Справа № 2а/0470/15032/11
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/61680/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Мироненка О.В.,
Черпіцької Л.Т., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 січня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2012 року у справі за
позовом фермерського господарства
«Катюша - Б.В.» до Вільногірської
міжрайонної виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
незаконним та скасування рішення, -в с т
а н о в и л а:Фермерське господарство
«Катюша - Б.В.» звернулось до суду з
позовом до Вільногірської міжрайонної
виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
незаконним та скасування рішення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
січня 2012 року позов задоволено
частково.

Скасовано рішення Вільногірської
міжрайонної виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності

від 18 жовтня 2011 року № 29/17.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2012 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 січня 2012
року залишено без зміни.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, виконавча
дирекція Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що фермерське
господарство «Катюша - Б.В.» перебуває
на обліку як страхувальник у
Вільногірській міжрайонній виконавчій
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та є платником
страхових внесків.

Відповідачем 30 вересня 2011 року
проведено планову перевірку
правильності нарахування, сплати
страхових внесків та цільового
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за період з 01 січня 2008
року по 01 вересня 2011 року, за
результатами якої складено акт № 120, в
якому зазначено про порушення
позивачем вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», а
саме: безпідставна

оплата листка непрацездатності по
вагітності та пологах (АБД №730210),
виданого

20 листопада 2008 року КП «Пятихатською
ЦРЛ» економісту фермерського
господарства

ОСОБА_4 на суму 5864, 04 гривні.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем 18 жовтня 2011 року прийнято
рішення №29/17, яким на фермерське
господарство «Катюша - Б.В.» накладено
фінансові санкції в розмірі
неприйнятих до зарахування витрат -
5864,04 гривень та штрафу у розмірі 2932, 02
гривні.

Вважаючи таке рішення відповідача
протиправним, позивач звернувся до
суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Положеннями статті 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
визначено, що застрахована особа -
найманий працівник, а у випадках,
передбачених цим Законом, також інші
особи (громадяни України, іноземці,
особи без громадянства та члени їх
сімей, які проживають в Україні, якщо
інше не передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України), на користь яких
здійснюється загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням
страхового випадку в період роботи
(включаючи і час випробування та день
звільнення), якщо інше не передбачено
законодавством.

Відповідно до статті 34 Закону України
«Про фермерське господарство» члени
фермерського господарства і особи, які
працюють у ньому за трудовим договором
(контрактом), підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню і пенсійному
забезпеченню в порядку, встановленому
законом.

Фермерське господарство у
встановленому законом порядку
реєструється як платник внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в органах
Пенсійного фонду України і Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Час роботи у фермерському господарстві
членів господарства та осіб, які
працюють у ньому за трудовим договором
(контрактом), зараховується до
загального і безперервного стажу
роботи на підставі записів у трудовій
книжці і документів, що підтверджують
сплату внесків на соціальне
страхування.

Так, судами встановлено, що страхові
внески за ОСОБА_4 як за особу,
застраховану в обов'язковому порядку,
фермерським господарством «Катюша -
Б.В.» надходили до відповідача
своєчасно та в повному обсязі.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що рішення Вільногірської міжрайонної
виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 18 жовтня 2011 року №
29/17 є протиправним та суперечить
вимогам чинного законодавства.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
січня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2012 року у справі за позовом
фермерського господарства «Катюша -
Б.В.» до Вільногірської міжрайонної
виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
незаконним та скасування рішення -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: