Справа № 826/20868/13-а
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2014 року 13:30
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києвіпро визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.01.2013 р. №
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.01.2013 р. №
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
підставі хибних висновків акту
порушення позивачем приписів
податкового законодавства прийнято
податкове повідомлення-рішення від
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість.
Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі. Обґрунтовуючи позовні вимоги
зазначили, що відповідачем не
правильно застосовані положення
чинного законодавства щодо
нікчемності правочину.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяв про розгляд справи без його участі
або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не находило. По
суті заявлених вимог надав
заперечення, відповідно до яких,
відносно контрагента позивача ТОВ
«Авитек Груп ЛТД» проведено перевірку,
якою встановлено, що останній має такі
облікові дані, а також інші ознаки, які
дають підстави вважати, що діяльність
зазначеного підприємства здійснюється
поза межами правового поля. З огляду на
зазначене, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі м. Києва ДПС
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку дотримання вимог
чинного законодавства з питань
оподаткування фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 за період з 01.04.2011 р.
Перевіркою встановлено порушення: п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
що призвело до заниження податкових
зобов'язань з ПДВ за квітень 2011 р. в сумі
За наслідками перевірки складено акт
податкове повідомлення-рішення від
збільшено суму грошового зобов'язання
на суму 8 390, 00 гривень, в тому числі за
основним платежем в розмірі 6 712,00
гривень, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1 678,00 гривень.
За наслідками адміністративного
оскарження, 13.03.2013 р. Державною
податковою службою у м. Києві прийнято
рішення № 304/М/12-3-03, яким скаргу ФОП
ОСОБА_1 від 14.01.2013 р. № 1/13- задоволено
частково, скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Печерському районі м. Києва ДПС від
04.01.2013 р. № в частині суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 1 677,00 грн.
(штрафні санкції - 1 677) в іншій частині
зазначене податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до відповідача про скасування
оскаржуваного рішення.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію
України;

г) вивезення товарів за межі митної
території України;

е) постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та
ТОВ «Авитек Груп ЛТД» було укладено
угоди згідно рахунків-фактур щодо
поставки товарів.

На виконання укладених угод ФОП ОСОБА_1
були поставлені товари (сталь
електротехнічна та насоси) згідно:

Видаткових накладних, які свідчать про
приймання товарів: від 05.04.2011 р. №
АГ-0001415, від 05.04.2011 р. № АГ-0001416, від 06.04.2011
р. № АГ -0001417;

Податкових накладних, які свідчать про
нараховані (сплачені) в зв'язку з
постачанням товарів/послуг та
відповідають сумі, визначених
податкових зобов'язань: від 05.04.2011 р. №
735, від 05.04.2011 р. № 736, від 06.04.2011 р. № 737.

Оплата за виконані роботи/послуги
здійснювалася на підстав платіжних
доручень: від 26.05.2011 р. № 32, від 23.05.2011 р.
№ 31.

В свою чергу, про реалізацію,
придбаного у ТОВ «Авитек Груп ЛТД»,
товару в іншому ланцюгу постачання
контрагентів свідчать наступні
документи:

- відносно контрагента ТОВ «КРЦ»:
податкова накладна від 05.04.2011 р. № 192,
видаткова накладна від 09.04.2011 р. № 192,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей від 08.04.2011 р. № 80;

- відносно контрагента ТОВ «Компанія
«Меценат»: податкова накладна від
13.04.2011 р. № 187, видаткова накладна від
13.04.2011 р. № 187, довіреність на отримання
матеріальних цінностей;

- відносно контрагента ТОВ
«ТАК-Компані» податкова накладна: від
18.04.2011 р. № 201, довіреність на отримання
матеріальних цінностей від 18.04.2011 р. №
84;

- відносно контрагента ТОВ
«Біо-Тест-Лабораторія»: податкова
накладна від 20.04.2011 р. № 203, видаткова
накладна від 20.04.2011 р. № 203, довіреність
на отримання матеріальних цінностей
від 20.04.2011 р. № 432;

- відносно контрагента ТОВ «КНАУФ ГІПС
Київ»: податкова накладна від 21.04.2011 р.
№ 210, податкова накладна від 21.04.2011 р. №
209, видаткова накладна від 21.04.2011 р. № 209,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей від 21.04.2011 р. № 225;

- відносно контрагента ПП «Форма
Пласт»: податкова накладна від 26.04.2011 р.
№ 195, видаткова накладна від 26.04.2011 р. №
195;

- відносно контрагента ТОВ «Колос ЛТД»:
податкова накладна від 28.04.2011 р. № 202,
видаткова накладна від 10.05.2011 р. № 202,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей від 10.05.2011 р № 454127;

- відносно контрагента ВАТ
«Лічмаш-Прилад»: податкові накладні
від 28.04.2011 р. № 5, від 15.08.2011 р. № 302;

- відносно контрагента ТОВ «Вінстер»:
податкова накладна від 29.04.2011 р. № 214,
видаткова накладна від 10.05.2011 р. № 214,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей від 04.05.2011 р. № 154;

- відносно контрагента ТОВ
«Транспортна-виробнича фірма
«Наталка»: податкова накладна від
07.05.2011 р. № 217, видаткова накладна від
05.05.2011 р. № 16, довіреність на отримання
матеріальних цінностей від 05.05.2011 р. №
70;

- відносно контрагента ПП
«Веб-технології»: податкова накладна
від 26.05.2011 р. № 235, видаткова накладна
від 26.05.2011 р. № 235, довіреність на
отримання матеріальних цінностей від
26.05.2011 р. № 526002;

- відносно контрагента ДП «Український
державний центр радіочастот»:
податкова накладна від 27.05.2011 р. № 230,
видаткова накладна від 01.06.2011 р. № 230,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей від 31.05.2011 р. № 381;

- відносно контрагента ПДРГП
«Північгеологія»: податкова накладна
від 23.08.2011 р. № 315, видаткова накладна
від 23.08.2011 р. № 315;

- відносно контрагента ТОВ
«Будпартнер»: податкова накладна від
04.11.2011 р. № 136, видаткова накладна від
10.11.2011 р. № 136, довіреність на отримання
матеріальних цінностей від 09.11.2011 р. №
161.

Крім того, як вбачається з розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
звітні (податкові) періоди: 04 місяць 2011
р., 05 місяць 2011 р., 08 місяць 2011 р.
податкові зобов'язання позивачем були
задекларовані.

Про розрахунки між сторонами свідчать
банківські виписки ПАТ «Конверсбанк»
від 05.04.2011 р., 06.04.2011 р., 15.04.2011 р., 19.04.2011 р.,
від 20.04.2011 р., від 28.04.2011 р., від 26.04.2011 р.,
від 05.05.2011 р., від 28.04.2011 р.

Про наявність транспортних засобів у
позивача свідчить свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_4, а
також ордер № 169, що підтверджує право
зайняття ОСОБА_4 боксу в
Гаражно-будівельному кооперативі
«Автомотор».

Натомість висновки податкового органу
щодо порушення позивачем податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Авитек Груп ЛТД» зроблені з огляду
на податкову інформацію, яка містилася
в акті «Про результати невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Авитек
Груп ЛТД» з питань правомірності
нарахування податку на додану вартість
за період з 17.07.2010 р. по 30.04.2011 р.» від
09.06.2011 р. за № 688/23-3/37046350. Згідно
висновків даного акту, згідно бази «АІС
ОР», ТОВ «Авитек Груп ЛТД» - не
встановлено місцезнаходження. Крім
того, головним відділом податкової
міліції ДПІ у Печерському районі м.
Києва було надано інформацію у вигляді
службової записки від 31.05.2011 р. №
6512/26-06/51, якою повідомлено, що в ході
відпрацювання конкретного переліку
підприємств - встановлено та опитано
директора ТОВ «Авитек-Груп ЛТД» -
ОСОБА_5, який пояснив, що не має
відношення до ведення
фінансово-господарської діяльності
зазначеного підприємства.

Проаналізувавши висновки акту
перевірки від 20.12.2012 р. № 43/1702- та
доводи відповідача, у взаємозв'язку з
встановленими судом обставинами
справи, суд зазначає, що критично
відноситься до використаних при
перевірці документів та фактів, з
огляду на наступне.

Відповідач приходить до висновку щодо
нікчемності договорів позивача з його
контрагентом на підставі акту
перевірки, висновки якого базуються
лише на податковій інформації, не
підтвердженій належними доказовими
засобами, зокрема вироком суду, який
набрав законної сили.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що висновки
відповідача про нікчемність
правочинів не підкріплені належними
доказами.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає господарську
діяльність як - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами;

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що операції позивача з ТОВ
«Авитек Груп ЛТД», здійснені в межах
господарської діяльності, є реальними,
відповідають дійсному економічному
змісту та підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій.

Суд також враховує вимоги статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», яка встановлює: якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін; якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними; якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

На момент здійснення спірних
господарських операцій ТОВ «Авитек
Груп ЛТД» було зареєстроване як
юридична особа в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. На момент здійснення
господарських операцій було
зареєстровано платником ПДВ.

Суд звертає увагу, що в акті перевірки
немає жодних посилань на те, що
свідоцтво про державну реєстрацію та
свідоцтво платника податку на додану
вартість контрагента позивача було
скасовано чи визнано недійсним за
рішеннями суду, на момент укладення чи
виконання первинних документів та
зобов'язань між ними.

Враховуючи наведене, з огляду на
принцип персональної відповідальності
платника податку право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами. Відповідно
до статті 61 Конституції України
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.
Законодавством України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
зобов'язаннями іншої юридичної особи, в
тому числі за податковими
зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом
позивача податкової дисципліни є
підставою для застосування правових
наслідків саме щодо цього контрагента,
оскільки порушення платником вимог
податкового законодавства тягне
застосування заходів відповідальності
саме до такого платника та не може
негативно впливати на податковий облік
інших осіб (зокрема, його контрагентів)
за відсутності факту причетності
останніх до таких правопорушень та за
наявності факту здійснення
господарської операції. Зазначена
позиція узгоджується з Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
12.10.2007 р. N К-24186/06.

Також суд зазначає, що в акті перевірки
від 20.12.2012 р. № 43/1702- відповідачем
не наведено жодного доказу того, що
укладені між позивачем і ТОВ «Авитек
Груп ЛТД» угоди суперечать актам
цивільного законодавства чи свідчать
про намір сторін ухилитися від
оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання цих угод або
приховування дійсного об'єкту
оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету тощо.

Викладене свідчить, що позивач,
придбані у ТОВ «Авитек Груп ЛТД»
товари, використав у подальших
оподатковуваних операціях в межах
своєї основної господарської
діяльності.

Судом встановлено, що податковий
кредит був сформований позивачем на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, отриманих від
ТОВ «Авитек Груп ЛТД», що не
заперечується податковим органом.

В даній справі судом встановлено, що
господарські операції здійсненні на
підставі оформлених належним чином
первинних документів.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що висновки відповідача, викладені в
акті перевірки від 20.12.2012 р. № 43/1702-
спростовуються матеріалами справи.

Отже, враховуючи вищенаведене та
перевіривши всі фактичні обставини
справи, суд не знаходить порушень
чинного законодавства щодо оформлення
первинних документів у фінансово -
господарських взаємовідносинах між
позивачем та ТОВ «Авитек Груп ЛТД», а
тому вважає, що формування ФОП ОСОБА_1
податкового кредиту з податку на
додану вартість є правомірним, а дії
Державної податкової інспекції у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві щодо нарахування позивачу сум з
податку на додану вартість -
протиправними.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України визначено, у разі, якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу сплачує штрафні санкції.

Оскільки, суд визнав неправомірним
нарахування позивачу сум з податку на
додану вартість, то нарахування
штрафних санкцій є також
неправомірним.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що оскаржуване
повідомлення-рішення від 04.01.2013 р. №
прийнято обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин справи, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
04.01.2013 р. № підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
04.01.2013 р. № Державної податкової
інспекції у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.

3. Присудити на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
понесені судові витрати в сумі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок, з
Державного бюджету України за рахунок
асигнувань Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (вул. Лєскова, 2, м. Київ, 01011, ).

4. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути решту суми судового
збору у розмірі 1 644 (одна тисяча шістсот
сорок чотири) гривні 30 коп. на
розрахунковий рахунок №4007,
отримувач платежу УДКСУ у Печерському
районі м. Києва, код 38004897, МФО 820019, банк
одержувача ГУ ДКСУ у місті Києві, код
класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу «судовий збір за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, Окружний адміністративний суд
м. Києва» із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунків Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (вул. Лєскова, 2, м. Київ, 01011, ).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук