Справа № 2а-2980/11/1628
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 р. 28.02.14 Справа №
2а-2980/11/1628Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Подобайло З.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Хорольському районі
Полтавської області на постанову
Хорольського районного суду
Полтавської області від 07.09.2011р. по
справі № 2а-2980/11/1628

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Хорольському районі
Полтавської області

про визнання бездіяльності
відповідача протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

02.08.11 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області про визнання бездіяльності
відповідача протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Хорольського районного
суду Полтавської області від 07.09.2011
року адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
Фонду України в Хорольському районі
Полтавської області, щодо залишення
без задоволення звернення позивача про
перерахунок розмір) його пенсії,
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду в Хорольському районі
Полтавській області провести позивачу,
інваліду 3 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
перерахунок пенсії та виплатити її в
розмірі:

- 6 мінімальних пенсій за віком,
виходячи з встановленої законом
мінімальною розміру пенсії за віком,
визначеного ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 02 лютого 2011 року з
врахуванням виплачених сум;

- додаткової пенсії у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
встановленої законом мінімального
розміру пенсії за віком, визначеного
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 02 лютого 2011 року з
врахуванням виплачених сум.

- державної соціальної допомоги у
розмірі 30% прожиткового мінімуму для
працездатних осіб відповідно до ст.13
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантіях їх соціального
захисту ".

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Хорольському районі
Полтавської області робити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
в разі зміни мінімальної пенсії за
віком чи зміни прожиткового мінімуму
до розміру, передбаченої ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що неправомірність в
діях відповідача, щодо нарахування
пенсії позивачу відсутня, оскільки
управління при здійсненні обчислення
пенсії діяло на підставі Закону
України № 796-ХІІ, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", постанов Кабінету
Міністрів України № 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 27.12.2005
року, № 530 від 28 травня 2008 р. "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян".

Сторони в судове засідання не
з'явились, суд апеляційної інстанції
розглядає справу згідно п.2 ч.1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії та додаткової пенсії
в розмірі передбаченому ч.4 ст. 54 та ч.1
ст. 50 Закону України 796-ХІІ, та
державної соціальної допомоги в
розмірі 40% прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб відповідно до ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантіях їх соціального
захисту", а відповідач у період з 2
лютого 2011 року неправомірно відмовив у
проведенні перерахунку даних пенсій.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є інвалідом ІІІ
групи та віднесений до І категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та має право
на отримання державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до Закону України №796-ХІІ.
Також позивач є інвалідом війни ІІІ
групи, та має право на отримання
державної соціальної допомоги
відповідно до ст. 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту".

Щодо позовних вимог про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до Закону України №796-ХІІ, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Статтею 49 Закону України №796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України №
796-ХІІ в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по першій групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по третій
групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
№796-ХІІ особам, віднесеним до першої
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам першої
групи 100 % мінімальної пенсії за віком;
інвалідам другої групи 75 % мінімальної
пенсії за віком; інвалідам третій групи
50 % мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що при обчисленні
державної та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, розмір
мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України № 796-ХІІ
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Позивачу призначена та виплачується
пенсія та додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
"Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", відповідно до якої
розрахунок проводиться виходячи з
розміру 19,91 грн. Проте, згідно ч.1 ст. 28 ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що дії відповідача щодо відмови в
здійсненні позивачу перерахунку та не
виплати пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі, визначеному Законом
№ 796-ХІІ, призвели до порушення прав
позивача, які підлягають захисту в
судовому порядку.

Щодо позовних вимог про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
державної соціальної допомоги
відповідно до ст. 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту", колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", інвалідам
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються:
інвалідам I групи - у розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, II
групи - 40 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, III групи - 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Право позивача на отримання з 2 лютого
2011 року зазначеного підвищення до його
пенсії, призначеної за нормами ст.ст.
50,54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", передбачено ст. 60 цього
Закону, за якою особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
можуть надаватись і інші пільги та
компенсації, передбачені
законодавством України. Таким чином,
позивач має право на отримання
підвищення до пенсії у розмірі 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Визначення іншого розміру підвищення
до пенсії, виходячи із вимог
підзаконних нормативних актів
всупереч вимогам ч.4 ст. 13 "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" є неправомірним.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність у
позивача права на отримання з 2 лютого
2011 року державної соціальної допомоги
в розмірі 30% прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб відповідно до ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантіях їх соціального
захисту", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги в цій частині, суд першої
інстанції помилково зобов'язав
відповдіача провести перерахунок та
виплату державної соціальної допомоги
в розмірі 50% прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб відповідно до ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантіях їх соціального
захисту", а тому постанова суду в цій
частині підлягає скасуванню з
прийняття нової.

Щодо доводів апеляційної скарги
стосовно правомірності нарахування та
виплати основної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірах, встановлених постановами
уряду, колегія суддів зазначає, що в
пункті 2 постанови КМУ від 3 січня 2002
року N 1 "Про підвищення розмірів пенсій
та інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", в частинах 4, 6
постанови КМУ від 28 травня 2008 року № 530
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян" та в п. 2 ч.1
постанови КМУ від 16 липня 2008 року N 654
"Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян" Кабінет
Міністрів України установив розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій, усупереч положенням
зазначеного Закону 796-ХІІ, причому ці
суми не відповідають розмірам
мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи особливий статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту,
Верховна Рада у 2006 році доповнила Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ст. 71, якою
встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон N 231-V від
05.10.2006 року "Про внесення змін до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції
України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75
Конституції України встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада.
Конституція не надавала права
парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією та законами України
основних соціальних гарантій, якими,
зокрема, є пенсії, визначаються Законом
України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії". Статтями 17 та 19 цього Закону
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, як основна соціальна
гарантія, встановлюється законами.

Оскільки Кабінет Міністрів України не
уповноважений встановлювати розмір
мінімальної пенсії за віком та,
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, колегія суддів
приходить до висновку, що здійснюючи
нарахування та виплату позивачу
додаткової пенсії у розмірах,
встановлених постановами Кабінету
Міністрів України, відповідач порушив
принципи законності, відповідно до
яких органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру державної
пенсії та додаткової пенсії, за шкоду
заподіяну здоров'ю застосуванню
підлягають положення ст. 50 та ч. 4 ст.54
Закону України № 796-ХІІ, а не постанови
Кабінету Міністрів України, які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Щодо доводів апеляційної скарги
відповідача стосовно неправильного
застосування судом першої інстанції
норм ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 зазначеного
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до ч.4 ст. 8 КАС України
забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки, наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання додаткової пенсії, виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком,
як це встановлено Законом України N
796-XII.

Погоджуючись з судом першої інстанції
щодо порушення прав позивача при
виплаті пенсії відповідно до вимог ч.4
ст. 54 та ст. 50 Закону України №796-ХІІ,
колегія суддів вважає помилковими
висновки суду, що з 23.07.2011 р. відповідач
діяв не в межах закону.

14.06.2011 р. Верховною Радою України
прийнято Закон України №3491-УІ "Про
внесення змін до Закону України "Про
державний бюджет України на 2011 рік

Пунктом 7 частини першої цього
Закону Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року

Враховуючи те, що Закон України від
14.06.2011 р. №3491-УІ "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2011 р." прийнятий пізніше ніж
Закон України N 796-XII, то для вирішення
даного спору підлягає застосуванню
законодавча норма, яка прийнята
пізніше.

Тобто, з 23.07.2011 р. правомірність дій
суб*єкта владних повноважень по даній
справі підлягає перевірці на
відповідність вимогам Закону України
"Про Державний бюджет на 2011 рік" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 р. №745.

З огляду на викладене судове рішення в
цій частині підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою
визначити період проведення
перерахунку та відповідних виплат,
зазначивши кінцеву дату перерахунку - 22
липня 2011 року.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, як прийнята з порушенням
норм матеріального права, з прийняттям
нового судового рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.4 ч.1 ст. 202, 205, 207,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області задовольнити частково.

Постанову Хорольського районного суду
Полтавської області від 07.09.2011р. по
справі № 2а-2980/11/1628 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Хорольському районі Полтавської
області щодо відмови у здійсненні
перерахунку ОСОБА_1 державної пенсії та
додаткової пенсії, за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірах визначених ст.ст. 50,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та державної соціальної
допомоги в розмірі 30% прожиткового
мінімуму для непрацездатних осіб
відповідно до ст. 13 Закону України „Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту ".

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок ОСОБА_1 державної пенсії
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 6 мінімальних
пенсій, виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 02.02.11
року по 22.07.2011 року з урахуванням раніше
проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок ОСОБА_1 додаткової
пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю,
відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 02.02.11
року по 22.07.2011 року з урахуванням раніше
проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Хорольському районі
Полтавської області здійснити ОСОБА_1
з 02.02.2011 року перерахунок державної
соціальної допомоги в розмірі 30%
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб відповідно до ст. 13
Закону України „Про статус ветеранів
війни, гарантіях їх соціального
захисту ", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ст.28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В задоволенні іншої частини позовних
вимог -відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Григоров А.М.Судді
Мельнікова Л.В. Подобайло З.Г.