Справа № 817/4389/13-а
Суддя: Зарудяна Л.О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Зарудяна Л.О.
УХВАЛА

іменем України

"26" лютого 2014 р.
Справа № 817/4389/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Зарудяної Л.О.

суддів:
Іваненко Т.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"25" грудня 2013 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненській
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Рівне про
зобов'язання вчинення певних дій та
стягнення боргу ,

ВСТАНОВИВ:

Рівненський окружний адміністративний
суд постановою від 25 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить
постанову скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В апеляційній скарзі позивач,
зокрема зазначає про неврахування
судом при винесенні постанови ст. 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", згідно якої у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку або професійного захворювання
витрати на його поховання несе Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 197 КАС Украйїни суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що скарга
задоволенню не підлягає, враховуючи
таке.

Управління Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненської
області звернулося до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Рівне, та
просить:

- зобов'зати Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Рівне вчинити
дії по прийняттю до заліку сум допомоги
на поховання, виплаченої сім'ї
померлого, або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та витрати
на виплату та доставку даної допомоги
та включити дані виплати до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачені
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за квітень 2013 року;

- стягнути з Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Рівне
понесені управлінням Пенсійного фонду
України в Рівненському районі витрати
на виплату допомоги на поховання, сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, та суму
витрат з виплати і доставки даної
допомоги за квітень 2013 року в сумі 302,36
грн.

В позовній заяві позивач посилається
на "Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 року №5-4/4, яким
визначено механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої правомірно виходив з
того, що Закон України «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» пов"язує виникнення
обов"язку у Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
Пенсійному фонду України витрати на
допомогу на поховання з наявності
причинного зв"язку смерті особи з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров"я.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає таке.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Згідно зі статтею 25 Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
Фонд зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-XIV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Судом першої інстанції встановлено, що
громадянин ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1
р.) в Управлінні Пенсійного фонду
України в Рівненському районі
Рівненської області по момент смерті
одержував пенсію по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва.

Виходячи із розміру пенсії
вищезазначеного громадянина особі, яка
здійснила поховання ОСОБА_5, а саме
ОСОБА_6 виплачено в квітні 2013року
допомогу на поховання в розмірі
1788,00грн. Загальна сума виплаченої
управлінням допомоги на поховання, в
тому числі витрати на виплату та
доставку даної допомоги, вказаній
особі становить 1788,00грн.

Витрати управління на виплату допомоги
на поховання, які підлягають до
включення в Акт щомісячної звірки
витрати по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв"зку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, становить за
квітень 2013 року 302,36грн.

Вказані суми витрат включалися
позивачем до актів щомісячної звірки,
але не були прийняті до заліку та не
відшкодовувались відповідачем.

Позивачем та відповідачем було
підписано акти щомісячних звірок з
таблицями розбіжностей та довідками
про відшкодування витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року №
826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім"ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов"язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини дев"ятої
статті 34 Закону № 1105-XIV у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв"язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров"я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону
№1105-XIV убачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону № 1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов"язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов"язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв"язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров"я.

Також слід зазначити, що положення
пункту 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов"язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
звя"зку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня
2003року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за №376/7697, яким зобов"язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім"ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону № 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов"язує виникнення
такого обов"язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
пенсії.

Відповідний медичний висновок чи інші
достовірні докази, які б
підтверджували наявність причинного
зв'язку смерті пенсіонера з отриманим
трудовим каліцтвом, позивачем не
надані.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Рішення суду відповідає матеріалам
справи та нормам чинного
законодавства, а тому його слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Рівненському районі Рівненській
області залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "25" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.О. Зарудяна

судді:
Т.В. Іваненко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу

2 - позивачу Управління Пенсійного
фонду України в Рівненському районі
Рівненській області
вул.Соборна,195,м.Рівне,33028

3- відповідачу Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Рівне
вул.Чорновола,66,м.Рівне,33028