Справа № 2а-12898/11/2670
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

позивача
ОСОБА_2

представника позивача
ОСОБА_3

представника відповідача
Джуманіязової А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Головного управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування наказу від
05.09.2011 №113, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації в
якому, з урахуванням уточнення
позовних вимог, просив: визнати
протиправним і скасувати наказ
Головного управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 05
вересня 2011 року № 113 "З особового
складу"; поновити ОСОБА_2 на посаді
головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду з 05 вересня
2011 року та зобов'язати Головне
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи видати
наказ про його поновлення з 05 вересня
2011 року; зобов'язати Департамент з
питань цивільного захисту та
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи Київської обласної
державної адміністрації внести в
трудову книжку ОСОБА_2 запис «Запис за
№ 8 є недійсним, поновлений на посаді
головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду»;
зобов'язати Департамент з питань
цивільного захисту та ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації виплатити позивачу
заробітну плату за весь час вимушеного
прогулу, а саме з 05 вересня 2011 року
по дату винесення наказу про його
поновлення на роботі.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 грудня 2011року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2012 року,
позовні вимоги задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
наказ з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 05 вересня 2011 року № 113 "З особового
складу». Поновлено ОСОБА_2 на посаді
головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду з 05 вересня
2011 року шляхом видання про це
відповідного наказу. Зобов'язано
відповідача внести в трудову книжку
позивача запис про визнання недійсним
запису № 8 та про поновлення на посаді
головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14 травня 2013 року, постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 15 грудня 2011р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2012 року -
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
липня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено повністю. Суд дійшов
висновку про правомірність звільнення
позивача з посади головного
спеціаліста відділу цивільного
захисту та реалізації завдань
особливого періоду у зв'язку з
виявленням його невідповідності
займаній посаді внаслідок стану
здоров'я за пунктом 2 частини 1 статті 40
КЗпП України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
відповідачем не було надано доказів
того, що позивач не може виконувати
покладених на нього посадових
обов'язків внаслідок стану здоров'я та
не доведено правомірності своїх дій.
Також апелянт зазначає, що позивача
було попереджено за два місяці про
наступне звільнення у зв'язку зі
скороченням його посади (п. 1 ч.1 ст. 40
КЗпП), тоді як звільнено у зв'язку з
виявленням його невідповідності
займаній посаді внаслідок стану
здоров»я (п.2 ч. 1 ст. 40 КЗпП).

В судове засідання з'явився позивач,
представник позивача, апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник відповідача до суду
з'явився, проти апеляційної скарги
заперечував та просив відмовити в її
задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, постанова суду - без змін з
таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі наказу Головного управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації від 27.10.2008 року №108
позивача призначено на посаду
провідного спеціаліста відділу
планування заходів запобігання
виникненню НС, реалізації завдань
особливого періоду та забезпечення
роботи комісії ТЕБ та НС, а наказом №111
від 03.11.2008р. позивача було переведено на
посаду провідного спеціаліста відділу
забезпечення нормальних умов
життєдіяльності населення.

Судом вірно встановлено, що згідно
наказу від 11.01.2010р. №3, Відділ
забезпечення нормальних умов
життєдіяльності населення було
перейменовано у Відділ цивільного
захисту та реалізації завдань
особливого періоду.

На підставі наказу відповідача від
11.01.2010р. №5 «Про призначення посади»
ОСОБА_2 було переведено на посаду
головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду, як такого,
що перебував в кадровому резерві
згідно наказу №128 від 07.12.2009 року «Про
затвердження кадрового резерву».

29.06.2011 року наказом № 20 «Про внесення
змін до структури Головного управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації», та згідно доручення
голови Київської обласної державної
адміністрації від 29.06.2011р. №11-21-6281 «Про
реорганізацію структури Головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації»,
було здійснено реорганізацію
структури Головного управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації, в результаті якої
скорочено ряд посад, в тому числі
посаду позивача.

Зі змісту зазначеного вище наказу № 20
від 29.06.2011 року, судом першої інстанції
вірно встановлено, що ним затверджено
нову структуру Головного управління,
яка вводилась в дію з 01 вересня 2011 року,
також зазначено про скорочення, в тому
числі, структурного підрозділу
Головного управління - відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду, в якому на
посаді головного спеціаліста працював
позивач з 31 серпня 2011 року. При цьому,
згідно змін, які було внесено п. 3 наказу
№20 до штатного розпису Головного
управління, у новоствореному відділі
цивільного захисту, замість 4 посад
головного спеціаліста значиться 2
посади головного спеціаліста, 1 посада
провідного спеціаліста та 1 посада
коменданта МЗПУ.

Додатком до наказу № 20 визначено
перелік осіб (співробітників Головного
управління), посади яких будуть
скорочені, серед яких, зокрема (п.5),
зазначено позивача, який обіймав
посаду головного спеціаліста.
Водночас, там же міститься його підпис
від 01 липня 2011 року, який свідчить, що
позивач поінформований про скорочення
його посади.

Судом першої інстанції вірно
встановлено і наявними у справі
матеріалами підтверджується, що 01
липня 2011 року позивача було
повідомлено про звільнення у зв'язку зі
скороченням його посади, в той же час,
останній відмовився від ознайомлення з
таким попередженням, у зв'язку з чим 05
вересня 2011 року відповідач повторно
намагався вручити позивачу
повідомлення про скорочення його
посади.

Наказом Головного управління від 05
вересня 2011 року № 113 позивача звільнено
з посади головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду у зв'язку з
виявленням його невідповідності
займаній посаді внаслідок стану
здоров'я (пункт 2 частини 1 статті 40
КЗпП України).

Позивач, вважаючи що його звільнено
неправомірно звернувся од суду з
вказаним позовом, у задоволенні якого
суд першої інстанції відмовив.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Зі змісту ч.1 ст. 30 Закону України «Про
державну службу», її припинення
можливе як з підстав, визначених
Кодексом законів про працю (загальні
підстави), так і з підстав встановлених
даним Законом (спеціальні підстави).

Отже, державний службовець, як вірно
зазначено судом першої інстанції, може
бути звільнений з державної служби в
тому числі за наявності підстав,
передбачених пунктами 1 та 2 частини 1
статті 40 КЗпП України, згідно яких
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, а
також у разі виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, які
перешкоджають продовженню даної
роботи.

Звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно приписів ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації
за рахунок коштів Фонду соціального
захисту інвалідів або за рішенням
місцевої ради за рахунок власних
коштів, у разі необхідності, створюють
спеціальні робочі місця для
працевлаштування інвалідів,
здійснюючи для цього адаптацію
основного і додаткового обладнання,
технічного оснащення і пристосування
тощо з урахуванням обмежених
можливостей інваліда.

Відмова в укладенні трудового договору
або в просуванні по службі, звільнення
за ініціативою адміністрації,
переведення інваліда на іншу роботу
без його згоди з мотивів інвалідності
не допускається, за винятком випадків,
коли за висновком медико-соціальної
експертизи стан його здоров'я
перешкоджає виконанню професійних
обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці
праці інших осіб, або продовження
трудової діяльності чи зміна її
характеру та обсягу загрожує
погіршенню здоров'я інвалідів.

В силу положень ст. 49-2 КЗпП при
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою в орган по працевлаштуванню
або працевлаштовується самостійно.
Водночас власник або уповноважений ним
орган доводить до відома органу по
працевлаштуванню про наступне
вивільнення працівника із зазначенням
його професії, спеціальності,
кваліфікації та розміру оплати праці.

Орган по працевлаштуванню пропонує
працівникові роботу в тій же чи іншій
місцевості за його професією,
спеціальністю, кваліфікацією, а при її
відсутності - здійснює підбір іншої
роботи з урахуванням індивідуальних
побажань і суспільних потреб. При
необхідності працівника може бути
направлено, за його згодою, на навчання
новій професії (спеціальності) з
наступним наданням йому роботи.

Згідно із п. 21 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів", при
розгляді справ про звільнення за
пунктом 2 статті 40 КЗпП суд може визнати
правильним припинення трудового
договору в тому разі, якщо встановить,
що воно проведено на підставі
фактичних даних, які підтверджують, що
внаслідок стану здоров'я (стійкого
зниження працездатності) працівник не
може належно виконувати покладених на
нього трудових обов'язків чи їх
виконання протипоказано за станом
здоров'я або небезпечне для членів
трудового колективу чи громадян, яких
він обслуговує, і неможливо перевести,
за його згодою, на іншу роботу. З цих
підстав, зокрема може бути розірваний
трудовий договір з керівником
підприємства, установи, організації
або підрозділу у зв'язку з нездатністю
забезпечити належну дисципліну праці і
відповідній структурі.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивача було звільнено з
посади головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду наказом
Головного управління від 05 вересня 2011
року № 113 на підставі п.2 частини 1
статті 40 КЗпП у зв'язку з виявленням
його невідповідності займаній посаді
внаслідок стану здоров'я.

Зі змісту даного наказу, підставами
звільнення зазначено: довідку до акта
огляду МСЕК серія 10 ААА № 133195,
попередження ОСОБА_2 щодо звільнення,
лист-пропозиція про вакантну посаду,
акт про відмову від підпису.

Згідно акту огляду МСЕК-2 від 27.10.2009р
№1672., позивачу встановлено 70% ступінь
втрати професійної працездатності
(довідка серії КБ-2 №000982).

З довідки до акту огляду МСЕК-2 серії 10
ААА №133195 від 12.01.11 року, вбачається, що
ОСОБА_2 з 11.01.2011р. є інвалідом ІІ групи,
захворювання пов'язане з участю у
бойових діях при виконанні обов'язків
військової служби, і згідно висновку
про умови та характер праці, він не
здатний до регулярної професійної
діяльності.

Також в матеріалах наявна копія
посвідчення серії НОМЕР_1, згідно якого
ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи і має право
на пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - інвалідів
війни.

Судом встановлено, що відповідач,
враховуючи акт огляду МСЕК-2 серії 10 ААА
№133195 від 12.01.11р., запропонував
позивачеві посаду прибиральника
службових приміщень, при цьому
повідомивши, що в разі відмови він буде
звільнений з роботи в порядку п.2 ст.40
КЗпП. Разом з тим, ОСОБА_2 відмовився від
запропонованої посади та відмовився
підписувати пропозицію, у зв'язку з чим
був складений відповідний акт від
05.09.2011 року.

В той же час, в матеріалах справи
наявний протокол засідання
атестаційної комісії Головного
управління від 07 грудня 2010 року № 2,
згідно якого всі члени атестаційної
комісії дійшли висновку, що позивач
відповідає посаді головного
спеціаліста відділу цивільного
захисту та реалізації завдань
особливого періоду. Крім того, про
відповідність позивача займаній
посаді свідчить також атестаційний
лист позивача від 22 листопада 2010 року.

Разом з тим, надаючи правову оцінку
вказаним доказам, суд першої інстанції
небезпідставно акцентував увагу на
тому, що протокол від 07 грудня 2010 року №
2 містить застереження: "більш уважно
відноситися до виконання поставлених
завдань", крім того, важливою
обставиною є те, що членами
атестаційної комісії діюча довідка
МСЕК ОСОБА_2 не розглядалася, з огляду
на те, що лише після засідання
атестаційної комісії, позивач 27.10.10
року проходив переогляд, за
результатами якого йому видано довідку
до акту огляду №43 МСЕК-2 серія 10 ААА
№133410 від 12.01.2011 року, за висновками якої
позивач не здатний до регуляторної
професійної діяльності.

Крім того, в ході розгляду апеляційної
скарги колегією суддів, під час
судового засідання 06.02.2014 року
встановлено, що виконувані позивачем
трудові обов'язки включали в себе як
роботу із документами в приміщенні, так
і виїзди на об'єкти у зв'язку із
надзвичайними ситуаціями.

З наявної в матеріалах справи
Посадової інструкції головного
спеціаліста відділу цивільного
захисту та реалізації завдань
особливого періоду управління
цивільного захисту головного
управління з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи ОСОБА_2,
вбачається, що до кола завдань і
обов'язків головного спеціаліста,
окрім роботи зі збору, накопичення,
обробки інформації про стан
техногенної та природної безпеки,
розробки пропозицій, рекомендацій,
розпоряджень з питань планування та
організації заходів цивільного
захисту, відносяться також
розслідування причин виникнення
надзвичайних ситуацій, організація
відновлювальних робіт з ліквідації
наслідків надзвичайних ситуацій,
участь в проведенні командно-штабних
тренувань та навчань тощо.

Також встановлено, що на час звільнення
позивача, у відповідача були відсутні
вакантні посади з числа нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Виходячи з наведених обставин,
зважаючи зокрема на те, що позивачу
встановлено 70% ступінь втрати
професійної працездатності, при цьому,
згідно висновку про умови та характер
праці, позивач не здатний до регулярної
професійної діяльності, враховуючи
функції і посадові обов'язки,
здійснення яких вимагається від особи,
яка обіймає посаду головного
спеціаліста, що передбачають велике
навантаження, наявність ризиків,
викликаних надзвичайними ситуаціями і
вимагають високого рівня
відповідальності, разом з тим,
атестаційною комісією позивача було
застережено більш уважно відноситися
до виконання поставлених завдань,
колегія суддів вважає, що відповідачем
правомірно звільнено позивача з посади
головного спеціаліста відділу
цивільного захисту та реалізації
завдань особливого періоду на підставі
п.2 частини 1 статті 40 КЗпП у зв'язку з
виявленням його невідповідності
займаній посаді внаслідок стану
здоров'я.

Відтак, висновок суду першої інстанції
щодо правомірності оскаржуваного
наказу, на думку колегії суддів,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що свідчить про
обґрунтованість позиції суду першої
інстанції

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 04 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Київської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування наказу від
05.09.2011 №113, - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 липня 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 12
лютого 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.