Справа № 20062/10
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2010 р.справа № 2а-556/2010

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А.
Добродняк І.Ю

при секретарі судового засідання:
Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області

на постанову Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 16 березня
2010 року у справі № 2а-556/10 за позовом
ОСОБА_1 до Інспектора
дорожньо-патрульної служби управління
державної автомобільної інспекції
Рівенської області Колинського Юрія
Миколайовича про скасування постанови
про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив поновити строк на оскарження
постанови про адміністративне
правопорушення, визнати
неправомірними дії інспектора ДПС УДАІ
Рівенської області Колинського Ю.М.
щодо складання постанови ВК 063002 від
04.01.2010 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
правопорушення, яке передбачене ч.2
ст.122 КУпАП. В обґрунтуванні заявлених
вимог позивач посилався на те, що
правопорушення, яке зазначено в
оскарженій постанові, місця не мало,
інспектор ДПС безпідставно прийняв
рішення про притягнення до
адміністративної відповідальності.
Крім цього, при винесенні постанови у
справі про адміністративне
правопорушення протокол про
адміністративне правопорушення не
складався, для ознайомлення позивачу
не надавався.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська від 16 березня
2010 року позовні вимоги задоволено, а
саме скасовано постанову по справі про
адміністративне правопорушення від
04.01.2010 року серії ВК №063002, щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП
України ОСОБА_1, винесену інспектором
ДПС УДАІ ГУ МВС України м. Рівне
Рівненської області Колинським Ю.М.

Не погодившись з постановою суду,
Управління державної автомобільної
інспекції УМВС України в Рівненській
області, подало апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на не повне з'ясування
судом обставин справи, порушення судом
норм процесуального права, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволені позову.

У судове засідання, сторони, які
належним чином повідомленні про час та
місце розгляду справи, не з'явились, у
зв'язку з чим, відповідно до ст..41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювався.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 04.01.2010 р.
інспектором ДПС УДАІ Рівенської
області Колинським Ю.М. відносно
позивача винесена постанова по справі
про адміністративне правопорушення та
накладене адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 430 грн. Згідно
даної постанови, 04.01.2010 р. о 15 год. 10 хв.
керуючи автомобілем «Форд»д/н НОМЕР_1
на а/ш Київ-Чоп, позивач порушив
правила обгону, здійснивши обгін на
перехресті, чим порушив п.146 ПДР.

Правомірність та обґрунтованість
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності є
предметом спору, який передано на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем не доведено факту
скоєння позивачем правопорушення, яке
зазначено в оскарженій постанові.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів вважає обґрунтованими з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст..251 КУпАП протокол про
адміністративне правопорушення є
одним із доказів, на підставі яких
встановлюється наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення.

Протокол є формою фіксації
правопорушення, тобто офіційним
документом, який засвідчує факт
неправомірних дій, за які передбачена
адміністративна відповідальність.

За змістом ч.6 ст.258 КУпАП протокол про
адміністративне правопорушення не
складається лише у випадку виявлення
адміністративного правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху, зафіксованого за допомогою
працюючих в автоматичному режимі
спеціальних технічних засобів.

Як вбачається з заявленого позову,
однією з підстав для його задоволення,
позивачем зазначено те, що
відповідачем не було складено
протоколу про адміністративне
правопорушення. Відповідачем не надано
суду доказів виконання вимог КУпАП в
частині складення протоколу про
адміністративне правопорушення.

Крім цього, одним із критеріїв
правомірності прийнятого рішення, які
пред'являються до рішень суб'єктів
владних повноважень та які визначено
ч.3 ст.2 КАС України є те, що рішення має
бути прийнято обґрунтовано.

У своїй Постанові від 23.12.2005 року №14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»(п.24)
Пленум Верховного Суду України
роз'яснив, що зміст постанови, у справі
про адміністративне правопорушення,
має відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Оскаржена постанова відповідача не
містить в собі посилання на докази, які
б свідчили про вчинення позивачем
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 72 КАС України
обов'язок доказування в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем не надано будь-яких
доказів в спростування пояснень
позивача, а тому судова колегія вважає
правильними висновки суду першої
інстанції про недоведеність вини
позивача у скоєнні правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.2
ст.122 КУпАП.

Посилання заявника апеляційної скарги
на пропуск позивачем строку звернення
до суду не можуть бути прийняти до
уваги, оскільки відповідач, який
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи у суді
першої інстанції (а.с.12), участь у
судовому засіданні не приймав і
відповідно не наполягав на відмові у
задоволенні позову, у тому числі і з
підстав пропуску строку звернення до
суду з позовом, у зв'язку з чим, з огляду
на вимоги ст..100 КАС України, в редакції
яка діяла на час розгляду справи у суді
першої інстанції, у суду були відсутні
підстави для застосування наслідків
пропуску строку звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про те, що оскаржене
судове рішення ухвалено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, тому передбачених статтею 202
Кодексу адміністративного судочинства
України підстав для його скасування та
ухвалення нового судового рішення не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 16 березня 2010 року у справі № 2а-556/09 -
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку передбаченому
ст..212 КАС України.

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк