Справа № 804/122/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р. Справа № 804/122/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді при
секретаріСтепаненко В.В. Новченко Є.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Криворізького районного управління
юстиції у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Криворізького районного управління
юстиції у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що ОСОБА_3 було помилково
визнано померлим та внесено актовий
запис про його смерть, у зв'язку з чим
позивач звернувся до Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
районного управління юстиції у
Дніпропетровській області зі
зверненням про анулювання актового
запису або виключення запису про
смерть, проте відповідач відмовив у
задоволенні заяви та запропонував
звернутись із позовом до суду.

У судове засідання позивач не прибув,
надав до суду заяву про розгляд справи
без його участі в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, надав до суду
клопотання, в якому повідомив, що проти
задоволення позову не заперечує та
просив розглянути справу без його
участі.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглянув справу у порядку
письмового провадження.

Згідно статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копіями паспорту та заяви про видачу
паспорта форми №1, які містяться в
матеріалах справи.

Навесні 2006 року позивач пішов з дому та
до серпня 2013 року у зареєстрованому
місці проживання не з'являвся, із
родичами не спілкувався.

В серпні 2013 року ОСОБА_3 навістив свою
двоюрідну сестру - ОСОБА_4 та дізнався,
що вона у листопаді 2008 року по
фотографії трупа незнайомого чоловіка
впізнала позивача.

На підставі протоколу впізнання трупа,
паспорту та Висновку відділу РАЦС в
актовий запис про смерть за №65 від
03.12.2007 року, складений виконавчим
комітетом Новопільської сільської
ради Криворізького району
Дніпропетровської області на Невідоме
(дата смерті 20 жовтня 2007 року; місце
смерті - Україна, Дніпропетровська
область, Криворізький район, село
Новопілля), 10.10.2008 року було доповнено
відомостями про померлого - ОСОБА_3,
громадянин України, помер у віці 57
років, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження -
Україна, Запорізька область,
Веселівський район, село Озерне, місце
проживання померлої особи - АДРЕСА_1,
тобто внесено відомості про смерть
позивача.

У зв'язку із внесенням вказаного запису
про смерть, ОСОБА_3 було знято з місця
проживання, вилучено паспорт, довідку
про присвоєння ідентифікаційного
номеру та надано ОСОБА_4 довідку про
смерть.

Позивач звернувся з відповідним
зверненням до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
районного управління юстиції в
Дніпропетровській області для
анулювання актового запису або
виключення відомостей про смерть.

27.11.2013 року відповідачем було надано
відповідь за вих.№903/05-78 про
неможливість анулювання актового
запису про смерть, оскільки актовий
запис вчинений на невідому особу, після
чого був доповнений відомостями про
померлого, у зв'язку з чим
запропоновано позивачу звернутись до
суду із позовом про виключення
відомостей про померлу особу ОСОБА_3 з
актового запису про смерть.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Статтею 2 Закону України від 01.07.2010 року
№2398-VI «Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» закріплено, що
актами цивільного стану є події та дії,
які нерозривно пов'язані з фізичною
особою і започатковують, змінюють,
доповнюють або припиняють її
можливість бути суб'єктом цивільних
прав та обов'язків. Державній
реєстрації відповідно до цього Закону
підлягають народження фізичної особи
та її походження, шлюб, розірвання
шлюбу у випадках, передбачених законом,
зміна імені, смерть.

У відповідності до частини 1 статті 6
Закону України від 01.07.2010 року №2398-VI
відділи державної реєстрації актів
цивільного стану проводять державну
реєстрацію народження фізичної особи
та її походження, шлюбу, розірвання
шлюбу, зміни імені, смерті, вносять
зміни до актових записів цивільного
стану, поновлюють та анулюють їх;
формують Державний реєстр актів
цивільного стану громадян, ведуть його,
зберігають архівний фонд; здійснюють
відповідно до законодавства інші
повноваження.

Згідно частини 1 статті 17 Закону
України від 01.07.2010 року №2398-VI державна
реєстрація смерті проводиться органом
державної реєстрації актів цивільного
стану на підставі: 1) документа
встановленої форми про смерть,
виданого закладом охорони здоров'я або
судово-медичною установою; 2) рішення
суду про встановлення факту смерті
особи в певний час або про оголошення
її померлою.

Судом встановлено, що на момент
здійснення актового запису про смерть
позивача у відповідача були
передбачені законом підстави для його
проведення. Крім того, суд вважає, що у
даному випадку у відповідача немає
підстав для анулювання цього актового
запису самостійно на підставі власного
висновку, оскільки такі випадки
анулювання самим відповідачем не
передбачені нормами діючих
нормативних актів.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України «Про державну реєстрацію актів
цивільного стану» внесення змін до
актового запису цивільного стану
проводиться відповідним органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних
документів орган державної реєстрації
актів цивільного стану складає
обґрунтований висновок про внесення
змін до актового запису цивільного
стану або про відмову в цьому. У разі
відмови у внесенні змін до актового
запису цивільного стану у висновку
вказуються причини відмови та
зазначається про можливість її
оскарження в судовому порядку.

Статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію актів цивільного стану»
закріплено, що актовий запис
цивільного стану анулюється на
підставі: 1) рішення суду; 2) висновку
відповідного органу державної
реєстрації актів цивільного стану у
випадках, передбачених законом.

Наказом Міністерства юстиції України
№96/5 від 12.01.2011 року затверджено Правила
внесення змін до актових записів
цивільного стану, їх поновлення та
анулювання, які зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 14.01.2011
року за №55/18793 (надалі - Правила
внесення змін до актових записів
цивільного стану).

Пунктом 1.7 вказаних Правил передбачено,
що зміни до актового запису цивільного
стану вносяться відділом державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем зберігання відповідного
актового запису, за винятком випадків,
встановлених у пункті 2.28 розділу II цих
Правил.

Відповідно до пунктів 1.14, 1.15 Правил
внесення змін до актових записів
цивільного стану внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання щодо померлих
проводяться за заявами осіб, які
входять до кола спадкоємців за законом
або заповітом, згідно з чинним
законодавством України. Відмова
органів державної реєстрації актів
цивільного стану у внесенні змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновленні та анулюванні може бути
оскаржена в судовому порядку.

Згідно пункту 2.13 Правил внесення змін
до актових записів цивільного стану
підставою для внесення змін в актові
записи цивільного стану, зокрема, є:
постанова адміністративного суду.

Судом зазначає, що на даний час
реєстрація смерті ОСОБА_3 не відповідає
дійсності, оскільки позивач живий, його
особа встановлена судом на підставі
документів, що посвідчують особу, та
даними Криворізького РВ УМВС України
Дніпропетровської області, а помер
фактично інший невідомий чоловік.

Враховуючи встановлені обставини у
справі, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Криворізького районного управління
юстиції у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити дії,
обґрунтовані.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Водночас, у відповідності до частини 2
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги,
суд дійшов висновку про дублювання
пункту 1 та пункту 2 позовних вимог, у
зв'язку з чим є необхідність викладення
позовних вимог в іншій редакції та їх
часткове задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд керується вимогами
частини 3 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Криворізького районного управління
юстиції у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити дії -
задовольнити частково.

Зобов'язати відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
районного управління юстиції в
Дніпропетровській області внести
зміни в актовий запис про смерть №65 від
03.12.2007 року, складений Виконавчим
комітетом Новопільської сільської
ради Криворізького району
Дніпропетровської області, виключивши
із актового запису дані про смерть
ОСОБА_3, громадянина України, помер у
віці 57 років, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце
народження - Україна, Запорізька
область, Веселівський район, село
Озерне, місце проживання померлої
особи - АДРЕСА_1 на підставі висновку
Інгулецького відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Криворізького
районного управління юстиції у
Дніпропетровській області від 24.09.2008
року та одночасно внести до актового
запису дані про смерть невідомої
фізичної особи, який помер у віці 30-40
років.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судові витрати у
розмірі 34,41 грн. (тридцять чотири гривні
сорок одна копійка).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Степаненко