Справа № 813/1816/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/62780/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в приміщенні суду
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року у справі №
813/1816/13-а за позовом ОСОБА_1 до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, третя
особа ОСОБА_2 про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, третя особа ОСОБА_2,
в якому просив визнати незаконною
бездіяльність відповідача щодо
неналежного реагування на самочинне
будівництво ОСОБА_2,всупереч судових
рішень, стін та перегородок на горищі
будинку АДРЕСА_1; зобов'язати
відповідача перевірити та у випадку
встановлення зафіксувати факт
захоплення ОСОБА_2 частини горища,
приєднаного до його квартири на
підставі розпорядження Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради; зобов'язати відповідача
направити ОСОБА_2 відповідний припис
про демонтаж зазначених стін та
перегородок, а у разі невиконання
останньою цього припису звернутися до
суду із відповідним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він
неодноразово звертався до відповідача
з листами з приводу самочинного
ведення будівництва стін та
перегородок на горищі ОСОБА_2 в супереч
судових рішень про заборону
будівництва. Самочинне будівництво
третьою особою привело до затоплення
його квартири. В порушення ст.38 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" відповідач ухиляється від
виконання покладеного на нього законом
обов'язку

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 червня
2013року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року, відмовлено у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звертався до
відповідача із заявами від 29.06.2011р.,
06.01.2012р., 11.01.2012р. та 09.01.2013р. з приводу
самочинного ведення будівництва стін
та перегородок на горищі будинку
АДРЕСА_1; вказані будівельні роботи
проводилися третьою особою ОСОБА_2.

У відповідь на вказані звернення
відповідачем Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській обл. скеровані позивачу
відповіді № 7/13-6-856 від 10.02.2012р., № 7/13-6-1867
від 01.04.2012р., № 7/13-6-819 від 08.02.2013р. щодо
проведення перевірок та що проведення
реконструкції квартири проводяться
згідно затвердженої проектної
документації.

Окрім цього, за зверненнями позивача
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській обл. проведено перевірку
дотримання ОСОБА_2 вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил, за результатами якої
складений Акт перевірки № 81Г від
21.03.2012р..

Також під час розгляду справи позивач
подав до відповідача повідомлення від
29.03.2013р про правопорушення в
будівництві.

За результатами розгляду цього
повідомлення відповідачем складений
Акт перевірки № 59-Г від 12.06.2013р. та
скеровані на адресу заявника відповіді
№ 7/13-6-3012 від 29.05.2013р. та № 7/13-6-3262 від
12.06.2013р. про неможливість проведення
перевірки на відповідність проведення
реконструкції згідно проектної
документації за відсутністю ОСОБА_2.

Суди першої та апеляційної інстанції,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог виходили з того, що при
зверненнях позивача до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області щодо
допущених порушень третьою особою при
проведенні реконструкції квартири
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково не погоджується з висновками
судів першої і апеляційної інстанцій
виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо бездіяльності
відповідача, а саме, неналежного
реагування на самочинне будівництво
ОСОБА_2, всупереч судових рішень, стін
та перегородок на горищі будинку
АДРЕСА_1, порушення проектної
документації при проведенні
реконструкції третьою особою квартири,
що привело до затоплення квартири
позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно п.3 ч.4 ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
посадові особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо:
а) усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без реєстрації
декларації про початок їх виконання
або дозволу на виконання будівельних
робіт.

Відповідно п.2 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою КМ України №
553 від 23.05.2011р. (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: 1) вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції; 2) порядку здійснення
авторського і технічного нагляду,
ведення загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт (далі -
загальні та (або) спеціальні журнали),
виконавчої документації, складення
актів на виконані будівельно-монтажні
та пусконалагоджувальні роботи; 3)
інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва. За
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком. У
разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Згідно ст.38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми на відповідача покладений
обов'язок перевірки, в тому числі,
відповідність проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання будівельних робіт.

Так, судами першої та апеляційної
інстанції не перевірялися доводи
позивача щодо не проведення перевірки
відповідачем заяви позивача в частині
порушень третьою особою проекту
реконструкції, а саме: проведення
реконструкції квартири над квартирою
позивача, порушення проектної
документації, що привело до затоплення
його квартири, проведення будівельних
робіт за наявності судової заборони, чи
мали місце такі порушення, якщо мали, то
які заходи приймалися, що має суттєве
значення для правильного вирішення
спору по даній справі.

З урахуванням вищенаведеного судами
першої та апеляційної інстанції не
з'ясовані обставини справи, що мають
значення для правильного її вирішення
та не дають можливості суду касаційної
інстанції визначитися в правильності
правової оцінки обставин у справі як
судом першої інстанції так і судом
апеляційної інстанції, що являється
порушенням ст.ст.159, 195 КАС України.

При встановленні наведених фактів
судами першої та апеляційної інстанції
порушені норми процесуального права,
які призвели до необґрунтованого
прийняття судових рішень і не можуть
бути перевірені та усунуті судом
касаційної інстанції.

Суди першої та апеляційної інстанції
не перевірили та не надали належної
оцінки фактичним обставинам справи, що
не дає можливості суду касаційної
інстанції визначитися у правильності
висновків судів першої і апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 227 КАС України
підставами для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій з направленням справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

За таких обставин доводи касаційної
скарги спростовують висновки судів
першої та апеляційної інстанції, тому
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню із скасуванням рішень
судів першої та апеляційної інстанції
та направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2013 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Судді: