Справа № 825/490/14
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 року Чернігів
Справа № 825/490/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Тихоненко О.М.,

за участі секретаря
Тищенко М.В.,

представників позивача
Зубрицької І.І., Кривцова П.О.,

представників відповідача
Гладченко Н.Л., Баклана В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВІП АВТО
ТРАНС» до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

04.02.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВІП АВТО ТРАНС»
(далі - позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області (далі - ДПІ у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області) та просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області від 22.01.2014 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 295 449,00 грн. (250 763,00 грн. за
основним платежем та 44 686,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ДПІ
у м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області проведено
планову документальну виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства за період з 03.03.2011 по
31.12.2012. За результатами перевірки
складено акт, встановлено порушення
вимог Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-УІ (далі - ПК України) та
прийнято податкове
повідомлення-рішення. Позивач вважає,
що ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області помилково
прийшла до висновку, що підприємство
неправомірно включає до витрат
(собівартість придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг)
дизпаливо, що використано по маршрутам
переміщення транспортних засобів без
вантажу. Згідно наданих на перевірку
документів не можливо встановити
пов'язаність переїздів без вантажу з
господарською діяльністю, а отже суми
витрат пов'язані з вказаним
переміщенням не можуть включатися до
собівартості в зв'язку з відсутністю
отримання доходу. Позивач зазначає, що
однією з ознак послуги перевезення є
саме надання автотранспорту замовнику
в зазначене в договорі місце
призначення, для проїзду до якого
підприємство й витрачає пальне.
Прибуття вантажівки до місця
навантаження й назад у гараж є
невід'ємною умовою надання послуг з
перевезення. Без цього перевезення
фактично неможливе, а отже наявний
зв'язок із господарською діяльністю
підприємства. Процес надання
автомобіля під завантаження,
транспортування, розвантаження
вантажу та доставка автомобіля від
пункту розвантаження до місця його
зберігання є діями, які супроводжують
одну господарську операцію і без
наявності хоча б однієї із них,
господарська операція відбутись не
може. Таким чином, позивач вважає
висновки, викладені в акті перевірки
від 27.12.2013 № 1105/22/37558048, такими, що не
відповідають дійсності, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Представники відповідача заперечували
проти задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що ДПІ у м. Чернігові
ГУ Міндоходів у Чернігівській області
проведена документальна планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 03.03.2011 по
31.12.2012, за результатами якої складено
акт від 27.12.2013 № 1105/22/37558048. Перевіркою
встановлено порушення позивачем вимог
законодавства, а саме: пп.14.1.27 п.14.1 ст.14,
п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
прибуток всього в сумі 250 763,00 грн., в
тому числі за 2-4 кв. 2011 року - 72 018,00 грн.,
за 2012 рік 178 745,00 грн. В ході проведення
перевірки встановлено, що підприємство
включає до витрат (собівартості
придбаних (виготовлених) та
реалізованих товарів (робіт, послуг)
дизпаливо, що використано по маршрутам
переміщення транспортних засобів без
вантажу. Згідно наданих на перевірку
документів не можливо встановити
пов'язаність вказаних переїздів без
вантажу з господарською діяльністю, а
отже суми витрат пов'язані з вказаним
переміщенням не можуть включатися до
собівартості в зв'язку з відсутністю
отримання доходу. Розрахунок списання
дизпалива підприємством проводиться
по подорожнім листам в розрізі
маршрутів. Проте, при аналізі даних,
зазначених в подорожніх листах
вантажних автомобілів в міжнародному
сполученні, встановлено, що в документі
зазначається кількість дизельного
палива, витраченого за весь проміжок
часу руху автомобіля (від виїзду з
гаражу до повернення) без поділу на
маршрути. В актах на списання товарів
(ПММ) зазначається кількість, ціна та
сума списаного дизпалива, проте не
зазначаються маршрути перевезень.
Внаслідок чого неможливо підтвердити
пов'язаність переїздів по маршрутам
переміщення транспортних засобів, від
яких не були отримані доходи з
фактичним виконанням перевезень
вантажів, які вказані в актах виконаних
робіт. У зв'язку із наявністю
зафіксованих порушень податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення від 22.01.2014 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 295 449,00 грн. (250 763,00 грн. за
основним платежем та 44 686,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями). В
судовому засіданні представники
відповідача підтримали вищезазначену
позицію та вважають, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі та у
відповідності до норм податкового
законодавства, а вимоги позивача є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
повністю з наступних підстав.

Позивач ()
зареєстрований в якості юридичної
особи розпорядженням виконавчого
комітету Чернігівської міської ради
02.03.2011, що підтверджується Свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії А00 № 583487 (том № 1 а.с.69) та
03.03.2011 взятий на податковий облік в ДПІ
у м. Чернігові, що підтверджується
довідкою про взяття на облік платника
податків від 03.03.2011 № 228/10/29-017 (том № 2
а.с.171).

З 14.06.2011 позивач є платником податку на
додану вартість, що також
підтверджується матеріалами справи.

Згідно довідки АА № 606169 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
позивача за КВЕД-2010 є: 49.41 вантажний
автомобільний транспорт; 46.19
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту; 52.29 інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту (том № 2 а.с.172).

ДПІ у м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області на підставі
направлень від 02.12.2013 № 1162, № 1163, № 1164, №
1165, № 1166, повідомлення від 20.11.2013 №
117/25-26-22-05-05 (том № 1 а.с.87), наказу від
20.11.2013 № 1055 (том № 1 а.с.86), відповідно до
ст.ст.20, 77, 82 Податкового кодексу
України та згідно плану-графіка,
проведена планова документальна
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 03.03.2011 по
31.12.2012, за результатами якої складено
акт від 27.12.2013 № 1105/22/37558048 (далі - акт
перевірки) (том № 1 а.с.9-22).

В акті перевірки встановлено порушення
позивачем вимог чинного законодавства,
а саме:

пп.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток всього в
сумі 250 763,00 грн., в тому числі за 2-4 кв. 2011
року - 72 018,00 грн., за 2012 рік - 178 745,00 грн.;

ст.1 Закону України від 23.09.1994 № 185-94-ВР
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», а саме валютні кошти
від нерезидента «Tschudi Project Transport AS»
(Норвегія) в сумі 8 453,00 євро надійшли з
порушенням 180-денного терміну
розрахунків в сфері
зовнішньоекономічної діяльності;

п.1,3 «Порядку заповнення та подання
податковими агентами податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку і сум утриманого з них
податку», затвердженого Наказом ДПА
України від 24.12.2010 № 1020, у результаті
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків.

За висновками акта перевірки ДПІ у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області прийнято
податкове повідомлення-рішення від
22.01.2014 № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств в
розмірі 295 449,00 грн. (250 763,00 грн. за
основним платежем та 44 686,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями) (том
№ 1 а.с.23).

Позивачем включено до витрат
(собівартості придбаних (виготовлених)
та реалізованих товарів (робіт, послуг)
дизпаливо по господарським операціям
щодо надання транспортних послуг по
перевезенню вантажів замовникам.

Судом встановлено, що позивачем
(Перевізник) укладено ряд однотипних
договорів на транспортно-експедиційне
обслуговування та перевезення
вантажів автомобільним транспортом у
міжміському сполученні, відповідно до
яких Перевізник надає послуги з
організації і виконання перевезень
вантажів автомобільним транспортом у
міських, міжміських сполученнях (том №
1 а.с.25-29, 32-35, 40-41, 44-46, 59-62, 120-250, том № 2
а.с.1-120).

Реальність виконання вказаних
господарських операцій
підтверджується наявними в матеріалах
справи належним чином оформленими
первинними документами, а саме:
заявками до договорів, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
подорожніми листами автомобіля в
міжнародному сполученні (том № 1 а.с.30-31,
36-39, 42-43, 47-58, 63).

З метою здійснення господарської
діяльності позивачем прийнято на
роботу працівників на посаду водія, що
підтверджується трудовими книжками
працівників позивача, заявами про
прийняття на роботу та звільнення,
наказами про прийняття на роботу та
звільнення (том № 2 а.с.121-167, 229-250, том № 3
а.с.1-13). Оплата наданих послуг
підтверджується виписками по
особовому рахунку та виписками по
валюті (том № 3 а.с.37-250, том № 4 а.с.1-250,
том № 5 а.с.1-40).

Розрахунок списання дизпалива
правомірно проводяться позивачем на
підставі належним чином оформлених
первинних документів, а саме:
подорожніх листів вантажних
автомобілів в міжнародному сполученні,
актів списання дизпалива,
рахунків-фактури, договорів-заявок,
актів здачі-прийняття робіт (надання
послуг) (том № 5 а.с.41-252, том № 6 а.с.1-259,
том № 7 а.с.1-250, том № 8 а.с.1-249, том № 9
а.с.1-254, том № 10 а.с.1-250, том № 11 а.с.1-249,
том № 12 а.с.1-250, том № 13 а.с.1-249, том № 14
а.с.1-250, том № 15 а.с.1-249, том № 16 а.с.1-250,
том № 17 а.с.1-250, том № 18 а.с.1-250, том № 19
а.с.1-250, том № 20 а.с.1-72).

Також, необхідно зазначити, що
автомобілі на яких здійснювались
послуги з перевезення вантажів
перебувають у власності позивача, що
підтверджується свідоцтвами про
реєстрацію транспортних засобів та
даними зазначеними в п.5.2 статуту
позивача, затвердженого загальними
зборами засновників протоколом № 3 від
12.04.2011, яким перераховано марки
транспортних засобів та напівпричепів,
внесених до статутного капіталу
товариства (том № 3 а.с.14-36, том № 20
а.с.74-101).

Транспортні засоби позивача
знаходились на стоянці Відкритого
акціонерного товариства «АТП-17454», що
підтверджується укладеними позивачем
(Замовник) договорами з Відкритим
акціонерним товариством «АТП-17454»
(Виконавець) про надання авто
підприємством послуг по отстою
автотранспорту Замовника (том № 2
а.с.168-169).

Суд звертає увагу на той факт, що ДПІ у
м. Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області визнається факт
правомірності списання дизпалива по
господарським операціям з перевезення
вантажу без врахування витрат на
пальне від виїзду з гаражу до
повернення.

Відповідно до п.138.4. ст.138 ПК України
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 138.8. статті 138 ПК України
передбачено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до пп.138.8.1. п.138.8 ст.138 ПК
України до складу прямих матеріальних
витрат включається вартість сировини
та основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат.

Підпунктом 14.1.27. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно пп.14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст.32 наказу Міністерства
транспорту України від 05.02.2001 № 65 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
з формування собівартості перевезень
(робіт, послуг) на транспорті», до
статті калькуляції «Прямі матеріальні
витрати» включається вартість усіх
видів пально-мастильних та інших
матеріалів (включаючи
транспортно-заготівельні витрати), що
використані як безпосередньо на
виконання перевезень (робіт, послуг),
так і на технологічні операції в
процесі підготовки рухомого складу до
експлуатації, а також витрати
пально-мастильних матеріалів на
допоміжно-службовий,
учбово-тренувальний та невиробничий
нальоти годин.

Згідно ч.1 ст.917 Цивільного кодексу
України перевізник зобов'язаний надати
транспортні засоби під завантаження у
строк, встановлений договором.

Відповідно до п.8.2, п.8.3 глави 8 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Мінтрансу від 14.10.1997 № 363,
перевізник зобов'язаний забезпечити
своєчасне подання справного рухомого
складу, придатного для перевезення
вантажів відповідно до заявки
(разового договору). Таке подання має
бути своєчасним і в години, зазначені в
узгодженому сторонами графіку. При
перевезеннях вантажів контроль за
своєчасним прибуттям транспорту
протягом дня, регулювання його
розстановки, подання під завантаження,
використання транспорту, що
звільнився, у зворотному напрямку,
облік завантаження, часу прибуття та
відправлення рухомого складу
виконуються перевізником або
замовником залежно від прийнятої ними
схеми перевезень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, операції з перевезення є
господарськими операціями та
являються підприємницькою діяльністю,
оскільки отримується прибуток, і як
наслідок змінюється фінансовий стан
позивача.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що процес надання
автомобіля під завантаження,
транспортування, розвантаження
вантажу та доставка автомобіля від
пункту розвантаження до місця його
зберігання є діями, які супроводжують
одну господарську операцію і без
наявності хоча б однієї із них,
господарська операція відбутись не
може.

Таким чином, оподаткуванню підлягають
всі дії з моменту відбуття
транспортного засобу до пункту
завантаження до моменту його
повернення в пункт зберігання або
відбуття від місця розвантаження в
інший пункт завантаження для
здійснення іншої господарської
операції.

Тобто, завантаження, транспортування
та розвантаження вантажу, проте без
доставки транспортного засобу під
завантаження, господарська операція з
транспортування фізично не може
відбутись.

Таким чином, позивачем правомірно
віднесено відповідні суми до валових
витрат при наданні послуг під час
перевезення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх дій та рішень.

Суд вважає, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте ДПІ у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області не на підставі,
не у межах повноважень та не у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України; з порушенням
використаного повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без врахування
усіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення; не добросовісно та
не розсудливо.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВІП
АВТО ТРАНС» підлягають задоволенню
повністю.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру справляється судовий збір в
розмірі 2% розміру майнових вимог, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (1 827,00 грн.) та не
більше 4 розмірів мінімальних
заробітних плат (до 4 872,00 грн.).

За вказаний позов позивачу необхідно
було сплатити судовий збір в розмірі
4 872,00 грн.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10% розміру ставки судового
збору (182,70 грн. - 487,20 грн.). Решта суми
судового збору стягується з позивача
або відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено
судовий збір в розмірі 487,20 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 81 від 29.01.2014 (а.с.2).

Тому згідно із ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір в розмірі
487,20 грн. присуджується на
користь позивача за рахунок Державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області від
22.01.2014 № .

Стягнути з Державного бюджету України
(УК у м. Чернігові, код 38054398, Банк
отримувача: ГУ ДКСУ у Чернігівській
області, код банку 853592) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІП АВТО ТРАНС» (8) судовий збір в розмірі 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.М. Тихоненко