Справа № 822/4656/13-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4656/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Білої Л.М. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про визнання дій протиправними
та скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в грудні 2013 року звернувся в
Хмельницький окружний
адміністративний суд із
адміністративним позовом до
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області в якому просив
визнати дії відповідача протиправними
та скасувати постанови про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 13 листопада 2013 року.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року даний позов було задоволено
частково, а саме суд зобов'язав
скасувати постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№038068, 038069, 038070, 038071, 038072, 038073, 038074, 038075,
038076 від 13 листопада 2013 року.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись при
цьому на неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи та
порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явилися і про
причини своєї неявки не повідомили,
хоча були повідомлені належним чином
про місце, дату та час слухання справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги колегія суддів визнала можливим
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підставі завдання на перевірку від
11.10.2013 р. №003104, 19.10.2013 р. о 16:05 посадовими
особами управління Укртрансінспекції
в Одеській області проведено перевірку
транспортного засобу RENAULT/SCHMITZ номерний
знак НОМЕР_1/НОМЕР_2 що належить
позивачу.

Перевіркою виявлено порушення,
відповідальність за яке передбачена ч.
1 абз. 8 ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт", а саме -
порушення режимів праці та відпочинку
водіями транспортних засобів, а саме:
відсутні індивідуальні, щоденні листки
водія ОСОБА_2 за період 10.10.2013 р.-19.10.2013
р. Водій із зазначеним у акті перевірки
не погодився, надавши до акту
доповнення, у якому висловив свою
позицію щодо виявленого порушення.

За результатами проведеної перевірки
складено акт проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
№079650. У подальшому, даний акт перевірки
був направлений до управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області.

На підставі вказаного акту перевірки,
13.11.2013 р. начальником управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області винесено відносно ОСОБА_2
постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№№038067, 038068, 038069, 038070, 038071, 038072, 038073,038074,
038075, 038076.

Вказані постанови складені у зв'язку із
допущенням порушення вимог наказу
міністерства транспорту та зв'язку
України від 07.06.2010 р. №340, порушення
вимог наказу Міністерства транспорту
та зв'язку України від 24.06.2010 р. №385,
відповідальність за яке передбачено
абз. 8 ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт".

Постанови за №76 є тотожними за
змістом постанові №038067 від 13.11.2013 р.,
оскільки застосовані до позивача за
одне і те ж саме порушення - абз. 8 ст. 60
Закону України "Про автомобільний
транспорт" - порушення режимів праці і
відпочинку водіями транспортних
засобів. Кожною із цих постанов на
позивача накладено штраф у розмірі 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за кожен день порушення
режимів праці і відпочинку водіями
транспортних засобів за попередні 10
календарних днів.

Згідно свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця,
серія НОМЕР_3 ОСОБА_2 зареєстрований як
фізична особа-підприємець 16.01.2007 року і
судом першої інстанції в судовому
засіданні було встановлено, що позивач
самостійно займається перевезеннями,
які по своїй суті є періодичним видом
заробітку, а тому, перевезення можуть й
не здійснюватись кожного дня.

Відповідач у своїй апеляції зазначає,
що відсутність індивідуальних
щоденних листків водія ОСОБА_2 за
період 10.10.2013 р. - 19.10.2013 р. свідчить про
вчинені ним правопорушення, однак не
надає суду належних та переконливих
доказів того факту, що позивач
здійснював перевезення та займався
підприємницькою діяльністю останні 10
днів, за які на нього накладено
адміністративно-господарські санкції,
надано доказ здійснення перевезень
лише за один день - 19.10.2013 р., коли було
складено акт №079650.

Також доводи відповідача наведені у
апеляційній скарзі, щодо ненадання
позивачем доказів того факту, що
автомобіль RENAULT/SCHMITZ номерний знак
НОМЕР_1/НОМЕР_2 що належить ОСОБА_2 не
експлуатувався ним та знаходився на
стоянці, не знаходять належного
доказового обґрунтування в силу
наступних фактів.

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, сідловий тягач
RENAULT/SCHMITZ номерний знак НОМЕР_1
знаходиться у власності позивача, а
тому, застосовуючи вищевказану статтю
Конституції України, позивач має право
використовувати належне йому майно (у
даному випадку транспортний засіб) на
власний розсуд та не лише для
здійснення підприємницької
діяльності, а й для власних потреб,
зберігаючи авто не лише на
спеціалізованих стоянках, а й в умовах
домашнього побуту.

Відповідно до абз. 8 ст. 60 Закону України
"Про автомобільний транспорт" за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів - штраф у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Аналіз змісту вказаної норми дає
підстави для висновку, що зазначена
фінансова санкція встановлена за
порушення вимоги закону щодо обов'язку
дотримання водіями режимів праці та
відпочинку. Вказане порушення
встановлюється контролюючим органом
за допомогою тахограм/тахокарт, які,
виходячи із детального аналізу норм
чинного законодавства, зобов'язаний
мати при собі водій.

При цьому, не дотримуючись протягом
певного періоду режимів праці та
відпочинку, особа вчиняє триваюче
порушення, а згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Тобто, за вчинення порушення, яке
встановлено абз. 8 ст. 60 Закону України
"Про автомобільний транспорт"
контролюючий орган може застосувати
лише одну фінансову санкцію незалежно
від кількості днів, за які у водія під
час перевірки виявлено відсутність
тахокарт. Суд зазначає, що відповідачем
не доведено та не надано належного
обґрунтування того факту, що за
відсутність вищевказаних тахокарт за
кожен день повинна виноситись окрема
постанова.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 71 КАС України
закріплено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, а згідно ч. 2 цієї ж
статті в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія погоджується із рішенням суду
першої інстанції, що у спірних
правовідносинах, які є предметом
даного позову, правомірно прийнятою є
постанова №038067 від 13.11.2013 р. - про
застосування штрафу у розмірі 340 грн., а
постанови про застосування фінансових
санкцій від 13.11.2013 р., починаючи з №038068
по №038076 є неправомірними, оскільки
винесення вказаних постанов
розцінюється як повторне притягнення
до відповідальності особи за одне і те
ж саме правопорушення по постанові від
13.11.2013 р. №038067.

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Біла Л.М.

Сушко О.О.