Справа № 825/2245/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2245/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року у справі за позовом Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області до Державного підприємства " 171
Чернігівський ремонтний завод" про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державного підприємства " 171
Чернігівський ремонтний завод", в
якому просив зобов'язати ДП « 171
Чернігівський ремонтний завод»
виконати пункти 2, 3, 4 вимог про усунення
порушень законодавства
Держфінінспекції в Чернігівській
області від 21.02.2013 року №25-08-18-14/1082.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позивачем було
безпідставно винесено спірну вимогу,
оскільки ДФІ в Чернігівській області
виконувало доручення правоохоронних
органів в межах порушеної
розслідування кримінального
провадження № 0000020 від 12.12.2012 року,
і повинно було тільки направити до
останніх результати ревізії (Акт
ревізії від №25-08-21/3 від 04.02.2013 року), а не
вживати заходів щодо усунення
виявлених порушень шляхом винесення
вимоги №25-08-21/3 від 04.02.2013 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою позов
задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначив, що пункти 2, 3, 4 вимоги
про усунення порушень законодавства
від 21.02.2013 року №25-08-18-14/1082, які в
судовому порядку не оскаржувались та
не скасовані, залишаються законними та
невиконаними, оскільки ґрунтуються на
нормах чинного законодавства та на
матеріалах проведеної ревізії, відтак,
на думку апелянта, позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з
вказаним висновком суду, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі звернення СУ УМВС України в
Чернігівській області від 11.01.2013 №5/139 «
30», на виконання ухвали
Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 10.01.2013 та на підстав
направлення на проведення ревізії № 19
від 15.01.2013 року позивачем було
проведено позапланову ревізію окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства «
171 Чернігівський ремонтний завод» за
період з 01.01.2011 по 31.01.2013, за
результатами якої складено акт №25-08-21/3
від 04.02.2013 року.

У зв'язку з тим, що під час проведення
контрольного заходу виявлені
порушення, не усунуті у повному обсязі,
згідно з п.7 ст.10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
керівнику підприємства пред'явлені
обов'язкові вимоги про усунення
порушень від 21.02.2013 року №25-08-18-14/1082.

Так, згідно п. 2 зазначеної вимоги
позивачем встановлено, що в порушення
вимог ч.1 ст.5, ч.2 ст.25 та ч.ч.2, 6 ст.57
Закону України «Про виконавче
впровадження» проведено незаконне
списання необоротних активів
підприємства, на які державною
виконавчою службою накладено арешт на
суму 177775,01 грн., внаслідок чого
відповідачем в період з 01.05.2011 року по
31.12.2012 року ліквідовано (розібрано)
матеріальних цінностей всупереч
законодавству на суму 177775,01 грн., в
зв'язку з чим ДФІ в Чернігівській
області вимагає перерахувати до
Державного бюджету кошти в сумі 177775,01
грн.

Згідно п.3 вимоги, відповідачем в
порушення ч.1 ст.5, ч.2 ст.25 та ч.ч.2, 6 ст.57
Закону України «Про виконавче
впровадження» проведено реалізацію
необоротних активів підприємства, на
які Державною виконавчою службою
накладено арешт та заборона на
відчуження на суму 138406,84 грн. Таким
чином, підприємством за період з 01.07.2012
року по 31.01.2013 року відчужено
необоротних активів всупереч
законодавству на суму 138406,84 грн., в
зв'язку з чим позивач вимагає від
відповідача перерахувати до
державного бюджету кошти в сумі 138406,84
грн.

Відповідно до п. 4 вимоги позивачем
встановлено надання безпроцентних
позик на суму 88600,00 грн. працівникам
підприємства при наявності
заборгованості перед бюджетом,
соціальними фондами, при накладеному
арешті на кошти, що перебувають в касі
підприємства, та на підставі
документів, які не підписані
керівником підприємства, що призвело
до порушення ч.1 ст.5, ч.2 ст.25 та ч.ч.2, 6
ст.57 Закону України «Про виконавче
впровадження», п. 3.4 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті України,
затвердженого Постановою правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637, в зв'язку з чим ДФІ в
Чернігівській області вимагає вжити
вичерпних заходів щодо повернення
безпідставно наданих позик на суму
88600,00 грн. та перерахувати вказані кошти
до Державного бюджету.

Враховуючи, що пункти 2, 3, 4 вимоги про
усунення порушень законодавства від
21.02.2013 року №25-08-18-14/1082, які в судовому
порядку не оскаржувались та не
скасовані, залишаються законними та
невиконаними, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, проте суд
першої інстанції дійшов висновку про
відмову у його задоволенні.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" (далі - Закон) головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Приписи п.п. 7, 10 ч. 1 ст. 10 Закону надають
органам державного фінансового
контролю право, зокрема, пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів;

Частиною 2 статті 15 цього ж Закону
визначено, що законні вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
позаплановою виїзною ревізією
вважається ревізія, яка не передбачена
в планах роботи органу державного
фінансового контролю і проводиться за
наявності хоча б однієї з таких
обставин зокрема, у разі надходження
доручення щодо проведення ревізій у
підконтрольних установах від Кабінету
Міністрів України, органів
прокуратури, державної податкової
служби, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, в
якому містяться факти, що свідчать про
порушення підконтрольними установами
законів України, перевірку додержання
яких віднесено законом до компетенції
органів державного фінансового
контролю.

Позапланова виїзна ревізія може
здійснюватися лише за наявності
підстав для її проведення на підставі
рішення суду. Позапланова ревізія
підконтрольної установи не може
проводитися частіше одного разу на
квартал.

Разом з тим, відповідно до п. 48 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 № 550, у разі
проведення ревізії на підставі
звернення правоохоронних органів, а
також коли ревізією, проведеною з інших
підстав, виявлено порушення, за які
передбачено кримінальну
відповідальність або які містять
ознаки корупційних діянь, матеріали
таких ревізій у визначені в пункті 46
цього Порядку строки передаються до
правоохоронних органів.

Згідно п. 2.1 Порядку взаємодії між
органами державної
контрольно-ревізійної служби та
органами прокуратури, внутрішніх справ
і Служби безпеки України,
затвердженого Наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України,
Генеральної прокуратури України від
19.10.2006 № 346/1025/685/53, органи державної
контрольно-ревізійної служби
проводять планові та позапланові
виїзні ревізії за зверненнями
правоохоронних органів за
місцезнаходженням об'єкта контролю.

Відповідно до п. 2.2 Порядку, при
проведенні за зверненнями
правоохоронних органів ревізій у
підконтрольних установах органи
державної контрольно-ревізійної
служби перевіряють питання
використання і збереження державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильності визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, стану і достовірності
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що дозвіл на проведення
позапланової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
« 171 Чернігівський ремонтний завод»
надано ухвалою Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 10.01.2013
року для забезпечення розслідування
кримінального провадження № 0000020.
Дати початку та закінчення ревізії
встановлено з 15.01.2013 року по 04.02.2013 року,
проведення якої доручити ДФІ в
Чернігівській області.

На підставі даної ухвали, постановою
старшого слідчого з ОВС відділу
розслідування особливо важливих справ
та злочинів, вчинених організованими
групами і злочинними організаціями СУ
УМВС України в Чернігівській області
Львової І.О. від 11.01.2013, призначено
позапланову ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
« 171 Чернігівський ремонтний завод» за
період 2011-2013 роки.

Так, зокрема, зазначено, що в ході
додаткової ревізії необхідно
перевірити наступні питання:
перевірити факти реалізації та
правильність реалізації арештованого
та заставного майна ДП « 171
Чернігівський ремонтний завод»;
перевірити наявність залишків
арештованого та заставного майна ДП «
171 Чернігівський ремонтний завод»;
перевірити правильність організації
та проведення інвентаризації, що
проводиться ДП « 171 Чернігівський
ремонтний завод»; наявність рахунків
ДП « 171 Чернігівський ремонтний завод»,
в т.ч. арештованих; перевірити чи
відкривалися нові рахунки на
підприємстві, коли, на підставі чого,
якщо так, чи проводилися через них
фінансово-господарські операції, куди
були використані кошти, що надходили на
рахунок.

Враховуючи вищевказані обставини, а
також наведені положення Порядку № 550
та Порядку № 346/1025/685/53, суд першої
інстанції дійшов висновку про
безпідставне винесення позивачем
спірної вимоги, оскільки останній діяв
згідно доручення правоохоронних
органів в межах порушеної
розслідування кримінального
провадження № 0000020 від 12.12.2012 року,
і повинен був тільки направити
вказаним органам результати ревізії
(Акт ревізії від №25-08-21/3 від 04.02.2013 року),
а не вживати заходів щодо усунення
виявлених порушень шляхом винесення
вимоги №25-08-21/3 від 04.02.2013 року.

Колегія суддів, зважає на те, що судом
вірно встановлено обставини справи,
проте не може погодитися з таким
висновком.

Спосіб реалізації результатів ревізії,
в тому числі і тих, які проведені за
направленням правоохоронних органів,
викладений в п.п. 45 - 49 Порядку № 550.

Згідно положень вказаних норм, у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин, у міру виявлення
ревізією порушень законодавства
посадові особи контролюючого органу,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Про результати ревізії, якою виявлено
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, у визначені
в пункті 46 цього Порядку строки
інформуються органи управління об'єкта
контролю та за необхідності відповідні
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

У разі проведення ревізії на підставі
звернення правоохоронних органів, а
також коли ревізією, проведеною з інших
підстав, виявлено порушення, за які
передбачено кримінальну
відповідальність або які містять
ознаки корупційних діянь, матеріали
таких ревізій у визначені в пункті 46
цього Порядку строки передаються до
правоохоронних органів.

Про результати розгляду матеріалів
ревізії (крім проведених у зв'язку із
здійсненням кримінального
провадження) правоохоронні органи
повідомляють контролюючому органу
протягом 10 робочих днів після
прийняття відповідного рішення.

Якщо виявлено порушення законодавства,
за які не передбачено кримінальну
відповідальність або які не містять
ознаки корупційних діянь, контролюючий
орган у визначені в пункті 46 цього
Порядку строки письмово інформує про
такі порушення правоохоронні органи.

У разі коли, діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Оцінюючи наведені положення в
сукупності, враховуючи приписи п. 7 ч. 1
ст. 10 Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні", колегія суддів
вважає, що посадові особи
контролюючого органу у разі
виявлення ревізією порушень
законодавства, мають можливість
направляти об'єкту контролю вимогу
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства.

При цьому, Порядок № 550 не містить
застережень, що у випадку, коли ревізія
проводилась за направленням
правоохоронних органів, такі вимоги
контролюючий орган не направляє, а
тільки інформує правоохоронні органи
про її наслідки.

На підставі наведеного, враховуючи той
факт, що відповідачем не спростовано та
не оскаржено у встановленому
законодавством України порядку дану
вимогу, з чого слідує, що остання
підлягає обов'язковому виконанню,
колегія суддів погоджується з доводами
апелянта про обґрунтованість позовних
вимог.

За таких обставин, колегія вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції, який погодився з позицією
відповідача, що позивачем було
безпідставно винесено спірну вимогу,
оскільки ДФІ в Чернігівській області
виконувало доручення правоохоронних
органів в межах порушеної
розслідування кримінального
провадження № 0000020 від 12.12.2012 року,
і повинно було тільки направити до
останніх результати ревізії (Акт
ревізії від №25-08-21/3 від 04.02.2013 року), а не
вживати заходів щодо усунення
виявлених порушень шляхом винесення
вимоги №25-08-21/3 від 04.02.2013 року.

Враховуючи викладене, оцінивши докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийняв рішення з порушенням
норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2013 року у справі за позовом
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області до Державного
підприємства " 171 Чернігівський
ремонтний завод" про зобов'язання
вчинити дії. - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області задовольнити.

Зобов'язати ДП « 171 Чернігівський
ремонтний завод» виконати пункти 2, 3, 4
вимог про усунення порушень
законодавства Держфінінспекції в
Чернігівській області від 21.02.2013 року
№25-08-18-14/1082.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Беспалов О.О.