Справа № 2218/23284/13-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Приступа Д.І.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого-судді: Боровицького О. А.,
суддів: Сапальової Т.В. Полотнянка Ю.П.
, розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 18 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Хмельницької обласної державної
адміністрації, третя особа управління
Пенсійного фонду України в місті
Хмельницькому , про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з адміністративним позовом до
комісії з встановлення пенсій за
особливі заслуги перед Україною при
Хмельницькій обласній державній
адміністрації про визнання
неправомірним та скасування
протокольного рішення комісії з
встановлення пенсій за особливі
заслуги перед Україною при
Хмельницькій обласній державній
адміністрації №187 від 29.05.2013 про
відхилення клопотання Хмельницької
міської ради про встановлення пенсії
за особливі заслуги перед Україною.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідно до Указу Президента
України від 14.10.1999 №1329/99 "Про
нагородження відзнаками Президента
України ветеранів Великої Вітчизняної
Війни 1941-1945 років", позивача
нагороджено орденом "За мужність" ІІІ
ступеня, що підтверджується
орденською книгою серії АТ №137274, однак
рішенням Комісії з встановлення
пенсій за особливі заслуги перед
Україною при Хмельницькій обласній
державній адміністрації №167 від 29.05.2013
відхилено клопотання про встановлення
пенсії за особливі заслуги перед
Україною у зв'язку з відсутністю у
позивача особливих заслуг перед
Україною.

18 грудня 2013 року Хмельницьким
міськрайонним судом Хмельницької
області постановлено в задоволенні
позову відмовити.

Не погодившись з ухваленим судом
першої інстанції рішенням позивач
оскаржив його в апеляційному порядку.
В своїй апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 18 грудня 2013
року та винести нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Враховуючи положення частини 4 статті
196 КАС України, суд апеляційної
інстанції визнав за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників сторін. При
цьому, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється, у
відповідності до вимог частини 6 статті
12 та частини 1 статті 41 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, перевіривши
матеріали справи, законність і
обґрунтованість оскарженого рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, а
також правильність застосування судом
норм матеріального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Хмельницька
міська рада порушила перед
відповідачем клопотання про
призначення пенсії за особливі заслуги
перед Україною ОСОБА_2.

Згідно з витягом з протоколу № 167
засідання Комісії з встановлення
пенсій за особливі заслуги перед
Україною при Хмельницькій обласній
державній адміністрації від 29 травня
2013 року було прийнято рішення про
відхилення клопотання про
встановлення пенсії за особливі
заслуги перед Україною у зв'язку з
відсутністю особливих заслуг перед
Україною.

Відповідно до пункту 2 Указу
Президента України від 14 липня 1999 року
№ 1329 «Про нагородження відзнаками
Президента України ветеранів Великої
Вітчизняної війни 1941-1945 років»
нагороджено відзнакою Президента
України - орденом "За мужність" осіб
рядового, сержантського та
старшинського складу - учасників
бойових дій у Великій Вітчизняній
війні; партизанів і підпільників -
учасників бойових дій у Великій
Вітчизняній війні; учасників бойових
дій у війні 1945 року з імперіалістичною
Японією.

На підставі цього Указу позивача
нагороджено орденом «За мужність» ІІІ
ступеня відзнака НОМЕР_2, орденська
книжка серія НОМЕР_1.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач народився у 1967 році тому не міг
приймати участь у бойових діях Великої
Вітчизняної війни. Разом з тим, з
матеріалів справи судом встановлено,
що позивач одержав статус учасника
бойових дій, як особа, що виконувала
інтернаціональний обов'язок в складі
діючої армії в ДР Афганістан.

За проходження служби у складі діючої
армії в ДР Афганістан, чинним
законодавством не передбачена
можливість нагородження орденом «За
мужність».

Відповідно до положення про комісію з
встановлення пенсій за особливі
заслуги перед Україною, до завдань
комісії відноситься встановлення
пенсій за особливі заслуги перед
Україною для категорій громадян,
зазначених у пунктах 2, 6-8 статті 1
Закону України «Про пенсії за особливі
заслуги перед Україною».

Розглядаючи питання про встановлення
позивачу пенсій за особливі заслуги
перед Україною, комісією було
встановлено, що позивач не відноситься
до категорії осіб визначених Указом
Президента України від 14 липня 1999 року
№ 1329 «Про нагородження відзнаками
Президента України ветеранів Великої
Вітчизняної війни 1941-1945 років», які
нагороджуються орденом «За мужність».

За таких обставини, апеляційний суд
вважає що приймаючи спірне рішення
комісія діяла в межах повноважень та
дійшла обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для призначення
позивачу пенсії передбаченої статтею 1
Закону України «Про пенсії за особливі
заслуги перед Україною».

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд дійшов висновку, що судом першої
інстанції вірно були застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 18 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Сапальова Т.В.

Полотнянко Ю.П.