України.

2. Вважати закони, прийнятті у
неконституційний спосіб Верховною
Радою України від 16.01.2014, такими, що
суперечать Конституції Україні та
чинному законодавству і звужують права
людини, а також звернутися до Верховної
Ради України з пропозицією скасувати
їх.

3. Висловити повагу до позиції
Українських Церков щодо єдності з
народом.

4. Вимагати від Президента України та
центральних органів виконавчої влади
негайного зупинення застосування сили
проти громадян України та невідкладно
розпочати діалог з метою подолання
системної загальнодержавної кризи.

5. Підтримати вимоги опозиційних сил та
євромайданів по всій Україні щодо:

- дострокових виборів Президента
України та Верховної Ради України;

- відставки уряду Азарова;

- притягнення до кримінальної
відповідальності винних у побитті
мирних демонстрантів та представників
засобів масової інформації;

- звільнення від переслідування усіх
учасників мирних акцій протесту,
зокрема мешканців Тернопілля;

- звільнення усіх політичних в'язнів в
Україні;

- підписання Угоди про асоціацію з
Європейським Союзом у 2014 році.

6. Звернутися до правоохоронних та
судових органів району з вимогою не
виконувати явно злочинні
розпорядження чи накази, дотримуватися
норм Конституції України та вимог
законодавства України.

7. Схвалити звернення депутатів
Теребовлянської районної ради до
Теребовлянської районної організації
Партії Регіонів.

8. Заборонити на території
Теребовлянського району діяльність та
використання символіки Партії
регіонів та Комуністичної партії
України як таких, що суперечать
національним інтересам та порушують
права і свободи громадян України.

9. Відповідно до частини 36 статті 43
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" звернутись
до начальника районного відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській
області, прокурора Теребовлянського
району щодо інформування на черговому
пленарному засіданні районної ради про
стан законності, боротьби із
злочинністю, охорони громадського
порядку та результати діяльності на
території Теребовлянського району.

Аналізуючи кожен пункт вищенаведеного
рішення та рішення загалом, суд прийшов
до переконання про його часткову
протиправність виходячи з наступного.

Україна, відповідно до ст. 1 Конституції
України, є суверенна і незалежна,
демократична, соціальна, правова
держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України
визначено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Конституція України визначає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення. Перелік таких питань
визначено у ст. 143 Конституції України.

Конституційне призначення місцевого
самоврядування полягає в праві
територіальних громад як самостійно,
так і через органи місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах законів.

У п. 4 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 26.03.2002
року у справі за конституційним
поданням Міністерства внутрішніх
справ України щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 28 Закону України «Про статус
депутатів місцевих Рад народних
депутатів» (справа про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад)
(Реєстраційний № 6-рп/2002)
Конституційний Суд України звернув
увагу на політико-правову природу
органів місцевого самоврядування,
зазначивши, що такі є представницькими
органами, через які здійснюється право
територіальної громади самостійно
вирішувати не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто такі, які
пов'язані передусім з життєдіяльністю
територіальних громад і перелік яких
визначено у Конституції України і
законах України.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
районні ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання. Перелік питань,
які вирішуються виключно на пленарних
засіданнях районної ради наведено у ст.
43 названого Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
У ч. 10 цієї статті передбачено, що акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Отже, в силу наведених вище положень ст.
19 Конституції України органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владу і
самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Теребовлянська районна рада
відповідно до ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» є
представницьким органом місцевого
самоврядування і представляє
територіальну громаду
Теребовлянського району та здійснює
від її імені та в її інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. Конституція України та Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» не відносять до повноважень
органів місцевого самоврядування
вирішення питань щодо оцінки дій та
рішень інших осіб на предмет їх
відповідності кримінальному закону,
оцінки діяльності та рішень
центральних органів влади України, на
висловлення недовіри Президенту
України, Прем'єр-Міністру України та
іншим посадовим особам міністерств чи
інших центральних органів державної
влади, на визначення стратегічного
курсу держави, визнання
неконституційними Законів України та
звернення з вимогами до Президента
України та центральних органів
виконавчої влади. В даному випадку суд
встановив, що при прийнятті рішення №
402 від 27.01.2014 року «Про
суспільно-політичну ситуацію в
державі» Теребовлянська районна рада
частково вийшла за межі наданих їй
повноваження, порушивши норми
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Більше того, згідно ст. 13 Закону України
"Про Конституційний Суд України"
Конституційний Суд України приймає
рішення та дає висновки у справах щодо:
конституційності законів та інших
правових актів Верховної Ради України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України, правових
актів Верховної Ради Автономної
Республіки Крим.

Аналіз норм Конституції України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", які
регламентують діяльність місцевих рад
та Закону України "Про Конституційний
Суд України" дозволяє суду зробити
висновок те, що питання, які вказані в
пунктах 1, 2, 4, 5 оскарженого рішення
Бучацької районної ради істотно
суперечать вимогам Основного закону
України, Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Закону
України "Про Конституційний Суд
України", а отже вказані пункти рішення
ради є протиправними та підлягають до
скасування.

Надаючи правову оцінку пунктам 7, 8
рішення Теребовлянської районної ради
№402 від 27.01.2014, суд виходить з
наступного.

Згідно зі ст. 36 Конституції України, ст.
1 Закону України "Про політичні партії
України" від 05.04.2001 року № 2365-III (далі -
Закон № 2365-III), громадяни України мають
право на свободу об'єднання у політичні
партії та громадські організації для
здійснення і захисту своїх прав і
свобод та задоволення політичних,
економічних, соціальних, культурних та
інших інтересів, за винятком обмежень,
встановлених законом в інтересах
національної безпеки та громадського
порядку, охорони здоров'я населення або
захисту прав і свобод інших людей.

Статтею 4 Закону № 2365-III передбачено, що
політичні партії є рівними перед
законом.

Органам державної влади, органам
місцевого самоврядування, їх посадовим
особам заборонено виокремлювати у
своєму ставленні певні політичні
партії чи надавати їм привілеї, а також
сприяти політичним партіям, якщо інше
не передбачено законом, у провадженні
їх діяльності.

Втручання з боку органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування або їх посадових осіб у
створення і внутрішню діяльність
політичних партій та їх місцевих
осередків забороняється, за винятком
випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону № 2365-III
діяльність політичної партії може бути
заборонена лише за рішенням суду. В
першій інстанції справу про заборону
політичної партії розглядає Верховний
Суд України.

З аналізу вищевказаних норм чинного
законодавства вбачається, що на
пленарних засіданнях районної ради,
можуть розглядатися і вирішуватись
лише питання місцевого значення, що
передбачені Конституцією України, ст. 26
Закону № 280/97- ВР та іншими законами
України, а тому суд вважає, що
Теребовлянська районна рада не
наділена повноваженнями щодо заборони
діяльності політичних партій чи
звернення до їх членів про вихід з
партії, внесення пропозицій до
державних органів виконавчої влади про
зняття з реєстрації політичних партій.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що рішення Теребовлянської
районної ради №402 від 27.01.2014 слід
визнати протиправним і в частині
пунктів 7 та 8.

З приводу правомірності прийняття
відповідачем пункту 3 рішення №402 від
27.01.2014 року щодо висловлення поваги до
позиції Українських Церков щодо
єдності з народом, суд зазначає, що
даний пункт рішення фактично є
висловленням позиції ради та суджень
щодо свободи совісті та релігійних
організацій. Вказане не порушує
інтересів держави чи прокурора
Теребовлянського району та не містить
ознак протиправності, що обумовлює
безпідставність позовних вимог в даній
частині.

При вирішенні позовних вимог про
скасування пункту 6 оскарженого
рішення ради, суд бере до уваги
положення ст. 60 Конституції України,
згідно яких ніхто не зобов'язаний
виконувати явно злочинні
розпорядження чи накази. Також
відповідно до ст. 68 Основного Закону
України кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України.

Аналізуючи шостий пункт оскарженого
рішення, суд відзначає, що він фактично
відтворює вимоги статті 60, 68 Основного
Закону України, які також стосуються
правоохоронних та судових органів.
Таким чином, в ході розгляду справи, не
встановлено жодних доказів, які б
свідчили про можливі негативні
наслідки відтворення вимог
Конституції України (в т.ч. до
правоохоронних та судових органів) у
шостому пункті оскарженого рішення, та
не наведено таких обставин і позивачем.

Даючи правову оцінку пункту 9
оскаржуваного рішення Теребовлянської
районної ради №402 від 27.01.2014 суд
виходить з положень п. 36 ч. 1 ст. 43 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" відповідно до якого, виключно
на пленарних засіданнях районної ради
вирішуються питання, зокрема, щодо
заслуховування інформації прокурорів
та керівників органів внутрішніх справ
про стан законності, боротьби із
злочинністю, охорони громадського
порядку та результати діяльності на
відповідній території.

Виходячи з аналізу зазначених положень
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні, суд
приходить до висновку, що пункт 9
рішення Теребовлянської міської ради
№402 від 27.01.2014 про звернення до
начальника районного відділу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській
області, прокурора Теребовлянського
району щодо інформування на черговому
пленарному засіданні районної ради про
стан законності, боротьби із
злочинністю, охорони громадського
порядку та результати діяльності на
території Теребовлянського району
прийнято на підставі та у межах
повноважень наданих Конституцією та
законами України.

За наведених обставин суд приходить до
переконання про часткову
неправомірність рішення
Теребовлянської районної ради "Про
суспільно-політичну ситуацію в
державі" в частині пунктів 1, 2, 4, 5, 7, 8, у
зв'язку з чим їх слід також скасувати.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи оскарженні рішення
відповідача №400, №401, №402, №403, №404 від
27.01.2014 року, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 2
КАС України, суд прийшов до висновку, що
останні частково прийнято не у межах
повноважень, та спосіб, що передбаченні
Конституцією та законами України,
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, а тому позов
підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 35,70,71,79,86,128,153,158-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення двадцять дев'ятої сесії
Теребовлянської районної ради
Тернопільської області шостого
скликання:

- "Про визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України"
№400 від 27 січня 2014 року;

- "Про утворення Загону народної
самооборони Теребовлянської районної
ради" №401 від 27 січня 2014 року;

- "Про утворення виконкому
Теребовлянської районної ради" №403 від
27 січня 2014 року;

- "Про використання червоно-чорного
прапора та прапора Ради Європи як
частини символіки Теребовлянського
району" №404 від 27 січня 2014 року.

3. Визнати протиправними та скасувати
пункти 1, 2, 4, 5, 7, 8, рішення двадцять
девятої сесії Теребовлянської
районної ради Тернопільської області
шостого скликання "Про
суспільно-політичну ситуацію в
державі" №402 від 27 січня 2014 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

(постанова виготовлена в повному
обсязі 17.02.2014)

Головуючий суддя
Жук А.В.

копія вірна

Суддя
Жук А.В.