Справа № 19406/09
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2009-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2009 р. справа № 2а-666/09
Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Сафронової С.В.
Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області

на постанову Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 04 червня 2009 року у справі №
2-а-666/2009 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України районі в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області про визнання
дій відповідача неправомірними та
стягнення недоплаченої щомісячної
державної допомоги «дітям війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі, в якому
просила:

поновити строк для звернення до суду за
захистом порушених прав;

визнати дії відповідача щодо невиплати
йому щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до вимог Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»-неправомірними;

стягнути з відповідача на його користь
недоплачену соціальну допомогу за
період з січня 2006р. до січня 2009р. у сумі
3901,50грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на те, що має статус «дитини війни»,
тому користується всіма правами та
пільгами, передбаченими Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни»для цієї категорії осіб, і на
підставі ст.6 зазначеного Закону має
право на щомісячну доплату до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
При вирішенні питання про нарахування
вказаної доплати до пенсії позивача
відповідач керувався положеннями
нормативних актів, що на підставі
Рішення Конституційного Суду України
були визнані неконституційними, а тому
застосуванню не підлягали.

Постановою Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 04 червня 2009 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково, а саме поновлено
ОСОБА_1 процесуальний строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав; визнано протиправною
бездіяльність відповідача в частині не
призначення, не нарахування та не
виплати позивачу у період з 09 липня по 31
грудня 2007 року, а також не
донарахування і не виплати починаючи з
22 травня 2008 року підвищення до пенсії,
передбаченого ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, розрахованого виходячи із
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої на час виплат у липні
-грудні 2007 року та з травня 2008 року по 01
січня 2009 року; зобов'язано відповідача
призначити, донарахувати та виплатити
ОСОБА_1 підвищення до пенсії
передбаченого ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком за період з 09 липня по 31 грудня
2007 року, та починаючи з 22 травня 2008 року
розрахованого виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої на час виплат у
липні-грудні 2007 року та з травня 2008 року
по 01 січня 2009 року сум пенсії,
підвищеної на 30 відсотків розміру
мінімальної пенсії за віком,
розрахованої відповідно до положень
ст..6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням
частини першої ст..28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»та законодавчо
визначеного розміру пенсії за віком,
встановленого на час виплати у період
травня-вересня 2008 року, з відрахуванням
отриманих ОСОБА_1 сум у вказаний період
часу. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
Управління Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі звернулося
з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити рішення,
яким відмовити позивачу у задоволені
позову в повному обсязі.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу до суду не подавав.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого, зокрема, людина,
її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до
абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»має
статус дитини війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією пенсійного посвідчення
та відповідною відміткою в ньому (а.с.8).

Згідно статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей
війни»дітям війни, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Дія ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»була призупинена
п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного суду України
№ 6-рп від 09 липня 2007 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»щодо призупинення
дії положення ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»визнані
неконституційними.

Відповідно до ст..152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Згідно зі ст..22 Закону України «Про
Конституційний суд України»рішення
Конституційного Суду України
підлягають безумовному виконанню
всіма державними органами, органами
місцевого і регіонального
самоврядування, установами,
організаціями, підприємствами, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та громадянами.

Таким чином, приймаючи до уваги той
факт, що ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»про
зупинення дії ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»на 2007
рік втратила чинність з 09.07.2007 року,
відповідач повинен був здійснити
перерахунок та виплатити щомісячне
підвищення до пенсії позивачу
відповідно до чинного законодавства,
починаючи з 09 липня 2007 року по 31 грудня
2007 року включно.

Управління Пенсійного фонду України у
Новоархангельському районі
Кіровоградської області будь-яких дій,
пов'язаних з перерахунком та виплати
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до положень ст. 6 Закону «Про
соціальний захист дітей війни»з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року не
здійснювало.

Отже, з урахуванням викладеного, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Новоарханегльському районі
Кіровоградської області здійснити
відповідний перерахунок підвищення до
пенсії позивачу у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року, включно, з урахуванням при цьому
норм ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у позивача права на
перерахунок підвищення до їх пенсії як
«дитині війни»з 22 травня 2008 року,
оскільки Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп/08 від 22 травня 2008
року положення п.п.2 п.14 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
яким було внесено зміни до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»та встановлено з 01 січня 2008 року
інший порядок розрахунку підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання, чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії «дітям війни», були
визнанні неконституційними та
втратили чинність з дня прийняття
вказаного рішення.

Отже, Управління Пенсійного фонду
України в Новоархангельському районі
Кіровоградської області повинно було
провести відповідний перерахунок
підвищення до пенсії позивачу згідно
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 22 травня 2008 року, та
сплатити на його користь
заборгованість з цих виплат, з
урахуванням при цьому норм ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»від 28
грудня 2007 року № 107-VI прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність, на 2008 рік затверджений
у наступних розмірах: з 01 січня -470,00
грн., з 01 квітня -481,00 грн., з 01 липня -482,00
грн., з 01 жовтня -498,00 грн.

Проте, Управління пенсійного фонду
України у Новоархангельському районі
Кіровоградської області будь-яких дій
з цього приводу не здійснювало.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
необхідність зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України у
Новоархангельському районі
Кіровоградської області провести
перерахунок та виплатити позивачу
недоотримані суми щомісячної надбавки
до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», з 22 травня 2008 року по 01 січня 2009
року з урахуванням при цьому норм ч.1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відносно посилань відповідача на
відсутність законодавчо визначеного
розміру мінімального розміру пенсії
для здійснення розрахунку та
підвищення до пенсії відповідно до ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»при
визначенні розміру підвищення до
пенсії за основу його нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, не існує.

Непоширення мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого у абзаці
першому частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування»від 9 липня 2003 року N 1058-IV,
на правовідносини, що виникають на
підставі інших законів, крім цього
Закону, дає підстави стверджувати про
наявність прогалини у законодавчому
регулюванні виплат дітям війни,
передбаченої у статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Ця прогалина полягає у
відсутності механізму вирахування
мінімальної пенсії за віком, на 30
відсотків якої мають підвищуватися
виплати дітям війни.

Відповідно до п.4 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України
забороняється відмова в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини.

В силу п.7 ст.9 цього Кодексу у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

Тому колегія суддів вважає, що
наявність такої норми матеріального
права (ч.3 ст.28 Закону N 1058-IV) та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання підвищення до пенсії,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Отже, застосування судом першої
інстанції в якості розрахункової
величини для мінімальної пенсії за
віком у розмірі прожиткового мінімуму,
обчисленого відповідно до ч. 1 ст. 28
базового пенсійного Закону (1058-IV), є
правильним та доводами апеляційної
скарги не спростовується.

Таким чином, посилання апелянта на
відсутність встановленого на
законодавчому рівні механізму
визначення розміру мінімальної пенсії
за віком, що застосовується при
обчисленні підвищення до пенсії
особам, яким встановлено статус
«дитина війни», визнається колегією
суддів безпідставним, і не звільняє
суб'єкта владних повноважень, а саме,
Управління Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі, діяти на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
Законами України, і ні в якому разі не є
підставою для обмеження законних прав,
встановлених ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»для цієї
категорії осіб.

Нарахування щомісячного підвищення до
пенсії і забезпечення його виплат в
компетенції саме Управління
Пенсійного фонду України.

При цьому, в силу статті 7 Закону N 2195-IV
за рахунок коштів Державного бюджету
України здійснюється фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених Законом.

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст..6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст..17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Також колегія суддів вважає за
необхідне зауважити те, що до спірних
правовідносин не підлягає
застосуванню постанова КМУ від 28.05.2008р.
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», якою
визначено розмір виплат підвищення до
пенсії, оскільки виходячи із загальних
принципів пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
підвищення до пенсії, слід керуватися
Законом (Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530).

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
справу, але в п.4 резолютивної частини
постанови помилково зазначив, що у 2008
році підвищення до пенсії має бути
розраховано та виплачено виходячи з
законодавчо встановленого розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого на час виплати у період
травня-вересня 2008 року.

Такі висновки не відповідають
встановленим обставинам справи.

Так, суд першої інстанції розглянувши
справу по суті зобов'язав відповідача
призначити, донарахувати та виплати
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей»починаючи з
22.05.2008р. по 01.01.2009р.. При цьому суд
зазначив, що такі виплати мають бути
здійснені відповідно до законодавчо
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, який відповідно до ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність визначеного
законом.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік»та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»від 28 грудня 2007 року № 107-VI
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, на 2008 рік
затверджений у наступних розмірах: з 01
січня -470,00 грн., з 01 квітня -481,00 грн., з 01
липня -482,00 грн., з 01 жовтня -498,00 грн.

Тобто, розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
змінювався і після вересня 2008 року, що
не було враховано судом першої
інстанції, який зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок підвищення до
пенсії по грудень 2008 року включно.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне п.4 резолютивної
частини постанови суду першої
інстанції змінити, виклавши його в
наступній редакції: зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області призначити,
донарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії, яке передбачене
ст..6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
визначеної з урахуванням вимог ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 01.01.2009р., виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої на час виплат у
липні-грудні 2007 року та у травні -
грудні 2008 року, за вирахуванням
проведених виплат у цей період.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200,
205, 207 КАС України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області -задовольнити
частково.

Пункт 4 резолютивної частини Постанови
Новоархангельського районного суду
Кіровоградської області від 04 червня
2009 року змінити, виклавши його в
наступній редакції: «зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Новоархангельському районі
Кіровоградської області призначити,
донарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії, яке передбачене
ст..6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни»у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
визначеної з урахуванням вимог ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року по 01.01.2009р., виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої на час виплат у
липні-грудні 2007 року та у травні -
грудні 2008 року, за вирахуванням
проведених виплат у цей період».

В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом одного місяця.

Головуючий:
Я.В.Семененко

Судді:
С.В. Сафронова

А.В. Суховаров