Справа № 826/20410/13-а
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., розглянувши
адміністративну справу та додані до
неї матеріали в письмовому провадженні
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Полірест"до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві
проскасування податкових
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
Позивач, в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полірест", звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування податкових
на загальну суму 234 375,00 грн. та від 11.09.2013
В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначає, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
Податковим органом із порушенням
чинного законодавства України,
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм податкового
законодавства, а тому, підлягають
Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з огляду на те, що в ході
перевірки встановлено, що Позивачем
придбано товар (роботи, послуги) у осіб,
які не сплачувала податки, діяльність
яких має ознаки фіктивного
У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва
Співробітниками Державної податкової
інспекції у Оболонському районі міста
Києва Державної податкової служби було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю "Полірест"
з питань дотримання податкового вимог
податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Квант-Ресурс
ТК» за період вересень 2012р. За
результатами перевірки складено Акт
від 20.08.2013 р. №360/26-54/22-01-10/32593522 (надалі -
В Акті перевірки зазначено наступні
порушення: пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134. пп. 138.1.1
п.138.1 ст.138, п. 138.2 ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139.
п. 149.1 ст. 149 Податкового кодексу України
№ 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та
доповненнями), в результаті чого ТОВ
«Полірест» занижено суму податку на
прибуток підприємства, що підлягає
нарахуванню та сплаті до бюджету
всього на суму 196875,00 грн., в тому числі
за ІІІ квартал 2012 - 196875,00 грн.; п. 185.1 ст.
185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198
п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу
України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та
доповненнями), в результаті чого ТОВ
«Полірест» занижено суму ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет на суму 187500,00 грн., в тому числі
за вересень 2012 на суму ПДВ - 187500,00 грн.
Податковим органом на підставі Акту
перевірки прийняті податкові
повідомлення-рішення від 11.09.2013 року
податкове зобов'язання з податку на
прибуток у сумі 246 094,00 грн., за основним
платежем +196 875,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 49 219,00 грн. та
податкове повідомлення-рішення від
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 234 375,00
грн., за основним платежем +187 500,00 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між Позивачем
(Агент) та ТОВ «Квант-Ресурс ТК»
(Субагент) було укладено Агентський
Договір №01-САГ від 02.08.2012 р. (надалі по
тексту Договір №01-САГ).
У відповідності до п. 1.1 - п. 1.2 Договору
№01-САГ, «Агент» доручає, а «Субагент»
за винагороду забезпечує пошук
контрагентів на купівлю
поліетиленових труб та супутніх
товарів, що належать ТОВ «Торгівельний
дім «Євротрубпласт», надалі
«Принципал» (далі по тексту -
ПРОДУКЦІЯ), а також проведення
попередніх переговорів з приводу
укладення договорів на реалізацію
продукції й узгодження істотних умов
договорів з потенційними
контрагентами (контрагенти далі по
тексту - «ПОКУПЦІ»). Даний договір
установлює немонопольні агентські
відносини між Агентом і Субагентом.
Принципал має право доручати
посередництво в реалізації труби
третім особам без повідомлення про це
Згідно п. 2.1 - п. 2.4 Договору №01-САГ,
«Субагент» зобов'язаний: Використати
власну і зібрати іншу комерційну
інформацію про покупців пропонованих
товарів. На підставі доручення
«Агента», від його імені, здійснити
переговори з ПОКУПЦЯМИ і одержати від
них письмове або факсимільне
підтвердження готовності укласти
договір на придбання продукції на
умовах зазначених у додатку до даного
Договору або безпосередньо погоджених
з «Агентом». Зробити перевірку в
потенційних контрагентів необхідних
дозволів, статутних документів,
правоздатність посадових осіб,
платоспроможність, вивчить їхню ділову
репутацію і інші доступні відомості;
Після узгодження з ПОКУПЦЕМ умов
купівлі-продажу товару направити
«Агенту» дані про ПОКУПЦЯ для
підготовки й підписання договору
купівлі-продажу (назва фірми, адреса,
номери телефонів, контактні особи).
Повідомляти «Агенту» на його вимогу
всі відомості про хід виконання даного
договору й при необхідності
представляти відповідні документи
(копії документів); Оформити акти про
приймання виконаних робіт і передати
їх для підписання «Агенту» та
«Принципалові». «Субагент» має право:
Одержати від «Агента» вихідну
інформацію, необхідну для виконання
робіт (назва товару, ціну, умови й
строки поставки). Дана інформація
надається «Принципалом» та/або
Агентом» у вигляді прайс-листів або
іншої доступної інформації; На
підставі доручення «Агента»
представляти інтереси «Принципала»
та/або Агента» з питань, що є предметом
даного договору, у відносинах з усіма
організаціями, установами і
громадянами; На підставі доручення
«Агента», підписувати при необхідності
протоколи про наміри від імені
«Принципала» та/або «Агента», що мають
юридичну чинність при наступному
підписанні «Принципалом» договору з
контрагентом. Одержати від «Агента»
плату за виконані роботи. «Агент»
зобов'язаний: Надати «Субагентові» всі
наявні в нього відомості й документи,
необхідні для виконання п. 1.1. даного
Договору, у тому числі перелік істотних
умов по договорах на реалізацію
продукції для узгодження з
контрагентами, включаючи асортименти й
мінімальну вартість реалізації
Продукції; Приймати від «Субагента»
протоколи переговорів, листа, довідки
про пророблену роботу й інші матеріали;
Прийняти й підписати акти про
приймання виконаних робіт у порядку,
передбаченому даним договором.
Оплатити «Субагентові» повну вартість
виконаних робіт у порядку й на умовах,
передбачених даним договором. «Агент»
має право: Контролювати хід виконання
робіт, не втручаючись у діяльність
«Субагента». Вимагати в «Субагента»
відомості про хід виконання умов
Договору, копії документів, що
підтверджують проведену Виконавцем
Пунктами 4.1 - п. 4.3 вищезазначеного
Договору, за роботи за дійсним
договором «Агент» виплачує
«Субагентові» винагороду, що
визначається по кожній укладеній угоді
окремо й зазначається в акті виконаних
робіт, але не може перевищувати 45%
(сорока п'яти) відсотків від суми
укладених угод на реалізацію Продукції
між «Принципалом» і контрагентами,
укладених за сприянням «Субагента».
Розрахунки за виконані роботи
проводяться після отримання
Принципалом грошових коштів від
покупця(ів) продукції та підписання
сторонами акта про приймання виконаних
робіт, шляхом перерахування «Агентом»
коштів на поточний рахунок
«Субагента», але після отримання
грошових коштів від «Принципала».
«Агент» оплачує «Субагентові»
зазначену в акті прийому-передачі
вартість виконаних робіт не пізніше 5
(п'яти) банківських днів після
підписання акту здачі - приймання
Позивач зазначає, що зобов'язання
виконані належним чином та в повному
обсязі і в підтвердження виконаних
робіт надав наступні документи: Акти
виконаних робіт: № 2 від 25.09.2012 р., №3 від
26.09.2012 р., №4 від 27.09.2012 р., №5 від 30.09.2012 р.,
в даних актах зазначено, що
зобов'язання по поставці труб Покупцю -
МБО «Агробуд»; податкові накладні: від
18.09.2012 р. №52, від 19.09.2012 р. №68, від 20.09.2012 р.
№74.
Між Позивачем (Агент) та ТОВ
«Торгівельний дім «Євротрубпласт»
(Принципал) було укладено Агентський
Договір №1-08-АГ від 01.08.2012 р. (надалі по
тексту Договір №1-08-АГ).
У відповідності до п. 1.1 - п. 1.2 Договору
№1-08-АГ, «Принципал» доручає, а «Агент»
за винагороду забезпечує пошук
контрагентів на купівлю
поліетиленових труб та супутніх
товарів, що належать «Принципалу» (далі
по тексту - ПРОДУКЦІЯ), а також
проведення попередніх переговорів з
приводу укладення договорів на
реалізацію продукції й узгодження
істотних умов договорів з потенційними
контрагентами (контрагенти далі по
тексту - «ПОКУПЦІ»). Даний договір
установлює немонопольні агентські
відносини між Принципалом і Агентом.
Принципал має право доручати
посередництво в реалізації труби
третім особам без повідомлення про це
Згідно п. 2.1 - п. 2.4 Договору №№1-08-АГ,
«Агент» зобов'язаний: Використати
власну і зібрати іншу комерційну
інформацію про покупців пропонованих
товарів. На підставі доручення
«Принципала», від його імені, здійснити
переговори з ПОКУПЦЯМИ і одержати від
них письмове або факсимільне
підтвердження готовності укласти
договір на придбання продукції на
умовах зазначених у додатку до даного
Договору або безпосередньо погоджених
з «Агентом». Зробити перевірку в
потенційних контрагентів необхідних
дозволів, статутних документів,
правоздатність посадових осіб,
платоспроможність, вивчить їхню ділову
репутацію і інші доступні відомості;
Після узгодження з ПОКУПЦЕМ умов
купівлі-продажу товару направити
«Принципалові» дані про ПОКУПЦЯ для
підготовки й підписання договору
купівлі-продажу (назва фірми, адреса,
номери телефонів, контактні особи).
Повідомляти «Принципалові» на його
вимогу всі відомості про хід виконання
даного договору й при необхідності
представляти відповідні документи
(копії документів); Оформити акти про
приймання виконаних робіт і передати
їх для підписання «Принципалові».
«Агент» має право: Одержати від
«Принципала» вихідну інформацію,
необхідну для виконання робіт, (назва
товару, ціну, умови й строки поставки).
Дана інформація надається
«Принципалом» у вигляді прайс-листів
або іншої доступної інформації; На
підставі доручення «Принципала»
представляти інтереси «Принципала» з
питань, що є предметом даного договору,
у відносинах з усіма організаціями,
установами і громадянами; На підставі
доручення «Принципала», підписувати
при необхідності протоколи про наміри
від імені «Принципала», що мають
юридичну чинність при наступному
підписанні «Принципалом» договору з
контрагентом. Одержати від
«Принципала» плату за виконані роботи.
«Принципал» зобов'язаний: зобов'язаний:
Надати «Агентові» всі наявні в нього
відомості й документи, необхідні для
виконання п. 1.1. даного Договору, у тому
числі перелік істотних умов по
договорах на реалізацію продукції для
узгодження з контрагентами, включаючи
асортименти й мінімальну вартість
реалізації Продукції; Приймати від
«Агентові» протоколи переговорів,
листа, довідки про пророблену роботу й
інші матеріали; Прийняти й підписати
акти про приймання виконаних робіт у
порядку, передбаченому даним
договором. Оплатити «Агентові» повну
вартість виконаних робіт у порядку й на
умовах, передбачених даним договором.
«Принципал» має право: Контролювати
хід виконання робіт, не втручаючись у
діяльність «Агентові». Вимагати в
«Агентові» відомості про хід виконання
умов Договору, копії документів, що
підтверджують проведену Виконавцем
Пунктами 4.1 - п. 4.3 вищезазначеного
Договору, за роботи за дійсним
договором «Принципал» виплачує
«Агент» винагороду, що визначається по
кожній укладеній угоді окремо й
зазначається в акті виконаних робіт,
але не може перевищувати 45% (сорока
п'яти) відсотків від суми укладених
угод на реалізацію Продукції між
«Принципалом» і контрагентами,
укладених за сприянням «Агента».
Розрахунки за виконані роботи
проводяться після отримання
Принципалом грошових коштів від
покупця(ів) продукції та підписання
сторонами акта про приймання виконаних
робіт, шляхом перерахування
«Принципалом» коштів на поточний
рахунок «Агента». «Принципал» оплачує
«Агентові» зазначену в акті
прийому-передачі вартість виконаних
робіт не пізніше 5 (п'яти) банківських
днів після підписання акту здачі -
Позивач зазначає, що зобов'язання
виконані належним чином та в повному
обсязі і в підтвердження виконаних
робіт надав наступні документи: Акти
виконаних робіт: № 1 від 06.09.2012 р., №2 від
25.09.2012 р., №3 від 26.09.2012 р., №4 від 27.09.2012 р.,
в даних актах зазначено, що
зобов'язання по поставці труб Покупцю -
МБО «Агробуд» та ТОВ «СПМК №30»
Суд звертає увагу, що надані суду
вищезазначені документи не засвідчені
Крім того, Суд звертає увагу, що в
матеріалах справи відсутні первинні
документи, які підтверджують виконання
робіт, а саме: протоколи переговорів,
листа, довідки про пророблену роботу,
банківські виписки, докази отримання
(передачі) вихідної інформації,
необхідну для виконання робіт, (назва
товару, ціну, умови й строки поставки),
докази укладання договорів з
контрагентами та докази про плати по
укладеним договорам, докази отримання
(передачі) товару (послуг).
Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1. Встановлення факту здійснення
господарської операції. 2. Встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. 3. Встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку. 4. Встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
Відповідно абз. 11 ст.1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" ніде ґавою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Відповідно до абзацу 2 п.2.1 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95 року № 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704,
господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.
Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між Позивачем та його контрагентом,
обставини використання придбаного
товару у власній господарській
діяльності позивача та встановити
спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (чи були
платниками податку на додану вартість).
Згідно п.9.1, п. 9.2, ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
«Про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України №88 від 24.05.95 р.
первинні документи для надання їм
юридичної сили та доказовості повинні
мати обов'язкові реквізити, у тому
числі посада, прізвище і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл на здійснення
господарської операції і складання
первинного документу.
Суд звертає увагу, що в матеріалах
справи відсутні дані щодо виду, часу,
змісту та обсягу господарської
операції (на підтвердження операцій,
переміщення, якості, зберігання
товарів та ін.), одиницю виміру
господарської операції, що не
підтверджує факту їх надання та не дає
можливості зробити висновки щодо того
за чий рахунок здійснювало перевезення
товарів та зв'язку цих витрат з
фінансово-господарською діяльністю
підприємства-Позивача.
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу
України встановлює, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).
Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
З аналізу зазначених норм вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних
контрагентами, у зв'язку з отриманням
Суд звертає увагу, що навіть наявність
у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
недоведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
витрати як суму будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
встановлено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Враховуючи викладене, судом не
встановлено, а позивачем не доведено,
що здійснені ним господарські операції
з контрагентами носять реальний
характер, а отримані послуги (товар)
використані в межах господарської
Наведені правові норми свідчать, що
визначальною умовою правомірності
формування витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, є їх
здійснення для провадження
господарської діяльності платника
податку, та підтвердження первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку.
Крім того, аналогічна позиція
викладене в Постанові Верховного суду
України від 05.03.2012 р., Вищий
адміністративний суд України в
Постанові від 20.02.2013 р. по справі
Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, а отже,
податкові повідомлення-рішення
прийняті з урахуванням всіх обставин.
Також, суд звертає увагу, що у
відповідності до п. 44.6 ст. 44 Податкового
кодексу України, якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником у податковій
звітності, не надані під час перевірки,
такі документи повинні бути враховані
контролюючим органом під час розгляду
питання про прийняття рішення. Разом з
тим, у разі якщо до закінчення
перевірки або у терміни, визначені в
абзаці другому п. 44.7 цієї статті
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи (незалежно від причин такого
ненадання, крім випадків виїмки
документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
Відповідно до вимог, встановлених абз. 2
п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України,
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.
Згідно з пунктом 86.7 вказаної статті
Кодексу у разі незгоди платника
податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до органу
державної податкової служби за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються органом
державної податкової служби протягом
п'яти робочих днів, що настають за днем
їх отримання (днем завершення
перевірки, проведеної у зв'язку з
необхідністю з'ясування обставин, що не
були досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
Системний аналіз вищезазначених
правових норм дозволяє стверджувати
про те, що законодавцем наділено
платника податків необхідним
механізмом захисту своїх прав від
можливих незаконних дій
співробітників контролюючого органу.
Разом з тим, на платника податків також
покладено обов'язок надання
документів, необхідних для здійснення
перевірки та чітко встановлено
наслідки невиконання цього обов'язку -
зокрема, застосування фінансової
Вищезазначеною нормою визначено право
платника податку після отримання акту
перевірки надати документи, визначені
в акті перевірки, як відсутні. Акт
містить визначення про те, що позивачем
первинних бухгалтерських документів
до перевірки не надано, натомість,
позивачем Акт перевірки було отримано,
що ним не заперечується та заперечень з
первісною документацією Позивачем
Податковому органу надано не було.
Оскільки відповідачу не було надано
первинно бухгалтерських документів
під час перевірки, судом вбачається
правомірним висновок відповідача про
порушення позивачем вищезазначених
норм Податкового кодексу України щодо
обов'язкового підтвердження витрат та
податкового кредиту первинними
бухгалтерськими документами.
Відповідно до частини першої статті 8
Конституції України, в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. Верховенство права - це
панування права в суспільстві.
Конституційний Суд України в рішенні
від 02.11.2004 р. у справі № 1-33/2004 (справа про
призначення судом більш м'якого
покарання) роз'яснив, що верховенство
права вимагає від держави його
втілення як у правотворчу, так і
правозастосовну діяльність.
Як зазначив Конституційний Суд
України, справедливість - одна з
основних засад права, є вирішальною у
визначенні його як регулятора
суспільних відносин, одним із
загальнолюдських вимірів права.
Визначаючи права та обов'язки платника
ПДВ, законодавець виходив з принципу їх
справедливого співвідношення.
Реалізація господарюючим суб'єктом
законодавчо закріпленої свободи
підприємницької діяльності не повинна
йти в розріз із зазначеним принципом.
Частиною 1 статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки та збори в порядку і розмірах,
установлених законом.
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, а отже,
податкові повідомлення-рішення
прийняті з урахуванням всіх обставин.
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про відмову в
задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позовних вимог відмовити
Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук