Справа № 803/158/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Справа № 803/158/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

за участю представника позивача
Коротинського М. В.,

представника відповідача Лягушнікової
М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Волиньгаз» в особі філії ПАТ
«Волиньгаз» Ратнівське управління
газового господарства до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
припису,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Волиньгаз» в особі філії ПАТ
«Волиньгаз» Ратнівське управління
газового господарства (далі - філія ПАТ
«Волиньгаз» Ратнівське УГГ) звернулося
з адміністративним позовом до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
припису від 15 листопада 2013 року №
03-16-31/0898+0811.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неправомірно винесено
припис від 15 листопада 2013 року №
№03-16-31/0898+0811, яким зобов'язано
дотримуватись вимоги Інструкції № 58 та
забезпечити виконання вимог частини
третьої статті 184 Кодексу законів про
працю (КЗпП України) у частині виплати
середньої заробітної плати ОСОБА_3 з
врахуванням наказу від 04 жовтня 2013 року
№ 161-к, оскільки у трудовій книжці
ОСОБА_3, звільненої на підставі пункту 2
статті 36 КЗпП України (у зв'язку із
закінченням строкового договору),
помилково було зроблено запис про її
звільнення на підставі пункту 6 статті
40 КЗпП України (у зв'язку із поновленням
на роботі працівника, який раніше
виконував цю роботу). Зазначену описку
було виявлено та відповідний лист
скеровано до державної служби
зайнятості населення у Ратнівському
районі з проханням направити ОСОБА_3
для виправлення описки у трудовій
книжці. Також додатково зазначив, що
вимога відповідача стосовно
зобов'язання виплатити ОСОБА_3 середню
заробітну плату носить приватний
характер та не відповідає колу
повноважень відповідача. Крім того, на
час звільнення ОСОБА_3 вільних вакансій
(посад) для її працевлаштування не було,
тому підприємство звернулося до
державної служби зайнятості населення
Ратнівського району з проханням надати
перелік вакантних посад відповідної
спеціальності ОСОБА_3 З наведених
підстав вважає, що з боку підприємства
відсутні порушення трудового
законодавства, а тому припис є
протиправним і підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав із підстав,
наведених у позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях на
адміністративний позов вимог
підприємства не визнав, посилаючись на
правомірність висновків
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області,
зроблених при проведенні перевірки,
вважає, що припис від 15 листопада 2013
року № 03-16-31/0898+0811 винесений відповідно
до вимог чинного законодавства, просив
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

У судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечила,
просила у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
наказу від 21 жовтня 2013 року № 114,
направлення на перевірку від 04
листопада 2013 року № 1017 з 05 по 15
листопада 2013 року працівниками
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області
проведено позапланову перевірку філія
ПАТ «Волиньгаз» Ратнівське УГГ.

За результатами перевірки складено акт
«Перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 03-10-13/0898, яким
встановлено такі порушення: п. 2.3 глави 2
Інструкції № 58 наявна невідповідність
записів в наказі із записом у трудовій
книжці ОСОБА_3 (у наказі підстава
звільнення - пункт 2 статті 36 КЗпП
України - закінчення строку трудового
договору, а в трудовій книжці - - пункт 6
статті 40 КЗпП України - у зв'язку з
поновленням на роботі працівника, який
раніше виконував цю роботу); ст. 184 КЗпП
України при звільненні по строковому
договору ОСОБА_3 - одинокої матері, яка
виховує доньку 13 років. Не забезпечено
її обов'язкове працевлаштування та
виплата середньої заробітної плати на
період працевлаштування (але не більше
трьох місяців з дня закінчення
трудового договору). На момент
проведення перевірки вакансій для
працевлаштування звільненої ОСОБА_3 не
було. Акт перевірки підписано
уповноваженими особами позивача без
зауважень і заперечень.

На підставі акту перевірки № 03-10-13/0898
головним державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Волинській області
Бляшук Н. М. винесено припис від 15
листопада 2013 року № 03-16-31/0898+0811, яким
зобов'язано філію ПАТ «Волиньгаз»
Ратнівське УГГ дотримуватись
виконання вимог пункту 2.3 глави 2
Інструкції № 58 та зобов'язано
забезпечити виконання вимог частини
третьої статті 184 КЗпП України в
частині виплати середньої заробітної
плати заявниці ОСОБА_3 з врахуванням
змісту наказу від 04 жовтня 2013 року №
161-к.

Згідно з пунктом 7 Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці, затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 386/2011
(далі - Положення), Держпраці України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Відповідно до частини 1 пункту 4
Положення Держпраці України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний нагляд та
контроль за додержанням
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та працю
фізичних осіб, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування (далі - роботодавці)
законодавства про працю з питань
трудових відносин, робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці,
оплати праці, надання гарантій і
компенсацій, пільг для працівників, які
поєднують роботу з навчанням,
дотримання трудової дисципліни, умов
праці жінок, молоді, інвалідів, надання
пільг і компенсацій за важкі та
шкідливі умови праці, забезпечення
спеціальним одягом і спеціальним
взуттям, засобами індивідуального
захисту, мийними та знешкоджувальними
засобами, молоком і
лікувально-профілактичним
харчуванням; проведення обов'язкових
медичних оглядів працівників певних
категорій; дотримання режимів праці та
інших норм законодавства.

Частинами 3, 7 пункту 6 Положення
передбачено, що Держпраці України для
виконання покладених на неї завдань
має право: здійснювати безперешкодно
перевірки у виробничих, службових та
адміністративних приміщеннях
роботодавців, суб'єктів
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні в
Україні, здійснюють наймання
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця, а також перевірки робочих
місць працівників, розташованих поза
цими приміщеннями, з метою нагляду та
контролю за додержанням законодавства
про працю, зайнятість населення,
ознайомлюватися під час проведення
перевірок з інформацією, документами і
матеріалами та одержувати від
роботодавців, суб'єктів
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні в
Україні, здійснюють наймання
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця, необхідні для виконання
повноважень Держпраці України копії
або витяги з документів, ведення яких
передбачено законодавством про працю
(у тому числі з питань, передбачених
підпунктом 1 пункту 4 цього Положення)
та законодавством про зайнятість;
видавати в установленому порядку
роботодавцям, суб'єктам
господарювання, які надають послуги з
посередництва у працевлаштуванні в
Україні, здійснюють наймання
працівників для подальшого виконання
ними роботи в Україні в іншого
роботодавця, а також фондам
загальнообов'язкового державного
страхування, обов'язкові до виконання
приписи щодо усунення порушень
законодавства про працю, законодавства
про зайнятість населення,
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування щодо
призначення, нарахування та виплати
допомоги, компенсацій, надання
соціальних послуг та інших видів
матеріального забезпечення з метою
дотримання прав і гарантій
застрахованих осіб.

Отже, проведення Територіальною
державною інспекцією з питань праці у
Волинській області перевірок
підприємств, у тому числі позивача, за
дотриманням законодавства про працю та
видача припису, обов'язкового до
виконання, з метою усунення порушень
законодавства про працю входить до
повноважень відповідача.

Надаючи оцінку припису, прийнятому для
усунення виявлених перевіркою
порушень трудового законодавства,
судом враховано, що згідно з частиною
другою статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач як суб'єкт
владних повноважень довів
правомірність припису від 15 листопада
2013 року № 03-16-31/0898+0811.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 прийнята
на посаду контролера газового
господарства за строковим договором -
на період відсутності основного
працівника згідно з наказом по філії
від 20 жовтня 2012 року № 157-к; вона
звільнена з посади на підставі
особистої заяви у зв'язку із виходом
основного працівника згідно з наказом
від 04 жовтня 2013 року № 161-к. Юридичною
підставою звільнення ОСОБА_3 є пункт 2
статті 36 КЗпП України, про що зазначено
у наказі про звільнення. Разом з тим, у
трудовій книжці ОСОБА_3 вказано як
підстава звільнення пункт 6 статті 40
КЗпП України - у зв'язку із поновленням
на роботі працівника, який раніше
виконував цю роботу.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110
(Інструкція № 58), встановлено, що записи
в трудовій книжці при звільненні або
переведенні на іншу роботу повинні
провадитись у точній відповідності з
формулюванням чинного законодавства і
з посиланням на відповідну статтю,
пункт закону.

Позивач не заперечує факт допущення
помилки при внесенні запису до
трудової книжки ОСОБА_3, у зв'язку із чим
ним вживалися заходи для її
виправлення, а саме на адресу
Ратнівського районного центру
зайнятості скеровано лист від 12
листопада 2013 року № 490 з проханням
направити у разі звернення ОСОБА_3 для
виправлення зазначеної помилки у
трудовій книжці.

Враховуючи те, що невідповідність
записів у трудовій книжці щодо підстав
звільнення ОСОБА_3 наказу від 04 жовтня
2013 року № 161-к на час видачі припису від
15 листопада 2013 року № 03-16-31/0898+0811 не
усунута, то припис у частині вимоги
дотримуватись пункту 2.3 глави 2
Інструкції № 58 є обґрунтованим та
правомірним, адже порушення
зазначеного пункту мало місце.

Відповідно до частини третьої статті 184
КЗпП України звільнення вагітних жінок
і жінок, які мають дітей віком до трьох
років (до шести років - частина шоста
статті 179), одиноких матерів при
наявності дитини віком до чотирнадцяти
років або дитини-інваліда з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
не допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Під час перевірки філії ПАТ
«Волиньгаз» Ратнівського УГГ на
підставі копії свідоцтва про
народження дитини було встановлено, що
ОСОБА_3 - одинока мати, що виховує
дитину до 14 років. Відтак, звільнення
ОСОБА_3 у зв'язку із закінченням
строкового трудового договору вимагає
обов'язкове її працевлаштування.
Перевіркою також було встановлено, що
на час звільнення ОСОБА_3 вакансій на
підприємстві не було. Разом з тим, це не
означає, що обов'язок роботодавця щодо
її працевлаштування перестав існувати,
оскільки роботодавець зобов'язаний
працевлаштувати жінку на цьому ж або
іншому підприємстві відповідно до її
спеціальності; розрив у часі між
звільненням і працевлаштуванням у
цьому випадку також не допускається.
Однак відносини між власником
(підприємством) і працівницею з дня
закінчення строку трудового договору
мають істотну специфіку. Передбачено
збереження за жінкою на період
працевлаштування середньої заробітної
плати, однак не більше ніж на три місяці
«з дня закінчення строкового трудового
договору».

Отже, оскільки ОСОБА_3 не
працевлаштована у зв'язку із
закінченням строку трудового договору,
то вимога забезпечити виконання
частини третьої статті 184 КЗпП України
в частині виплати середньої заробітної
плати ОСОБА_3 ґрунтується на законі. При
цьому звернення філії ПАТ «Волиньгаз»
Ратніське УГГ до Ратнівського
районного центру зайнятості листом від
08 листопада 2013 року № 483 про надання
переліку вакантних посад, які
відповідають освіті і професії ОСОБА_3,
не звільняє роботодавця від обов'язку,
визначеного частиною третьою статті 184
КЗпП України щодо збереження середньої
заробітної плати не більше трьох
місяців. Посилання представника
позивача на те, що 17.02.2014 року ОСОБА_3
було працевлаштовано згідно наказу №
23-к до уваги судом не приймається, так
як дана обставина не спростовує
порушень, встановлених при проведенні
перевірки.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що при винесенні припису
Територіальна державна інспекція
праці у Волинській області діяла в
межах наданих їй повноважень та у
спосіб визначений законом, а тому в
задоволенні адміністративного позову
про визнання протиправним та
скасування припису від 15 листопада 2013
року № 03-16-31/0898+0811 слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтею 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Кодексу законів про працю України,
Положення про Державну інспекцію
України з питань праці, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої складено 24 лютого 2014 року.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко