Справа № 2а-4936/10/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р.
Справа № 8969/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у Рівненському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 12
січня 2011 року по справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у
Рівненському районі Рівненської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ПП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
державної податкової інспекції у
Рівненському районі Рівненської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від
06.10.2010 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем «податок на додану вартість»
сумі 89040,00 грн., у тому числі за основним
платежем 84800,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 4240,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що податковий
кредит позивачем сформовано у
відповідності до вимог пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР,
надалі Закон № 168/97-ВР, на підставі
податкових накладних, що відповідають
вимогам пп. 7.2.1 п.7.2 ст. 7 вказаного
Закону. Зазначає, що ним було дотримано
вимоги п.1.6 ст.1 та пп.7.2.3 п.7.2 ст.7
вищевказаного Закону, відтак
донарахування податкового
зобов'язання та застосування штрафних
(фінансових) санкцій є на думку
позивача безпідставним.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року задоволено позовні вимоги. Суд
вважає доведеним належними та
допустимими доказами, що при
формуванні податкового кредиту в липні
2010 року позивач діяв добросовісно, у
встановленому законом порядку, а
висновок податкового органу про
порушення позивачем пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2
статті 7, п.1.6 статті 1 Закону № 168/97-ВР
спростований матеріалами справи, а
відтак при прийнятті спірного
податкового повідомлення-рішення
суб'єкт владних повноважень діяв
всупереч чинному законодавству,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішення, що
свідчить про протиправність
податкового повідомлення-рішення від
06.10.2010 року № /0 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В основному покликається на те, що має
місце факт, у відповідності до якого
розмір податку, зазначеного платником
у декларації, є меншим, ніж визначено за
результатами документальної невиїзної
(камеральної) перевірки, оскільки при
заповненні податкової декларації
платником порушено «Порядок
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість», затверджений наказом ДПА
України № 166 від 30.05.1997 року. Наголошує,
що судом залишено поза увагою
твердження податкового органу про те,
що податкове зобов'язання виникає
одночасно з податковим кредитом.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 21.09.2010 року
посадовими особами ДПІ у Рівненському
районі проведено документальну
невиїзну (камеральну) перевірку
податкової декларації з податку на
додану вартість ПП ОСОБА_1,
індивідуальний податковий номер
НОМЕР_1, поданої за липень 2010 року, за
результатами якої складено акт №
570/52/17/НОМЕР_1 від 21.09.2010 року, в якому
зазначено, що розмір податку,
зазначений платником у декларації, є
меншим, ніж визначено за результатами
документальної невиїзної (камеральної)
перевірки, оскільки при заповненні
податкової декларації платником
порушено «Порядок заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість»,
затверджений наказом ДПА України № 166
від 30.05.1997 року (в редакції наказу № 8
від 21.01.2009 року).

Слід зазначити, що згідно з поданою ПП
ОСОБА_1 податковою декларацією з ПДВ за
липень 2010 року в рядку 17 «усього
податкового кредиту» в колонці «Б»
зазначена сума ПДВ в розмірі 307180,00 грн.,
з якої податковий кредит в розмірі
191314,00 грн. сформовано за рахунок
операцій з ТзОВ «Авіас» - 46466,67 грн., ТзОВ
«Агент СТВ» - 38333,33 грн., ТзОВ АП «С.Т.Р.
Україна» - 106514,00 грн.

Отже, станом на 21.09.2010 року відповідно
до детальної інформації по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України по
декларації з податку на додану
вартість за липень 2010 року ПП ОСОБА_1 на
думку податкового органу завищено
податковий кредит в сумі 191314 грн. з
вищезазначеними контрагентами, якими
податкові зобов'язання не
задекларовано, та відповідно не
сплачено.

Як вбачається із акту перевірки, на
підставі пп. 7.2.3 п.7.2 ст.7 та п.1.6 ст. 1
Закону № 168/97-ВР збільшується сума, яка
за результатами звітного періоду
підлягає сплаті платником податку до
бюджету у розмірі 191314,00 грн.

Разом з тим, варто наголосити, що
розбіжність по контрагенту ТзОВ АП
«С.Т.Р. Україна» була усунута 27.09.2010
року, відтак сума податкового кредиту
по вказаному контрагенту спірним
податковим повідомленням-рішенням
позивачу не виключена.

На підставі акту № 570/52/17/НОМЕР_1 від
21.09.2010 року ДПІ у Рівненському районі
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
06.10.2010 року, яким ПП ОСОБА_1 визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем «податок на додану вартість»
у розмірі 89040,00 грн., у тому числі за
основним платежем 84800,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 4240,00
грн.

Із матеріалів справи вбачається, що
реєстром отриманих та виданих
податкових накладних за липень 2010 року
стверджується, що ПП ОСОБА_1 було
отримано податкові накладні ТзОВ
«Агент СТВ» та податкові накладні ТзОВ
ВТФ «Авіас».

Крім досліджених податкових накладних,
фактичне отримання ПП ОСОБА_1 від
контрагента ТзОВ ВТФ «Авіас»
паливно-мастильних матеріалів
підтверджується видатковою накладною
№ 30-496 від 31.07.2010 року (підсумковою
за липень 2010 року), а також квитанціями
терміналів автозаправочних станцій, а
фактична поставка позивачу
контрагентом ТзОВ «Агент СТВ» запасних
частин також підтверджується
видатковими накладними. Оплата
позивачем отриманого товару проведена
платіжними дорученнями, якими
стверджується сплата в ціні товару
податку на додану вартість.

Проаналізувавши вищевикладене, слід
погодитися із висновками суду першої
інстанції, що належними та допустимими
доказами підтверджено товарність
операцій позивача та вже згаданих вище
контрагентів, податок на додану
вартість за якими позивачем включено
до складу податкового кредиту за
липень 2010 року.

Пунктом 1.6 ст. 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податкове зобов'язання -
це загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді,
визначена згідно із цим Законом;
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду ( п.1.7 ст.
1); бюджетне відшкодування - сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом (п.1.8 ст. 1).

Відповідно до п.п. 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом звітного періоду у
зв'язку, зокрема, з придбанням товарів,
послуг. Датою виникнення права
платника податку на податковий кредит,
відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону №
168/97-ВР, вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Нормами пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР,
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як вже зазначалося вище, укладення
позивачем із ТзОВ ВТФ «Авіас» договору
на відпуск паливно-мастильних
матеріалів за паливними картками та
придбання таких ПММ, придбання
запчастин до автомобілів в ТзОВ «Агент
СТВ», перерахування позивачем коштів
названим контрагентам в оплату
названого товару відповідає основному
виду господарської діяльності
позивача. Паливно-мастильні матеріали
та запчастини до транспортних засобів
придбавалися позивачем з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах його
господарської діяльності. При цьому, на
дату видачі податкових накладних та на
дату формування позивачем податкового
кредиту із названих господарських
операцій, контрагенти вищевказані в
установленому порядку були
зареєстровані як платники податку на
додану вартість.

Крім того, видані ТзОВ ВТФ «Авіас» та
ТзОВ «Агент СТВ» податкові накладні, на
підставі яких позивач сформував
податковий кредит, містять всі
обов'язкові реквізити, оформлені у
відповідності до приписів п.п. 7.2.1 п. 7.2
ст. 7 Закону № 168/97-ВР та видані особами,
зареєстрованими як платник податку на
додану вартість (п.п. 7.2.4 п.7.2 ст. 7 Закону
№ 168/97-ВР).

Відтак, правомірними є твердження суд
першої інстанції, що позивач сформував
податковий кредит з названих операцій
в липні 2010 року у повній відповідності
до приписів Закону № 168/97-ВР, а зокрема
по даті здійснення першої із подій,
пов'язаної з придбанням товару, з метою
його подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, на підставі
податкових накладних, виданих особами,
зареєстрованими як платники податку на
додану вартість, які містять всі
необхідні реквізити, сплативши суму
ПДВ у складі ціни товару, який було
придбано

Також, варто погодитися із
твердженнями ПП ОСОБА_1, викладеними у
запереченні на апеляційну скаргу, що
Закон № 168/97-ВР не ставить в залежність
віднесення відповідних сум податків,
сплачених в ціні товару, до податкового
кредиту одним платником від сплати
податкового зобов'язання до бюджету
його контрагентами.

Отже, з огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги в цілому суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196 , 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Рівненському
районі Рівненської області залишити
без задоволення, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року по справі № 2а-4936/10/1770, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після складення
ухвали в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 17.02.2014 року