Справа № 2а-3817/12/2170
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р. Справа № 2а-3817/12/2170

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ДПІМалюченко С.Я.
(довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами публічного
акціонерного товариства „Херсонський
завод карданних валів" та державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби на Постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року по за позовом публічного
акціонерного товариства „Херсонський
завод карданних валів" до державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до Херсонського
окружного адміністративного суду з
позовом до державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення № 006112200 від 15.08.2012
року щодо зменшення суми від'ємного
значення на 9350646,00 грн. Скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 16.08.2012 року щодо збільшення
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на загальну суму 248261,25 грн., в
т.ч. за основним платежем у сумі 243798,00
грн. та штрафними санкціями у сумі 4463,25
грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
„Херсонський завод карданних валів" не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року в частині відмови в
позові та прийняти по справі нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013 року та винести нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

В обґрунтування вимог
апеляційних скарг апелянти
посилаються на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Крім того, сторони зазначають, що
судом першої інстанції не було
з'ясовано всіх обставин, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційних скарг, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне:

Відповідно до ст. 20 Податкового кодексу
України, органи державної податкової
служби мають право проводити перевірки
платників податків в порядку
встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 75.1.1 ст. 75 ПКУ органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

На підставі направлень виданих ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби та згідно пп. 20.1.4 п.20.1
ст.20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75. п.77.4 ст.77
Податкового Кодексу України від 02.12.10 №
2755-УІ та відповідно до плану-графіка
проведення планових виїзних перевірок
суб'єктів господарювання проведена
планова виїзна перевірка публічного
акціонерного товариства "Херсонський
завод карданних валів" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.10 по 31.03.12,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.10 по 31.03.12 відповідно до
затвердженого плану перевірки, за
результатами якої складено акт №
1490/22-1/05743013 від 27.07.12 р. Висновками даного
акту перевірки є встановлені
порушення:

- п. 5.1, пп.5.2.1, 5.2.5 п.5.2, пп. 5.3.9 п.5.3, ст. 5
Закону України від 28.12.94 р. №334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств", п.
139.1.9 п.139.1 ст. 139, пп. 159.1.1, 159.1.2, 159.1.3. п. 159.1
ст. 159 розділу III Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI в
результаті чого занижено податок на
прибуток всього у сумі 243 798.00 грн., у
тому числі: 3-4 квартали 2010 року в сумі 17
849,00 грн., 1 квартал 2011 року в сумі 321,00
грн., 2-4 квартали 2011 року в сумі 225 628,00
грн. та завищено від'ємне значення
об'єкта оподаткування у 1 кварталі 2012
року у сумі 9 350 646,00 грн.

- пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість", п. 180.1 ст. 180,
п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.8 ст. 201, п. 198.6
ст.198 розділу V Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VI, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету за липень 2010 року у сумі 1 712,00
грн.; завищено податок, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок у
банку всього у сумі 5 933,00 грн., у тому
числі: вересень 2010 року у сумі 2 209,00 грн.,
жовтень 2010 року у сумі 3 724,00 грн.;
завищення податку, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
податкових періодів всього у сумі 6 634,00
грн., у тому числі: січень 2011 року у сумі
6 634,00 грн.; завищено залишок від'ємного
значення ПДВ ( ряд. 24 декларації) у сумі
40 486,00 грн., у тому числі: березень 2011
року - 257,00 грн.; вересень 2011 р. - 19 892,00
грн.; жовтень 2011 року - 15 545,00 грн.;
грудень 2011 року - 3 352,00 грн., січень 2012 р. -
1 440,00 грн.;

- статті 2 Закону України від 23 вересня
1994 року № 185/94-ВР "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" (із змінами та доповненнями), а
саме: не завершення імпортної операції
на суму 88 077,99 руб. РФ.

На підставі вказаних висновків
податковим органом були прийняті
податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № 006112200 від 15.08.2012 року щодо зменшення
суми від'ємного значення з податку на
прибуток на суму 9 350 646,00 грн.;

- № від 16.08.2012 року щодо
збільшення грошового зобов'язання по
податку на прибуток на загальну суму 248
261,25 грн., в т. ч. за основним платежем у
сумі 243798,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 4463,25 грн.;

- № від 16.08.2012 року щодо зменшення
суми від'ємного значення з податку на
додану вартість на суму 40 486,00 грн.;

- № від 16.08.2012 року щодо зменшення
суми бюджетного відшкодування з ПДВ у
загальному розмірі 12 567,00 грн. та
нарахування штрафних санкцій у сумі 1
484,00 грн.

- № від 16.08.2012 року щодо
збільшення грошового зобов'язання з
ПДВ на загальну суму 2 140,00 грн., в т. ч. за
основним платежем у сумі 1 712,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 428,00 грн.

- № від 16.08.2012 року щодо
нарахування пені за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання
зобов'язання та штрафні санкції за
порушення вимог у сумі 2 873,16 грн.

Позивач, не погоджуючись з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
звернувся з позовом до суду, в якому
просив визнати їх протиправними та
скасувати.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення № 006112200 від 15.08.2012
року щодо зменшення суми від'ємного
значення на 9350646,00 грн. Скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 16.08.2012 року щодо збільшення
грошового зобов'язання по податку на
прибуток на загальну суму 248261,25 грн., в
т.ч. за основним платежем у сумі 243798,00
грн. та штрафними санкціями у сумі 4463,25
грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Колегія суддів апеляційного суду
частково погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне:

Щодо правомірності податкових
повідомлень-рішень № від 16.08.2012
року щодо зменшення суми від'ємного
значення з податку на додану вартість
на суму 40486,00 грн., № від 16.08.2012 року
щодо зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ у загальному
розмірі 12 567,00 грн. та нарахування
штрафних санкцій у сумі 1484,00 грн., №
від 16.08.2012 року щодо збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 2140,00 грн., в т. ч. за
основним платежем у сумі 1712,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 428,00 грн., то
суд виходить з наступного.

На визначення вказаних сум за податком
на додану вартість вплинули наступні
порушення, зокрема:

- порушення пп. 192.1.1 п. 192.1. ст. 192 ПК
України в частині завищення
податкових зобов'язань у січні 2011 року
на суму ПДВ 4 591,00 грн. у зв'язку з тим, що
підприємство двічі відкоригувало суму
податкового зобов'язання по ПАТ
«Сімферопольський завод авто рулів»
(стор. 40 акту перевірки).

- порушення пп. 198.6 ст. 198 ПК України в
частині завищення податкового кредиту
внаслідок віднесення двічі до
податкового кредиту податкову
накладну ТОВ «Техінструменткомплект»
у липні 2011 року та грудні 2011 року на
суму ПДВ 1440,00, а саме - податкової
накладної від 09.06.2011 року № 7.

- порушення п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п.
187.1. ст. 187, пп. 198.6 ст. 198 ПК України в
частині завищення податкового кредиту
на суму ПДВ 35336,00 грн. у зв'язку з
включенням до податкового кредиту сум
без наявності податкових накладних
(стор.51 акту перевірки).

Статтею 192 ПК України врегульовані
питання щодо особливості визначення
бази оподаткування в окремих випадках
(порядок коригування податкових
зобов'язань та податкового кредиту),
зокрема

- якщо після постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню ( пункт 192.1. ст. 192 );

- якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує
суму податкових зобов'язань за
результатами податкового періоду,
протягом якого був проведений такий
перерахунок, та надсилає отримувачу
розрахунок коригування податку;

б) отримувач відповідно зменшує суму
податкового кредиту за результатами
такого податкового періоду в разі, якщо
він зареєстрований як платник податку
на дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг ( п.п.
192.1.1. п. 192.1 ст. 192).

В ході проведення перевірки
відповідачем було встановлено, що
підприємство двічі відкоригована сума
податкового зобов'язання по ПАТ
«Сімферопольський завод авто рулів» у
січні 2011 р. на суму ПДВ 4 591,00 грн., а саме
розрахунок коригування кількісних та
вартісних показників до податкової
накладної № 112 від 28.01.2011 р. на суму 22 954,00
грн., ПДВ 4590,80 грн.

Позивач щодо встановленого порушення
пояснень та доказів на спростування
вказаного ні до суду першої ні до суду
апеляційної інстанції не надав.

Згідно пункту 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідачем в акті перевірки вказано,
що підприємством віднесено двічі до
податкового кредиту податкову
накладну ТОВ «Техінструменткомплект»
від 09.06.2011 року № 7 на суму ПДВ 1 440,00 грн.,
а саме у липні 2011 року та грудні 2011 року.

Позивач щодо встановленого порушення
пояснень та доказів на спростування
вказаного ні до суду першої ні до суду
апеляційної інстанції не надав.

Відповідно до п.198.1. ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій,
зокрема з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу, що
передбачено п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України.

Як зазначено в акті перевірки,
позивачем завищено податковий кредит
на суму 35336,06 грн. внаслідок відсутності
податкових накладних, підтверджуючих
правомірність формування податкового
кредиту у серпні, вересні, жовтні 2011
року внаслідок взаємовідносин з
Одеської залізницею згідно переліку,
наведеному на стор. 51-53 акту перевірки.

Позивач заперечує щодо вказаного
порушення, проте доказів на
спростування вказаних висновків
податкового органу суду не надав.

Крім того, позивачем не доведено суду,
що ним під час перевірки надавалися усі
документи, на підставі яких можливо
було б встановити обставини, на які він
посилається.

Також, на часткове зменшення суми
від'ємного значення з податку на додану
вартість в сумі 257,00 грн., зменшення суми
бюджетного відшкодування в сумі 12 567,00
грн. та на збільшення грошових
зобов'язань з ПДВ в сумі 1712,00 грн.
вплинули висновки податкового органу
щодо завищення податкового кредиту в
сумі 17988,80 грн. внаслідок вчинення
господарських операцій з ПП
«Стальсервіс», ТОВ «КСМ «Сиол», ТОВ
«ВКФ «Промтехнологія», ТОВ «Черкаський
завод «Синтез», які визнанні
нікчемними.

Встановлені відповідачем порушення
щодо завищення податкового кредиту за
наслідками вчинення господарських
операцій з контрагентами ПП
«Стальсервіс», ТОВ «КСМ «Сиол», ТОВ
«ВКФ «Промтехнологія», ТОВ «Черкаський
завод «Синтез» є суміжними з
порушеннями щодо завищення валових
витрат внаслідок віднесення до їх
складу вартості продукції, отриманої
від вказаних контрагентів.

При наданні правової оцінки щодо
правомірності формування позивачем
складу валових витрат за рахунок
вартості отриманої продукції від
контрагентів ПП «Стальсервіс», ТОВ
«КСМ «Сиол», ТОВ «ВКФ «Промтехнологія»,
ТОВ «Черкаський завод «Синтез» судом
першої інстанції було визнано
безтоварними господарські операції з
поставки продукції на адресу позивача.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України
"Про податок на додану вартість" та п.
14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, податковий кредит це сума, на
яку платник податків має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Згідно з п.7.5.1 п.7.5. ст.7 вказаного Закону
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
і оплати товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунка
(товарного чека) в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків:

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг). Аналогічна норма міститься у п.
198.2 ст. 198 Податковому кодексу України.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом звітного
періоду у зв'язку з придбанням товарів
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Аналогічні приписи містяться у п. 198.3
ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

І хоча, як вірно зазначав позивач, що
чинне законодавство не передбачає
такої передумови виникнення у платника
права на формування податкового
кредиту, як проведення зустрічних
перевірок його постачальників, однак
необхідною умовою для виникнення у
платника права на податковий кредит
(який в подальшому бере участь у
формуванні від'ємного значення ПДВ та
суми бюджетного відшкодування) є факт
здійснення господарської операції з
придбання товарів (послуг) з метою їх
використання у господарській
діяльності платника. Таким чином, до
обставин, які входять до предмету
доказування при правомірності
формування податкового кредиту також
належить реальність здійснення
платником податку операцій, на
підставі яких позивачем було
сформовано дані податкового обліку.

Отже, з цією метою судом було з'ясовано
характер та зміст операцій, за якими у
підприємства виник податковий кредит,
від'ємне значення ПДВ та бюджетне
відшкодування, та дослідивши усі
надані до матеріалів справи первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції (договори, видаткові та
податкові накладні), суд зробив
висновок про відсутність доказів щодо
дійсного руху активів між учасниками
відповідних операцій, зміни у їх
майновому стані як обов'язкова ознака
господарської операції.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення № від 16.08.2012
року щодо зменшення суми від'ємного
значення з податку на додану вартість
на суму 40 486,00 грн., № від 16.08.2012
року щодо зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ у загальному
розмірі 12 567,00 грн. та нарахування
штрафних санкцій у сумі 1 484,00 грн., №
від 16.08.2012 року щодо збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 2 140,00 грн., в т. ч. за
основним платежем у сумі 1 712,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 428,00 грн.,
відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, а тому є правомірними.

Щодо правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
№ від 16.08.2012 року про нарахування
позивачу пені у сумі 2873,16 грн. порушення
ст. 2 Закону України від 23.09.1994 р. №
185/94-ВР «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті», то суд
виходить з наступного.

В обґрунтування вказаної вимоги ПАТ
"Херсонський завод карданних валів"
зазначив, що підприємством здійснено
вичерпних заходів щодо завершення
імпортної операції на суму 88 077,99 руб.
РФ. з ТОВ « Серовметєкспорт» (Російська
федерація). Зокрема, до матеріалів
позивач надав контракт № 1 від 05.02.20140
року, претензії від 25.06.2012 р. за № 010/1893
та за вих. № 010/2380 від 08.08.2012 р.,
адресовані ТОВ « Серовметєкспорт» з
проханням повернути 88 078,00 руб РФ, що
складає різницю між сумою попередньої
оплати та ціною отриманої продукції.

Також позивачем надано позов від 16.10.2012
р. за № 010/2981 про стягнення боргу та пені
згідно договору поставки та ухвалу
Арбітражного суду Челябинської
області від 16.01.2013 р. по справі №
А76-21673/2012 щодо прийняття до провадження
позов ПАТ "Херсонський завод карданних
валів" до ТОВ « Серовметєкспорт» про
стягнення 88 078,00 руб. РФ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, мають бути здійснені в строк,
що не перевищує 180 календарних днів з
моменту здійснення авансового платежу
або виставлення векселя на користь
постачальника продукції (робіт,
послуг), що імпортується.

Частиною першою ст. 4 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» встановлено, що
порушення резидентами термінів,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка суми неодержаної виручки
(митної вартості недопоставленої
продукції) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» у разі прийняття
судом, Міжнародним комерційним
арбітражним судом чи Морською
арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом термінів, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
терміни, передбачені статтями 1 і 2
цього Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» в разі прийняття
судом рішення про задоволення позову
пеня за порушення термінів,
передбачених статтями 1 і 2 цього
Закону, не сплачується з дати прийняття
позову до розгляду судом.

Враховуючи наведені правові норми, суд
приходить до висновку, що підставою для
зупинення строків, передбачених
статтями 1, 2 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», є факт прийняття до
розгляду судом, Міжнародним
комерційним арбітражним судом чи
Морською арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами, а
підставою для несплати пені за
порушення відповідних строків -
рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копії ухвали Арбітражного суду
Челябінської області від 16.01.2013 р. по
справі № А76-21673/2012, судом прийнятий
позов до провадження 16.01.2013 р., що є
датою для зупинення нарахування пені і
з цього моменту пеня не сплачується.

Проте, відповідачем пеня нарахована до
моменту відкриття Арбітражним судом
Челябінської області провадження по
справі № А76-21673/2012, тому суд приходить
до висновку щодо правомірності
податкового повідомлення - рішення
№ від 16.08.2012 року про нарахування
позивачу пені у сумі 2 873,16 грн.
порушення ст. 2 Закону України від 23.09.1994
р. № 185/94-ВР «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті».

Щодо правомірності податкового
повідомлення-рішення №006112200 від 15.08.2012
року, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення з податку на
прибуток у розмірі 9350646,00 грн., то суд
виходить з наступного.

Як зазначено, на стор. 33 акту перевірки
за період з 01.07.2010 року по 31.03.2012 року ПАТ
"Херсонський завод карданних валів"
податок на прибуток не декларувало,
оскільки від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
задекларовано підприємством у 2010 р. - 11
404 977,00 грн., у І кв. 2011 р. - 7 708 473,00 грн., у 2011
р. - 9 350 646,00 грн., у І кв. 2012 р. - 13 074 497,00
грн.

В ході проведення перевірки повноти
визначення податку на прибуток за
період з 01.07.2010 р. по 31.03.2012 р. ДПІ було
встановлено завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування всього
на суму 9350646,00 грн. з урахуванням
зменшення збитків за результатами
висновків акту позапланової перевірки
від 16.09.11 р. №17/23-206/05743013, згідно яким в
порушення пп.1.32 п.1 ст.1, пп. 5.2.1 п.5.2, пп.5.5.1
п.5.5 ст. 5, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, пп. 7.6.3, пп. 7.6.4
п.7.6 ст.7 Закону України від 28 грудня 1994
року № 334/97-ВР, в порушення п.135.1, п. 135.2,
п.138.1, п.138.2, п.153.8 ст. 153 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 р. №
2755-УІ, підприємству зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування у
податковій декларації з податку на
прибуток підприємства за 2010 рік в сумі
11 404 977 грн., за 1 квартал 2011 року в сумі 7
708 473 грн., за 2 квартал 2011 рік в сумі 22 983
105,00 грн. та донараховано податок на
прибуток на загальну суму 18 514 773 грн., у
т.ч. по періодам: 4 квартал 2008 р. в сумі 4
590 936,00 грн., 2009 р. в сумі 3 659 064,00 грн., 2010
рік в сумі 8 757 199,00 грн., 1 квартал 2011 р. у в
сумі 993 839,00 грн., 2 квартал 2011 року в сумі
513 735,00 грн.

Суд першої інстанції у своїй постанові
зазначив, що прийняті на підставі акту
позапланової перевірки від 16.09.11 р.
№17/23-206/05743013 податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем до Херсонського окружного
адміністративного суду, зокрема
згідно постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від
01.03.2013 року у адміністративній справі №
2а-5325/12/2170 за позовом ПАТ "Херсонський
завод карданних валів" до ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби скасовано податкові
повідомлення - рішення від 29.08.2012 р. №
, № , якими позивачу
визначено зобов'язання із податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем на 13923837,0 грн. та за
штрафними санкціями на 3 104 066,75 грн. і
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток на 22 983 105,0 грн. Вказане судове
рішення набрало законної сили згідно
ухвали Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2013 року.

Посилання суду першої інстанції на
вказане вище рішення Херсонського
окружного адміністративного суду та
Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2013 року
є безпідставним з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Предметом оскарження за податковим
повідомленням-рішенням від 29.08.2012 р. №
, № є недотримання ДПІ вимог
п. 86.9 ст. 89 Податкового кодексу України
щодо прийняття податкових
повідомлень-рішень на підставі
перевірки призначеної на підстави
Постанови слідчого СВ ПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва Зері
К.Ф. від 11.08.11р. про призначення по
кримінальній справі № 80-0264
позапланової перевірки дотримання
вимог податкового законодавства ВАТ
„Херсонський завод карданних валів" та
постанови слідчого СВ ПМ ДПА у
Херсонській області Ріманова О.С. від
30.08.11р. про призначення по кримінальній
справі № 330206-11 позапланової перевірки
щодо дотримання ВАТ „Херсонський
завод карданних валів" вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства.

Предметом оскарження за податковим
повідомленням-рішенням № 006112200 від
15.08.2012 року є зменшення позивачу суми
від'ємного значення з податку на
прибуток у розмірі 9350646,00 грн., яке
прийнято на підставі перевірки
здійсненної ДПІ згідно плану-графіка
проведення планових перевірок (Акт
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби „Про результати
виїзної планової перевірки публічного
акціонерного товариства „Херсонський
завод карданних валів" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.07.10 по 31.03.12"
№ 1490/22-1/05743013 від 27.07.2012 року, т. 1 а.с. 23), а
отже обставини прийняття
оскаржуваного повідомлення-рішення не
є тотожними зі справою № 2а-5325/12/2170, та
як слід посилання суду першої
інстанції на ч.1 ст.72 КАС України, - є
безпідставним.

До предмету розгляду в
адміністративній справі № 2а-5325/12/2170 не
входило розгляд порушень податкового
законодавства, які були відображені в
акті перевірки № 1490/22-1/05743013 від 27.07.2012
року.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Проте будь яких доказів
неправомірності, незаконності та
необґрунтованості винесеного
відповідачем податкового
повідомлення-рішення, крім посилання
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 01.03.2013 року
у адміністративній справі № 2а-5325/12/2170,
- позивачем до суду апеляційної
інстанції надано не було.

Отже, оскаржуване податкове
повідомленні-рішення №006112200 від 15.08.2012
року, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення з податку на
прибуток у розмірі 9350646,00 грн.,
відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України,
а тому є правомірним.

Щодо правомірності податкового
повідомлення - рішення № від
16.08.2012 року щодо збільшення грошового
зобов'язання по податку на прибуток на
суму 243798,00 грн., то суд виходить з
наступного.

На порушення п.5.1, абзацу четвертого пп.
5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України від 28.12.94
№334/94-ВР "Про оподаткування прибутку
підприємств", який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин, ПАТ
„Херсонський завод карданних валів"
включено до складу валових витрат
вартість отриманих металовиробів
згідно накладних, виданих контрагентом
ПП „Стальсервіс", який не має права на
складання таких документів, що в свою
чергу свідчить про відсутність
документального підтвердження, та у
зв'язку з тим, що фактично придбання
товару за 3 квартал 2010 року не відбулось
на загальну суму 38 226,00 грн., що призвело
до завищення витрат на придбання
товарно - матеріальних цінностей, ряд.
04.1 Декларації з податку на прибуток
підприємства за 3 квартал 2010 року.

ПП „Стальсервіс", зареєстровано та
взято на облік в органах державної
влади 05.10.07 за № 0009009. Засновник -
ОСОБА_7 Перереєстровано 03.06.10р. на
громадянина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
АДРЕСА_1, який на даний час мешкає у
АДРЕСА_2. Громадянин ОСОБА_8 з моменту
перереєстрації 03.06.10 є засновником та
директором ПП „Стальсервіс". Дане
підтверджується свідченнями ОСОБА_8
Крім цього, ним були надані свідчення,
щодо діяльності ПП „Стальсервіс",
згідно яких, документи
фінансово-господарської діяльності на
підприємстві відсутні, так як були
вилучені у ході обшуку УБОЗ УМВС
України в Запорізькій області, по
кримінальній справі № 331009. З моменту
перереєстрації, відповідно до свідчень
засновника ПП „Стальсервіс" ОСОБА_8
фінансово - господарська діяльність не
здійснювалася, складських приміщень,
транспортних засобів та найманих
робітників на підприємстві не має.

Перевіркою встановлено, що ПАТ
„Херсонський завод карданних валів"
здійснювало операції з документування
придбання товару в липні, серпні
вересні 2010 року, які є безтоварними та
вчинені без мети реального настання
правових наслідків, з метою завищення
податкового кредиту з ПДВ та завищення
валових витрат з податку на прибуток
підприємств. ПП „Стальсервіс" не мало
необхідних умов та ресурсів для
виконання поставок товарів та
здійснення діяльності взагалі та не
мав права на складання документів на
придбання товарів.

На порушення п.5.1. пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3
ст.5 Закону України від 28 грудня 1994 року
№ 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку
підприємств", ПАТ „Херсонський завод
карданних валів" у грудні 2010 року
віднесено до складу валових витрат по
рядку 04.1 Декларації „витрати на
придбання товарів (робіт, послуг), крім
визначених у 04.11" за 4 квартал 2010 року
операції з постачальником ТОВ "КСМ
"СИОЛ" у сумі 33170,22 грн.

Згідно проведеної ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області планової виїзної
перевірки ТОВ "КСМ "Сиол", акт від 17.02.12
№568/23-5/14142821 встановлено укладання
нікчемних правочинів ТОВ „КСМ „Сиол" з
ТОВ «ТПК Агрінол», виконання
цивільно-правових відносин
проводилось формально без реального
настання господарських наслідків.

ТОВ „КСМ „Сиол" документувало продаж
товару ПАТ „Херсонський завод
карданних валів", попередньо уклавши
договір про придбання товару у
постачальника ТОВ «ТПК Агрінол», угоди
поставок з яким у грудні 2010 року
визнано нікчемними. Операції, які
вказані в первинних документах, не
мають реального товарного характеру.
Наявність лише відповідного
документообігу (первинних документів,
які проведено у бухгалтерському та
податковому обліку) не може бути
доказом проведення самої
господарської операції (поставки
товарів).

Таким чином ТОВ „КСМ „Сиол" при
укладанні угод ТОВ «ТПК Агрінол» та ПАТ
„Херсонський завод карданних валів"
порушені вимоги статті 228 ЦК України,
згідно якої правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Такі правочини не спричиняють
реального настання правових наслідків,
передбачених ст. 626, 629, 655, 662, 658, 664 ЦК
України , і в силу ст. 216 ЦК України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю.
Поряд з цим, визнання здійснених
операцій недійсними зумовлює
виникнення відповідних податкових
наслідків для ПАТ „Херсонський завод
карданних валів" в частині обліку
операцій з придбання товару від ТОВ
„КСМ „Сиол" у 4 кварталі 2010 року для їх
використання у власній господарській
діяльності.

В ході проведення перевірки ВАТ «ХЗКВ»
товарно-транспортні накладні та акти
виконання інших супутніх робіт
(навантаження, розвантаження,
сортування) підприємством до перевірки
не надані. Фактично до перевірки
підприємством надані тільки видаткові
та податкові накладні на придбання
товарів.

Оскільки ПАТ „Херсонський завод
карданних валів", в підтвердження факту
придбання товару, надано лише
видаткові та податкові накладні без
товарно - супроводжувальних
документів, до яких відносяться
товарно-транспортні накладні, то це не
може бути доказом проведення самої
господарської операції (поставки
товарів) Підприємством здійснено
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема, у випадках, коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, не мають
реального товарного характеру.

На порушення п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3
ст.5 Закону України від 28 грудня 1994 року
№ 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку
підприємств", ПАТ „Херсонський завод
карданних валів" у лютому 2011 року
віднесено до складу валових витрат по
рядку 04.1 Декларації „витрати на
придбання товарів (робіт, послуг), крім
визначених у 04.11" за 1 квартал 2011 року
операції з постачальником ТОВ "ВКФ
"Промтехнологія" у сумі 1 284,21 грн.,
відповідач у акті зазначає, що угода є
нікчемною, в силу пункту 1 статті 203,
частини 1, статті 228 ЦК України,
наслідком якої є її недійсність, а саме:

ДПІ у м. Херсоні Херсонської області
ДПС отримано акт документальної
невиїзної перевірки ТОВ "ВКФ
"Промтехнологія" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства України по ланцюгу
постачання з ТОВ «Нью Стар» за період -
лютий 2011 року ДПІ у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська.

Перевіркою встановлено порушення ч. 5
ст. 203, ч. 1,2 ст. 215, ст. 216, ЦК України в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
угодам, укладених ТОВ "ВКФ
"Промтехнологія" при придбанні товарів
у ТОВ «Нью Стар» та продажу товарів за
лютий 2011 року.

На порушення пп. 139.1.9 ст.139 розділу III
Податкового Кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VІ, ПАТ „ХЗКВ" неправомірно
включено до складу витрат від
операційної діяльності у 3 кварталі 2011
року вартість придбаних у товариства з
обмеженою відповідальністю
«Черкаський хімічний завод «Синтез»
матеріалів у суму 17 263,49 грн. ПДВ 3452,70
грн., угода з яким в силу пункту 1 статті
203, частини 1 статті 228 ЦК України є
нікчемною, наслідком якої є її
недійсність.

ДПІ у м. Херсоні Херсонської області
ДПС отримано довідку ДПІ у місті
Черкаси про результати проведення
зустрічної звірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Черкаський хімічний завод «Синтез»
щодо документального підтвердження
господарських відносин із
постачальником приватним
підприємством «ЛАБ» та покупцями, їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.09.11 по 30.09.11.

Перевіркою встановлено порушення ч. 5
ст. 203, ч. 1,2 ст. 215, ст. 216, ЦК України в
частині недодержання вимог зазначених
статей в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ТОВ "Черкаський
хімічний завод "Синтез" при придбанні
товарів у ПП „ЛАБ". Перевіркою
встановлено, що ПП „Лаб" здійснював
діяльність спрямовану на здійснення
операцій пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам.

На порушення пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.139 розділу
III Податкового Кодексу Українивід
02.12.2010 року № 2755-VI, ПАТ „ХЗКВ"
неправомірно включено до складу
валових витрат вартість придбаних
послуг (транспортно-експедиційні
послуги) на суму 181500,00 грн. (без ПДВ) за 3-4
квартали 2011року, за операціями по
взаємовідносинам з постачальником ФОП
ОСОБА_9

ДПІ у м. Херсоні проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_9,
ідентифікаційний номер НОМЕР_8 за
період з 01.01.11 по 14.11.12. акт від 22.12.2011 № 21
/17-208.

Декларація про доходи від
підприємницької діяльності до ДПІ у м.
Херсоні за 2011 рік (по 14.11.11) не
надавалися (кінцевий термін подання
09.02.2012 року).

В акті перевірки ФОП «ОСОБА_9»
встановлено, що в ході проведення
аналізу матеріалів податкової
звітності, реєстраційних документів,
звітів та інших документів, вбачається
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів (у
достатній кількості) при значних
обсягах реалізації товарів (робіт,
послуг).

Документальною позаплановою
перевіркою встановлені порушення
суб'єктом підприємницької діяльності
ФОП ОСОБА_9 ч.5 ст.203, ч.1 та ч.2 ст.215, ст.216
ЦК України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по право чинах,
здійснених ФОП ОСОБА_9 при придбанні та
продажу товарів (послуг). Товар
(послуги) по правочинах у періоді з
01.01.2011 по 14.11.2011 року не був переданий
контрагентам - покупцям в порушення ст.
662. 655 та 656 ЦК України. Тобто, ПАТ „ХЗКВ"
незаконно сформовано витрати по
отриманим послугам від ФОП ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-ХІV „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон № 996)
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни у структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

З урахуванням п. 2 ст. 3, відповідно до
якого фінансова, податкова та інші види
звітності, що використовують грошовий
примірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 9 ЗУ № 996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 2 „Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за № 168/704 (зі змінами та
доповненнями) (далі положення) первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань та фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складення
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо.

Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.94 №334/94-ВР, який був
чинний на момент виникнення спірних
правовідносин", валові витрати це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.94 №334/94-ВР, до
складу валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Відповідно п.п. 5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" в редакції від 22.05.97 p. №
283/97-ВР , який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин
вказано, що будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку не належать
до складу валових витрат.

Відповідно до п.2 ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Згідно п.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Обґрунтовуючи законність прийнятого
спірного податкового
повідомлення-рішення, відповідач
посилався на те, що угоди між позивачем
та зазначеними вище контрагентами не
були направлені на настання реальних
юридичних наслідків.

Отже, оскаржуване податкове
повідомленні-рішення № від 16.08.2012
року щодо збільшення грошового
зобов'язання по податку на прибуток на
суму 243798,00 грн., - є правомірним.

Згідно ст. 19 Конституції України -
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Отже, при прийнятті оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
діючим законодавством, у зв'язку з чим,
заявлені позовні вимоги публічного
акціонерного товариства „Херсонський
завод карданних валів", є такими, що
задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, оскаржувану
позивачем постанову суду першої
інстанції не можна вважати такою, що
прийнята відповідно до вимог ч. 3 ст. 2
КАС України, а тому колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для її скасування з постановленням
нового рішення у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „Херсонський
завод карданних валів", - задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби, - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року по справі № 2а-3817/12/2170, - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
у задоволені позовних вимог публічного
акціонерного товариства „Херсонський
завод карданних валів", - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Постанову складено у повному обсязі - 19
лютого 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль