Справа № 2а-7298/09/1270
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/56064/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Васильченко Н.В.,
Чумаченко Т.А., розглянувши у порядку
письмового провадження справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області на ухвалу
Луганського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 року у справі №
2а-7298/09/1270 за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання виплатити підвищення
до пенсії як дитині війни,-

у с т а н о в и л а:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від2 липня 2009
року, позовні вимоги задоволені
частково: визнано бездіяльність
відповідача неправомірними та
зобов'язано нарахувати та виплатити
позивачу за періоди з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року щомісячне
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено.

В березні 2013 року ОСОБА_4. звернулась
про встановлення іншого способу і
порядку виконання рішення суду першої
інстанції, зокрема, зміну способу
виконання рішення суду із
«зобов'язання» виконати певні дії на
примусове «стягнення» доплати до
пенсії за період з «зобов'язання»
виконати певні дії на примусове
«стягнення» доплат до пенсії за період
з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008
року в конкретному розмірі - 5805,82 грн.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року заяву задоволено: змінено
спосіб і порядок виконання постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 05.02.2009 року
у справі № 2а-7298/09/1270 за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання виплатити підвищення
до пенсії, як дитині війни. Стягнуто з
відповідача , суму підвищення до пенсії
у розмірі зо відсотків мінімальної
пенсії за віком як дитині війни з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22
травня 2008 року у відповідно до вимог ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 5805,82 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2013
року ухвалу суду першої інстанції від 12
вересня 2013 року змінено: в абзаці
третьому резолютивної частини ухвали
Луганського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року після слів «ідентифікаційний
код 21792465» добавити словами: «за рахунок
коштів Державного бюджету України». В
іншій частині судове рішення залишено
без змін.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить їх скасувати та відмовити
у задоволенні позову..

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суди першої та апеляційної інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
і порядку виконання рішення дійшли до
висновку про неможливість виконання
рішення суду першої інстанції у
визначений судом спосіб, що обумовлює
зміну та встановлення іншого способу і
порядку виконання судового рішення
шляхом визначення до стягнення з
відповідача на користь позивача
відповідної суми, що нарахована
відповідачем на виконання постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2009
року.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання рішення
суду першої інстанції від 5 лютого 2009
року позивачу видано виконавчий лист
№2а-7298/09.

10 лютого 2012 року відповідачем
здійснено перерахунок ОСОБА_4
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
як «дитині війни» відповідно до
резолютивної частини постанови суду.

Згідно обставин справи має місце спір
щодо зобов'язання відповідача -
Управління Пенсійного фонду України в
м.Стаханові Луганської області
здійснити нарахування та виплату
недоплаченого позивачу підвищення до
пенсії, як дитині війни згідно ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідно постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2009
року.

З 1 січня 2013 року набув чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження" та
особливості їх виконання. Частиною 1
статті 2 цього Закону визначено, що
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація; юридична особа, примусова
реалізація майна якої забороняється
відповідно до законодавства. За
частинами 1, 2 статті 3 Закону виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду.

Згідно частинами 1, 2, 6, 7, 8 статті 4
зазначеного вище Закону виконання
рішень суду про стягнення коштів з
державного підприємства або юридичної
особи здійснюється в порядку,
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду про
стягнення коштів з державного
підприємства або юридичної особи не
виконане протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, його
виконання здійснюється за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Перерахування коштів за
рішенням суду здійснюється Державною
казначейською службою України у
тримісячний строк з дня надходження
документів та відомостей, необхідних
для цього, з одночасним направленням
повідомлення про виплату коштів
державному виконавцю, державному
підприємству або юридичній особі.
Державний виконавець протягом десяти
днів з дня отримання такого
повідомлення виносить постанову про
заміну стягувача на Державну
казначейську службу України з
одночасним направленням повідомлення
такому органу. Державне підприємство
або юридична особа, які визнані
боржниками за рішеннями суду,
зобов'язані протягом десяти днів з дня
перерахування коштів відкрити рахунки
в органах Державної казначейської
служби України та проводити розрахунки
виключно з цих рахунків. Положення цієї
частини не поширюються на банки, сто
відсотків або частка статутного
капіталу яких належить державі.

За статтею 7 Закону виконання рішень
суду про зобов'язання вчинити певні дії
щодо майна, боржником за якими є
державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За Положенням про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002 р. № 8-2 (у
редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25 лютого
2008 р. № 5-5), зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21 травня
2002 р. за № 442/6730, управління Пенсійного
фонду України у районах, містах і
районах у містах є органами Фонду,
підвідомчими відповідно головним
управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, що разом з цими
управліннями утворюють систему
органів Фонду. Тобто, Управління
Пенсійного фонду України є державним
органом.

Виходячи з положень Закону та приписів
Порядку, затвердженого на виконання
цього Закону постановою Кабінету
Міністрі України від 3 серпня 2011 року №
845, органи Державної казначейської
служби на теперішній час не мають
повноважень для зобов'язання іншого
органу вчинити певні дії та можливості
прийняти до виконання виконавчий
документ без зазначення суми коштів,
яка підлягає стягненню з Державного
бюджету України.

За частиною 1 статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення. У цій категорії
справ зміна способу і порядку
виконання рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така зміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час розгляду судом першої інстанція
заяви державної виконавчої служби про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення, відповідачем не
здійснене виконання постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2009
року, оскільки проведене лише
нарахування на користь позивача
коштів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанції щодо
очевидної неможливості виконання
постанови суду у визначений судом
спосіб, що обумовлює зміну та
встановлення іншого способу і порядку
виконання судового рішення шляхом
визначення до стягнення з відповідача
на користь позивача відповідної суми,
що нарахована відповідачем на
виконання постанови Луганського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2009 року.

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області залишити без
задоволення.

Ухвалу Луганського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2013 року

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: підписи