Справа № К/9991/10248/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/10248/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Ленінського районного суду АР Крим від
17 травня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Бєлінської сільської ради про визнання
незаконними рішень та зобов'язання
виконати певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Ленінського районного суду
АР Крим від 17 травня 2010 року залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року відмовлено в позові
ОСОБА_4 до Бєлінської сільської ради
про визнання незаконними рішень та
зобов'язання виконати певні дії.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, позивач є власником
будинку АДРЕСА_1 на підставі договору
дарування. На час укладення договору,
будинок був розташований на земельній
ділянці площею 0,4355 га, яка була
огороджена парканом.

11 червня 2009 року позивач звернувся із
заявою до відповідача про надання
вказаної земельної ділянки в оренду
строком на 49 років для обслуговування
та будівництва житлового будинку.

Рішенням Бєлінської сільської ради від
25 червня 2009 року позивачу було
відмовлено в задоволенні заяви.

Відмовляючи в позові, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що договір
дарування на спірну земельну ділянку
було укладено 04 липня 1995 року, під час
дії Цивільного кодексу України в
редакції 1963 року, яким не було
передбачено перехід права власності на
земельну ділянку, яка була надана для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій з огляду на таке.

Статтею 30 Земельного кодексу України (в
редакції від 13 березня 1992 року)
передбачена передача земельної
ділянки у випадку переходу права
власності на будинок, але в розмірі,
передбаченому ст.67 кодексу (не більш
ніж 0, 25 га).

Відповідно до господарської книги, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку за вказаною адресою
використовувалась земельна ділянка 0, 07
га.

Згідно зі ст.40 Земельного кодексу
України, громадянину можуть
передаватися безоплатно у власність
або в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в межах норм,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до п.34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», виключною компетенцією
міських Рад є вирішення відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин.

При цьому, слід зазначити, що судові
органи покликані захищати права та
законні інтереси позивачів, однак
позбавлені компетенції виконувати
функції суб'єктів владних повноважень
та не вправі перебирати на себе вказані
повноваження.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС), у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь -якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Отже, судами попередніх інстанцій
вірно встановлено, що відповідач діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначений чинним
законодавством України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
попередніх інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду АР Крим від 17 травня 2010
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: