Справа № 283/1909/13-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"24" лютого 2014 р.
Справа № 283/1909/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бучик А.Ю.

суддів:
Майора Г.І.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Самченко В.М. ,

за участю

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Малинського районного суду
Житомирської області від "27" грудня 2013
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Малинської міської ради Житомирської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на строні
відповідача ОСОБА_4, Управління
Дерземагенства у Малинському районі
про часткове визнання протиправним і
скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з адміністративним позовом та з
урахуванням уточнених позовних вимог
просила визнати протиправними та
скасувати п.п.2.2. п.2 рішення Малинської
міської ради 32-ї сесії 5-го скликання
від 09.08.2008 року «Про припинення права
користування, передачу в приватну
власність та в оренду земельних
ділянок», яким надано дозвіл на
складання акту обстеження земельної
ділянки ОСОБА_4, по АДРЕСА_2, де
розміщена нежитлова будівля - пральня
із земель громадської та житлової
забудови Малинської міської ради; п.п.
14.1 п.14 рішення 35-ї сесії 5-го скликання
від 25.11.2008 року «Про припинення права
користування, передачу у власність та в
оренду земельних ділянок», яким
затверджено акт вибору та обстеження
земельної ділянки та надано дозвіл на
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для подальшої
передачі в оренду ОСОБА_4, по АДРЕСА_2,
орієнтовною площею 0,1000 га де розміщена
нежитлова будівля - пральня із земель
Малинської міської ради та п.п.6.1 п.6
рішення Малинської міської ради 42-ї
сесії 5-го скликання від 27.05.2009 року «Про
припинення права користування,
передачу в приватну власність та в
оренду земельних ділянок», яким
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, та
передано в оренду терміном на 5 років
ОСОБА_4 для виробничого використання
площею 0,1084 га із земель житлової та
громадської забудови.

Постановою Малинського районного суду
Житомирської області від 27 грудня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та просить скасувати
рішення суду першої інстанції із
ухваленням нового про задоволення
позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Встановлено, що 28 травня 2003 року на
підставі біржової угоди №40 ОСОБА_3
придбала нежиле приміщення (приміщення
міської лазні), загальною площею 417,6 м2,
розташованого на неприватизованій
земельній ділянці, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2. 06 червня 2003 року
зареєстровано право власності на майно
за позивачем по справі.

30 жовтня 2003 року рішенням Малинської
міської ради надано дозвіл на
виготовлення технічного звіту по
встановленню зовнішніх меж
землекористування ОСОБА_3 та в 2005 році
МКП «Земельно-кадастрове бюро»
виготовлявся акт визначення та
погодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі, однак через незгоду з
межами не був погоджений ОСОБА_3

Згідно договору купівлі-продажу
нежитлової будівлі від 29 травня 2008
року, ОСОБА_4 придбав нежитлову
будівлю - пральню, за адресою АДРЕСА_2,
земельна ділянка, на якій розташована
відчужувана нежитлова будівля не
приватизована.

Рішенням Малинської міської ради 32-ї
сесії 5-го скликання від 09.09.2008 року,
ОСОБА_4 надано дозвіл на складання акту
обстеження земельної ділянки, де
розміщена нежитлова будівля - пральня
із земель громадської та житлової
забудови Малинської міської ради.

Актом вибору та обстеження земельної
ділянки, де розміщена нежитлова
будівля - пральня від 21 вересня 2008 року
проведено обстеження земельної
ділянки для обслуговування нежитлової
будівлі - пральні, орієнтовною площею
0,1000 га, яка відповідає вимогам
санітарних, архітектурних та
протипожежних норм.

Рішенням Малинської міської ради 35-ї
сесії 5-го скликання від 25 листопада 2008
року затверджено акт вибору та
обстеження земельної ділянки та надано
дозвіл на проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
подальшої передачі в оренду ОСОБА_4

Рішенням 42-ї сесії 5-го скликання від 27
травня 2009 року Малинська міська рада
затвердила проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
передала в оренду терміном на 5 років
земельну ділянку ОСОБА_4 для
виробничого використання, площею 0,1084
га із земель житлової та громадської
забудови по АДРЕСА_2.

23 жовтня 2009 року між Малинською міською
радою та ОСОБА_4 укладено договір
оренди земельної ділянки №09/22/09, а 15
січня 2010 року відповідно до договору
купівлі-продажу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення,
Малинська міська рада Житомирської
області продала, а ОСОБА_4 купив
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
площею 0,1084 га розташовану в АДРЕСА_2 для
виробничого використання (обробка
деревини), де розміщений об'єкт
нерухомого майна: нежитлова будівля -
пральня. Кадастровий номер земельної
ділянки: :01:003:0329.

При цьому, відповідно до п.6.1 Договору
Малинська міська рада гарантує, що на
момент укладення цього Договору
відчужувана земельна ділянка нікому не
продана, не подарована, в спорі та
арештом не значиться, а також відсутні
будь-які права чи обтяження щодо неї з
боку третіх осіб.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність порушень
вимог законодавства при прийнятті
оскаржуваних рішень Малинською
міською радою Житомирської області.
Колегія суддів погоджується з такими
висновками, з огляду на наступне.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

За змістом ч.1 ст.143 Конституції України
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
вирішують питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції. Перелік питань місцевого
значення визначено Законом України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" місцеве самоврядування
здійснюється територіальними
громадами сіл, селищ, міст як
безпосередньо, так і через сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи, а також через районні та
обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту
2 статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
регулювання земельних відносин
вирішується на пленарному засіданні
ради - сесії, а спори про поновлення
порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень,
дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому
порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення
ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної
громади, щодо регулювання земельних
відносин є прийняття відповідного
рішення сесією ради.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин визначені у статті 12
Земельного Кодексу України.

Так, за приписами статті 12 Земельного
Кодексу України (в редакції спірного
періоду) до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: а) розпорядження
землями територіальних громад; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; є)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Розпорядження ж землями
територіальних громад, в тому числі і
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або користування, в силу
приписів ст. 12 ЗК України та ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» належить до виключної
компетенції сільських, селищних та
міських рад, які вправі прийняти
рішення про надання або відмову у
наданні земельної ділянки.

Частиною другою статті 16 Закону
України «Про оренду землі»
встановлено, що особа, яка бажає
отримати земельну ділянку в оренду із
земель державної або комунальної
власності, подає до відповідного
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування за місцем
розташування земельної ділянки заяву
(клопотання).

За змістом статей Закону України «Про
оренду землі» істотними умовами
договору землі є: об'єкту оренди
(кадастровий номер, місце розташування,
розмір земельної ділянки), строк дії
договору, умови використання тощо, а
невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів, акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості), акт приймання передачі
об'єктів оренди та інше.

Згідно з частинами першою, другою
статті 116 ЗК України громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону;
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України,
першим етапом виділення земельних
ділянок громадянам у власність є
прийняття відповідним органом рішення
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін;
виготовлений план землеустрою
передається на погодження комісією з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою.

Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання її у власність.

В протоколі погодження зовнішніх меж
земельної ділянки від 23.12.2008 р.
зазначається, що земельна ділянка, яка
надається за рахунок земель Малинської
міської ради, які не надані у власність
та постійне користування, при цьому
претензій та суперечок при
встановленні меж заявлено не було, межі
суміжних землекористувачів не
порушені.

З висновку начальника відділу
архітектури та містобудування
виконавчого комітету Малинської
міської ради, відділу Держкомзему у м.
Малині, які містяться в проекті
землеустрою, плану відведення
земельної ділянки (Е-А) вбачається, що
порушень права позивача не існує,
обмеження, обтяження та сервітути щодо
використання земельної ділянки
відсутні.

Відповідно до ст. 120 ЗК України до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, установлених
договором. У випадку, якщо договором
про відчуження житлового будинку,
будівлі або споруди розмір земельної
ділянки не визначено, до набувача
переходить право власності на ту
частину земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування. Аналогічна позиція
закріплена в ст. 377 ЦК України.

ОСОБА_4 є власником нерухомого майна,
яке нерозривно пов'язане із землею, на
якій знаходиться вказаний об'єкт, тому
відповідно до вищевказаних приписів
законодавства має законне право на
отримання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки
для подальшого оформлення відповідних
правовстановлюючих документів.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що суть спору зводиться до
права позивача на більшу площу
земельної ділянки ніж та, яку можливо
виділити Малинською міською радою.
Таке збільшення площі можливе за
рахунок зменшення земельної ділянки,
належної на праві власності ОСОБА_4, та
яке передане останньому рішеннями
міської ради, що оспорюються. Однак,
названі доводи позивача не
спростовують невідповідність рішення
міської ради нормам Земельного Кодексу
України.

Отже, з аналізу вищевикладеного,
відсутні порушення положень
законодавства Малинською міською
радою при винесенні оскаржуваних
рішень, поскільки право користування
ОСОБА_3 земельною ділянкою та наявності
на ній належних їй будівель на час
прийняття оспорюваних рішень, не
порушено. Також вірним є висновок суду
першої інстанції, що сам факт придбання
нерухомого майна - лазні, не тягне за
собою автоматичного виділення
земельної ділянки для її
обслуговування в розмірі площі,
визначеної нормами ДБН, оскільки
придбання цього здійснено згідно умов
біржової угоди, здійснювалось без
прив'язки до збереження його
функціонального призначення, а угода
не є інвестиційним зобов'язанням
позивача перед територіальною
громадою міста, та остання не виступала
продавцем лазні.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлене із
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Малинського
районного суду Житомирської області
від "27" грудня 2013 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
А.Ю.Бучик

судді: (підпис)
Г.І. Майор

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ А.Ю.Бучик

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам: Малинська
міська рада Житомирської області
площа Соборна, 6-А,м.Малин,Житомирська
область,11600

ОСОБА_4 , Управління Держземагенства у
Малинському районі Житомирської
області АДРЕСА_4,11601 , вул.
Винниченка,21,м.Малин,Житомирська
область,11603