Справа № 466/9449/13-а
Суддя: Єзерський Р. Б.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9449/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2014 року Шевченківський районний суд
м. Львова в складі :

Головуючого : судді - Єзерського Р.Б.

при секретарі - Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови у перерахунку
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання та
забав»язання відповідача провести
перерахунок щомісячного грошового
довічного утримання, починаючи з 2012
року.

В С Т А Н
О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача Управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови йому в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання з 1 січня
2012 року, 1 квітня 2012 року, 1 липня 2012
року,01 грудня 2012 року та 1 січня 213 року,
забов»язати відповідача провести йому
з 1 січня 2012 року перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи із заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді апеляційного суду Львівської
області, що становить з 1 січня 2012 року
16995,60грн., 1 квітня 2012 року 17328,60 грн., 1
липня 2012 року 17456,40 грн., 1 жовтня 2012 року
17708,40 грн., 1 грудня 2012 року 17962,20 грн., 1
січня 2013 року 22710,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликається на те, що до виходу у
відставку він працював на посаді судді
апеляційного суду Львівської області.

Відповідно до Постанови Верховної Ради
України № 2739-111 від 20.09.2001 року « Про
звільнення суддів», він звільнений у
відставку.

Згідно наказу голови Апеляційного суду
Львівської області № 44 від 01 жовтня 2001
року, його виключено зі складу суддів
апеляційного суду Львівської області з
виплатою вихідної допомоги.

В зв»язку з виходом у відставку йому
пенсійним фондом України у
Шевченківському районі м. Львова було
призначено щомісячного довічного
грошового утримання .

У зв»язку із збільшенням з 01 січня 2012
року заробітної плати працюючим
суддям, включаючи і суддів апеляційних
судів, на коефіцієнт 8 до мінімальної
заробітної плати, а з 01 січня 2013 року на
коефіцієнт 10 до мінімальної заробітної
плати згідно з вимогами ст.129 Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів», він звернувся 18.11.2013 року до
відповідача з заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання, виходячи із нового розміру
заробітної плати працюючих суддів
апеляційного суду.

Відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова від
02.12.2013 року за № 111- 49 йому було
відмовлено у здійснені перерахунку,
оскільки відповідач вважає, що згідно
Закону України « Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України «
внесено зміни до постанови Верховної
Ради України « Про порядок введення в
дію Закону України « Про статус
суддів», згідно яких начебто виключено
норму щодо перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, а відтак згідно Постанови
правління Пенсійного фонду України від
25.01.2008 року № 3-1 ( із змінами від 11.02.2013
року ) пенсійний фонд України здійснює
лише призначення і виплату щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, а здійснення перерахунків
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці
вищезазначеною постановою не
передбачено.

Позивач вважає відмову відповідача в
задовольнянні його вимог
неправомірною і такою, що суперечить
вимогам ст.ст. 22 ч.ч. 2,3; 24 ч.1, 126 ч.1
Конституції України, ст.42 ч.2,3 Закону
України « Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування « від 9
липня 2003 року № 1058 -У1, ст.138 ч.3, 129 Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів « від 7 липня 2010 року № 2453,
рішенням Конституційного Суду України
від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 01.12.2004 року
№ 19-рп /2004, від 11.10.2005 року № 8-рп/ 2005, від
22.05.2008 року № 10- рп/2008, від 03.06.2013 року №
3-рп/2013

Відповідач в своїх запереченнях
просить відмовити в задоволенні позову
за безпідставністю і
необґрунтованістю з підстав
викладених в запереченні.

Суд, враховуючи повідомлені позивачем
та відповідачем обставини, дослідивши
матеріали справи та зібрані по ній
докази, вважає, що позовні вимоги
підлягають до задовольняння з
наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.138 Закону України «
Про судоустрій і статус суддів «
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок Державного
бюджету України.

Позивачем було направлено листа до
відповідача з вимогою здійснити
перерахунок належного йому, як судді
апеляційного суду Львівської області у
відставці, довічного грошового
утримання в розмірі 90 % суддівської
винагороди працюючого судді на
відповідній посаді, починаючи з 01.01.2012
року відповідно довідок апеляційного
суду Львівської області.

Відповідач листом від 02.12.2013 року
відмовив позивачу у здійсненні такого
перерахунку, оскільки вважає, що
законодавством не передбачено
перерахунку довічного грошового
утримання суддям судів загальної
юрисдикції у відставці.

У відповідності до ст. 23 Закону України
« Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування « спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються органами
Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Позивач із вищевказаними рішеннями
відповідача не погодився та вважає, що
відповідачем порушуються його права,
свободи та інтереси, у зв»язку з чим
звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи забов»язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов»язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

У ч.1 ст.126 Основного Закону України
закріплено положення, згідно з яким
незалежність і недоторканність суддів
гарантується Конституцією і законами
України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч.1
ст. 126 Конституції України є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Суд констатує, що правові засади
організації судової влади, загальний
порядок забезпечення діяльності судів
та інші питання судоустрою і статусу
суддів урегульовані Законом України «
Про судоустрій і статус суддів « від
07.07.2010 року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч.4 ст. 47 Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним забезпеченням судді.

У зв»язку з набуттям чинності Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів « змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Стаття 129 Закону щодо суддівської
винагороди,вводилась в дію з 01 січня 2011
року, в той же час, абз.6 п.1 розділу Х11 із
змінами, внесеними згідно із Законом
України від 23.12.2010 року № 2856-У1 вводить
цю статтю в дію з 1 січня 2012 року.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог статті 138
Закону України « Про судоустрій і
статус суддів « від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України «
Про судоустрій і статус суддів «
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі відсотків
грошового утримання cудді з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Аналіз наведених положень закону дає
підстави для висновку, що в усіх
випадках розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
залежить від розміру грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді. При цьому законодавець не
обмежує розмір довічного грошового
утримання судді у відставці розміром
грошового утримання працюючого судді,
діючим на дату призначення судді у
відставці грошового довічного
утримання.

Вказані норми закону не передбачають
процентного співвідношення щорічного
довічного грошового утримання від
власного заробітку ( на відміну від
пенсії у загальноприйнятому понятті ),
а передбачають саме виплату від
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

Виходячи з наведеного суд вважає, що
положення ч.3 ст.138 Закону України « Про
судоустрій і статус суддів « по суті і
змісту повинні бути застосовані до
правовідносин позивача, до його права
на отримання щомісячного довічного
грошового утримання у процентному
відношенні до грошового утримання
суддів апеляційного суду, працюючих на
відповідних посадах, тобто на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у випадку зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів апеляційного суду.

Також суд враховує і положення ч.5 ст. 109
Закону України « Про судоустрій і
статус суддів « якою визначено, що за
суддею, звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Наведене закріплене у рішеннях
Конституційного суду України, що
стосується правових понять інституту
судді у відставці, поняття щомісячного
довічного грошового утримання,
принципів незалежності суддів, що
вказане Конституційним судом, зокрема,
про

неможливість відміни та звуження
змісту та об»єму статусу суддів, про
неможливість звуження досягнутого
рівня незалежності суддів, про
неможливість диспропорції у
матеріальному забезпеченні судів та
суддів різних рівнів, про неможливість
суттєвої диспропорції у грошовому
забезпеченні працюючих суддів та
суддів у відставці, про неможливість
відміни принципу, як перегляд
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни заробітної
плати працюючим суддям, виходячи з її
нового розміру.

В іншому випадку гарантії нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання позивачеві суттєво звузять
зміст, об»єм статусу судді, рівень його
соціального захисту, відповідно
звузяться гарантії незалежності
суддів, оскільки виходячи у відставку,
суддя мав право на перегляд розміру
виплат щомісячного довічного
грошового утримання при зміні
заробітку діючого судді, тлумачення
нового закону відповідачем, що він
начебто не передбачає перегляду
щомісячного довічного грошового
утримання, протирічить змісту закону
та Конституції.

Досліджуючи правове поняття «
щомісячне довічне грошове утримання
судді «, Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року 3 18-рп/2011, вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов»язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді виключно з Державного
бюджету України. У цьому ж рішенні
Конституційний Суд України також
зазначив про неможливість звуження
змісту та об»єму гарантій незалежності
суддів, а відповідно, матеріального та
соціального забезпечення.

Конституційний Суд України
неодноразово висловлював аналогічні
правові позиції у відношенні гарантій
незалежності суддів, їх матеріального
та соціального забезпечення у
рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №
6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (
справа про пільги, компенсації та
гарантії ), від 1 грудня 2004 року №
19-рп/2004( справа про припинення дій чи
обмеження пільг, компенсацій та
гарантій ), від11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
( справа про пенсії та щомісячне
довічне грошове утримання ), від 18
червня 2007 року № 4-рп/2007 справа про
гарантії незалежності суддів ), від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03.06.2013 року
№ 3-рп/2013.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позивач має беззаперечне право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання згідно довідок
апеляційного суду Львівської області,
які безспірно підтверджують розмір
суддівської винагороди, яку б позивач
отримував на посаді судді апеляційного
суду Львівської області згідно Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів» № 2453 -У1 від 07 липня 2010 року з
01.01.2012 року, тобто з часу виникнення
права на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання

Що стосується покликання відповідача
про відсутність у нього законодавчо
встановленого обов»язку здійснювати
позивачеві перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання з
покликанням на ч.4 ст.138 Закону України «
Про судоустрій і статус суддів». То суд
таке покликання вважає хибним з огляду
на наступне.

Положення ч.4 ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів « № 2453-У1,
по-перше, врегульовує порядок
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
який є єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні та не відноситься
до суду апеляційної інстанції, суддею
якої є позивач, по-друге, ці положення
не дають підстав для висновку стосовно
заборони здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання суддям апеляційного суду.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про
судоустрій і статус суддів» суди
загальної юрисдикції утворюють єдину
систему судів. Єдиним органом
конституційної юрисдикції в Україні є
Конституційний суд України,

Як встановлено ч.4 ст.17 вказаного
Закону, єдність системи судів
загальної юрисдикції забезпечується,
зокрема: єдиними засадами організації
та діяльності судів; єдиним статусом
суддів; єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням суддів
виключно з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
судді, що працюють або працювали у
системі судів загальної юрисдикції, не
повинні ставитись у менш вигідне
становище в питаннях пенсійного
забезпечення, а саме нарахування та
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
суду України.

Не заслуговує на увагу суду і
покликання відповідача на Постанову
Пенсійного фонду України від 25.01.2008
року № 3-1, яка передбачає, що органи
Пенсійного фонду України здійснюють
лише призначення і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці і не проводить перерахунок.

Суд виходить з того, що право на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
було встановлено Постановою Верховної
Ради України від 24.02.1994 року « Про
доповнення Постанови Верховної Ради
України « Про порядок введення в дію
Закону України « Про статус суддів «.

Цією Постановою Верховної Ради було
доповнено пункт перший попередньої
Постанови Верховної Ради України від
15.12.1992 року « Про порядок введення в дію
Закону України « Про статус суддів «
абзацом 3, згідно якого в разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

На підставі цієї норми Закону
Правлінням Пенсійного фонду України
було прийнято Постанову № 21-3 від 22.12.2006
року « Про затвердження порядку
призначення виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами пенсійного фонду
України «, де був передбачений
спеціальний розділ « Оформлення
документів для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання «

Не дивлячись на те, що Постанова
Верховної Ради України № 4016- Х1 від
24.02.1994 року, якою було введено
перерахунок суддям у відставці
щомісячного довічного грошового
утримання, діяла до 03.08.2010 року, тобто до
прийняття нового Закону ( ч.2 п.4 розділу
11 « Прикінцеві положення» ) Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів « від 07.07.2010 року № 24 53 -У1,
пенсійний фонд України всупереч
вищезазначеній Постанові Верховної
Ради України, вимогам ч.1 та 2 ст. 22
Основного Закону України ( 254к/96 ВР ) про
те, що конституційні права і свободи
гарантуються, а держава повинна
утримуватись від прийняття будь-яких
актів, які б призводили до скасування
чи звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод, Рішенню № 5-рп/2005 від
22.09.2005 року Конституційного Суду
України , який вказав,що конституційні
права, свободи гарантуються і не можуть
бути скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і свобод
прийняв нову Постанову №3-1 від 25.01.2008
року

« Про затвердження Порядку подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України», в якому
відсутній розділ - « Оформлення
документів для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ».

Суд вважає, що Пенсійний фонд України,
як і Мінюст є виконавчими органами і не
мають функцій законодавчого органу і
не можуть встановлювати або
скасовувати право на перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці.

Між тим, Пенсійний фонд України прийняв
постанову, яка суттєво звузила обсяг
діючих прав суддів у відставці на
пенсійне забезпечення, вилучивши
розділ « Оформлення документів для
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання «.

В зв»язку з цим, Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008 року норма про скасування
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, передбачена Законом України
« Про державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
неконституційним

Разом з тим слід зазначити, що в новій
Постанові пенсійного фонду України в
додатку № 2 про Порядок подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці органами
пенсійного фонду України зазначено про
те, що « заробітна плата, яка
враховується при призначенні і (
перерахунку ) щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Виходячи з наведеного суд вважає, що з
додатку вбачається, що органи
Пенсійного фонду України здійснюють не
лише призначення і виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, але і перерахунок такої.

Суд вважає, що остаточну точку в
питанні про право суддів у відставці на
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання у зв»зку зі зміною
заробітної плати діючим суддям
поставив Конституційний Суд України в
своєму Рішенні № 3-рп/2013 від 03.06.2013 року,
який в п.7 мотивувальної частини щодо
відповідності Конституції України (
конституційності ) абз. 2 п.2 розділу 11
« Прикінцеві та перехідні положення
« Закону України « Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668 -
У1 від 8 липня 2011 року зазначив, що
поширюючи дію положень абз.2 п.2 розділу
11 « Прикінцеві та перехідні положення,
як вбачається з їх змісту, на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії ( щомісячного довічного
грошового утримання ), залишив
незмінним зміст права на пенсію та
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, але звузив обсяг цього права та
встановив обмеження в перерахунках
передбачених законами України ( пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці ) чим
знизив досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів.

Таким чином, зазначені положення
Закону № 3668 в частині поширення їх дії
на Закон № 2453 стосовно виплати пенсії (
щомісячного довічного грошового
утримання ) суддів у відставці
суперечить вимогам ч.1 ст.126 Конституції
України.

В резолютивній частині
вищезазначеного рішення
Конституційного Суду України в п. 2
зазначено : Визнати такими, що не
відповідають Конституції України
є (неконституційним ) абз.
2 п.2 розділу 11 « Прикінцеві і перехідні
положення « Закону України « Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи « від 8 липня 2011 року № 3668-У1, зі
змісту якого вбачається, що виплата
суддям пенсії ( щомісячного
довічного грошового утримання «
повинна здійснюватись без індексації,
без застосування положень ч.2,3 ст. 42
Закону України « Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування « від 9 липня 2003 року № 1058-У1
та без проведення інших перерахунків,
передбачених законодавством.

Суд вважає, що після прийняття
Конституційним судом України Рішення
3-1/2013 від 03.06.2013 року виплата суддям у
відставці пенсії ( щомісячного
довічного грошового утримання )
повинна здійснюватись із здійсненням
індексації, із застосуванням положень
ч.2,3 ст. 42 Закону України « Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування « від 9 липня 2003 року №
1058-У1, яка кореспондується зі ст.138 ч.3
Закону України « Про судоустрій і
статус суддів «, проведенням інших
перерахунків, передбачених законом.

З цього випливає, що у зв»язку зі
зміною заробітної плати діючим суддям
апеляційного суду за відповідною
посадою з січня 2012 року, позивачу, як
судді у відставці, у відповідності до
вимог ст. 138 ч.3 Закону України « Про
судоустрій і статус суддів» пенсійний
фонд України у Шевченківському районі
м. Львова забов»язаний провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання на підставі
довідок про заробітну плату за
відповідною посадою на час здійснення
перерахунку, починаючи з 01.01.2012 року,
тобто з часу виникнення права на
перерахунок.

Що стосується строку звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів, то суд
вважає, що строк звернення позивачем
пропущений з поважних причин, оскільки
про порушення свого права на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання позивач дізнався з
часу публікації Рішення
Конституційного Суду № 3-рп/2013 від
03.06.2013 року, яким було відновлено дане
право позивача.

Суд при прийнятті рішення по справі
також враховує вказівки п.4
вищезазначеного Рішення
Конституційного суду України про те, що
дане рішення має преюдиціальне
значення при розгляді судами загальної
юрисдикції позовів у зв»язку з
правовідносинами, що виникли внаслідок
дії положень законів України, визнаних
неконституційними.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст. 11,ч.2 ст. 71, 99, 100, 159, 160 ч.3, 161, 162 КАС
України, суд , -

П О С Т А Н О
В И В:

Визнати причину пропущення строку
звернення до суду поважною.

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова від
02.12.2013 року в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1, виходячи з грошового
утримання судді , працюючого на
відповідній посаді.

Забов»язати Управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Львова провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1
відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
« Про судоустрій і статус суддів « з 1
січня 2012 року на підставі довідок
апеляційного суду Львівської
області про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
за січень, квітень, липень, жовтень,
грудень 2012 року та січень 2013 року, його
виплату з урахуванням раніше
проведених виплат.

Згідно ч.1 ст. 256 КАС України допустити
негайне виконання рішення суду у межах
суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Р. Б. Єзерський