Справа № 2а/2508/9863/2011
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2508/9863/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Бригинець
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Грищенко Т.М.,

суддів
- Лічевецького І.О.,
Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Києві апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 09.12.2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Козелецькому районі
Чернігівської області і Управління
праці та соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області
про зобов'язання здійснити перерахунок
доплати до пенсії, додаткової пенсії та
щомісячної компенсації передбачених
ст.ст. 37, 39, 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року позивач звернулася до
суду з позовом, в якому просила визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області та зобов'язати провести
перерахунок і виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіну здоров'ю, у
відповідності до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та доплати
до пенсії у розмірі, встановленому ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Також позивач просила
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області
та зобов'язати провести перерахунок і
виплату щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у розмірі, встановленому
ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 09.12.2011
року адміністративний позов в частині
вимог про перерахунок і виплату
доплати до пенсії та додаткової пенсії
було задоволено в частині вимог за
період з 18.04.2011р. по 22.07.2011 року, а
щомісячної компенсації - за період з
18.04.2011р. по 09.12.2011 року.

Управління праці та соціального
захисту населення Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області, не погоджуючись
із прийнятою постановою подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Свої вимоги
обґрунтовують тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
додаткову пенсію за шкоду, заподіну
здоров'ю, доплату до пенсії та
щомісячну компенсації позивачу було
нараховано у повній відповідності до
постанови КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обставини, на які посилається
відповідач, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу -
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
правильно виходив з того, що додаткову
пенсію за шкоду, заподіну здоров'ю,
позивачу слід виплачувати у розмірі,
встановленому ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», доплату до
пенсії у розмірі, встановленому ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не у розмірі,
встановленому постановою КМ України
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» № 530 від 28
травня 2008 року.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Згідно паспорту позивач
зареєстрований та постійно проживає у
смт Козелець, яке відповідно до
постанови КМ України № 106 від 23 липня 1991
року, віднесене до зони посиленого
радіоекологічного контролю. Як
вбачається з пенсійного посвідчення
позивач є пенсіонером. Зазначені
обставини, а також те, що позивач є
непрацюючим пенсіонером відповідачем
не оспорюється.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції від 1996 року, пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються на одну мінімальну
заробітну плату.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції
від 1996 року, громадянам, які проживають
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 30
процентів від мінімальної заробітної
плати.

Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 4
категорії, що підтверджуються
посвідченням, копія якого міститься в
матеріалах справи.

Згідно ст. 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 4, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Оскільки доплата до пенсії, додаткова
пенсії, щомісячна компенсація позивачу
виплачувалася у розмірі, значно
меншому, ніж передбаченому Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
судом першої інстанції було зроблено
висновок про те, що вона має право на
виплату частини допомоги, що не була
виплачена раніше.

Судова колегія також погоджується із
наведеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом першої інстанції було зроблено
вірний висновок про те, що Закони
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою КМ України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» № 530 від 28 травня 2008 року, та є
пріоритетними у застосуванні.

Також судом першої інстанції було
зроблено висновок про те, що будь-яким
іншим законом, крім Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від
09.12.2011 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим судова колегія вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Козелецької
районної державної адміністрації
Чернігівської області - залишити без
задоволення, а постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 09.12.2011 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації Чернігівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 09.12.2011 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.