Справа № 820/367/14
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.Справа № 820/367/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. по
справі № 820/367/14

за позовом ОСОБА_1

до Ректора Харківської академії
безперервної освіти Покроєвої Любові
Денисівни третя особа Заступник
начальника Управління СБУ у
Харківській області - Начальник ГУ
КБОЗУ УСБУ в Харківській області
Коломиєць Віктор Петрович

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Ректора
Харківської академії безперервної
освіти Покроєвої Любові Денисівни,
третя особа: Заступник начальника
Управління СБУ у Харківській області -
Начальник ГУ КБОЗУ УСБУ в Харківській
області Коломиєць Віктор Петрович, в
якому просила визнати незаконними дії
Ректора Харківської академії
безперервної освіти Покроєвої Любові
Денисівни, як посадову особу, в частині
відмови у прийомі і реєстрації
інформаційного запиту від 13.01.2014 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. по
справі № 820/367/14 позов залишено без
задоволення.

Позивач не погодився з судовим
рішенням, та подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
повному обсязі, просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання суду
апеляційної інстанції не прибули, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи сповіщені належним
чином, подали заяви про розгляд справи
без їх участі..

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
постанову суду, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
в обґрунтування своїх доводів, вказує
на те, що нею було складено
інформаційний запит, який датовано
13.01.2014 р. і адресовано Ректору
Харківської академії безперервної
освіти Покроєвої Любов Денисівни.

Позивачем оскаржуються дії
відповідача у зв'язку з тим, що, на думку
ОСОБА_1, їй відмовили в прийомі та
реєстрації вказаного запиту.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
відсутнє порушення відповідачем прав
позивача, передбачених Законом «Про
звернення громадян» та Законом «Про
інформацію», оскільки правовідносини у
сфері доступу до публічної інформації
регулюються спеціальним законом.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Позивачем до матеріалів справи надано
копію інформаційного запиту від 13.01.2014
року Ректору Харківської академії
безперервної освіти Покроєвій Любові
Денисівні, відповідно до якого позивач
просив надати письмову відповідь на
питання чи працює у Харківській
академії безперервної освіти
начальник департаменту освіти і науки
Харківської ОДА Шаповал Р.В. (а.с. 3).

Згідно з ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Враховуючи приписи наведеної норми
процесуального законодавства та
перевіряючи відповідність дій суб'єкта
владних повноважень, які полягають, на
думку позивача, у відмові в прийнятті
та реєстрації її інформаційного
запиту, на відповідність вимогам ч.3 ст.2
КАС України, колегія суддів виходить з
наступного.

Право на доступ до інформації є
конституційним правом людини, яке
передбачене і гарантоване статтею 34
Конституції України, а саме, право
кожного на свободу думки і слова, на
вільне вираження своїх поглядів і
переконань; право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Закріплене Конституцією України право
на інформацію передбачено, зокрема,
Законом України "Про доступ до
публічної інформації".

Закон України "Про інформацію" (далі -
Закон) встановлює, що кожен має право на
вільне одержання, використання,
поширення, зберігання та захист
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів. Під інформацією Закон
розуміє будь-які відомості та/або дані,
які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді. Реалізація права
на інформацію не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні, екологічні та інші
права, свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Закон України "Про доступ до публічної
інформації" визначає порядок
здійснення та забезпечення права
кожного на доступ до інформації, яка
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Таким чином, колегія суддів відзначає,
що запит, копія якого міститься в
матеріалах справи, дійсно за своєю
формою і змістом є інформаційним
запитом, складеним у порядку Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", і відповідач, як
розпорядник інформації має обов'язок
прийняти відповідний запит та надати
на нього своєчасну та повну відповідь.

Проте, позивачем ані суду першої, ані
апеляційної інстанції не надано
доказів звернення із запитом від 13.01.2014
троку до відповідача.

Факт відмови від прийняття і
реєстрації запиту позивач мала право
зафіксувати відповідним актом, а також
надіслати 13.01.2014 року його поштою.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, дії якого оскаржуються. На
підтвердження доводів, якими він
спростовує заявлені позовні вимоги,
надано до суду опію запиту ОСОБА_1, який
датовано та зареєстровано 21.01.2014 року.

Вказаний запит є цілком аналогічним із
запитом від 13.01.2014 року, і на нього
надано відповідь (а.с. 52, 53).

Будь-яких пояснень та доказів того, що
перешкоджало позивачу звернутись із
запитом до відповідача саме 13.01.2014 року
у інший спосіб, в тому числі, поштою, у
зв'язку з відмовою реєстрації та
прийняття запиту, позивачем суду не
надано.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доведення
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги необґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р. по
справі № 820/367/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М. Повний
текст ухвали виготовлений 25.02.2014 р.