Справа № 116/238/14-а
Суддя: Берберов Д. М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа
№ 116/238/14-а

Провадження № 2-а/116/40/14

18.02.2014 року
м.. Сімферополь

Сімферопольський районний суд АР Крим
у складі

головуючого судді Берберова Д.М.,

при секретарі Щербакової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району Автономної Республіки Крим,
третя особа - ОСОБА_3, про скасування
рішень селищної ради та виконавчого
комітету селищної ради,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Молодіжненської селищної ради
Сімферопольського району АР Крим,
третя особа - ОСОБА_3 відповідно до
позовних вимог ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим 16 сесії 24 скликання від
29.12.2003 року «про припинення права
користування земельною ділянкою
ОСОБА_4, площею 0,07 га. в АДРЕСА_1»;
рішення Молодіжненської селищної ради
Сімферопольського району АР Крим 17
сесії 24 скликання від 13.02.2004 року «про
надання ОСОБА_3 дозволу на розробку
технічної документації по
встановленню меж земельної ділянки
площею 0,07 га. в АДРЕСА_1»; рішення
виконавчого комітету Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим № 24 від 28.02.2007 року «про
дозвіл на будівництво житлового
будинку в АДРЕСА_1». Також просить
зобов'язати відповідача привести
документацію в первісний стан, який
існував на 10.01.2001 року. Позов
мотивований тим, що її чоловіку було
надано спірну земельну ділянку. 15.04.2006
року її чоловік помер, та вона фактично
залишилась власником спірної
земельної ділянки. проте лише у січні
2014 року від сина дізналась що зазначена
ділянка рішеннями що є предметом
розгляду, вже передана йому та йому
надано дозвіл на будівництво. Оскілкьи
ділянка була неправомірно вилучена у
її покійного чоловіка вона просить суд
скасувати рішення селищної ради та
відновити стан документів, який
існував на 10.01.2001 року.

В судове засіданні позивачка ОСОБА_1 не
з'явилась, від представника позивача -
ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд
справи за їх відсутності (вх. № 2/4272/14
від 18.02.2014 року).

Представник відповідача
Молодіжненської селищної ради
Сімферопольського району АР Крим в
судове засідання не з'явився, до суду
надійшла заява за підписом голови
селищної ради про розгляд справи за їх
відсутності. Позов визнали. просили
задовольнити. (вх. № 2/2174/14 від 28.01.2014
року).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання
не зявився, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності, проти
позову не заперечував (вх. № 2/4156/14 від
17.02.2014 року).

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Статтею 12 Конституції України
визначено, що право власності на землю
від імені українського народу
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією
України.

В силу ст.ст. 142, 143 Конституції України
матеріальною і фінансовою основою
місцевого самоврядування є рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, земля, природні
ресурси, що є у власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст,
районів, у містах, а також об'єкти
їхньої спільної власності, що
перебувають в управлінні районних і
обласних рад. Територіальні громади
села, селища, міста безпосередньо або
через утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності.

На підставі ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до п.п. «а», «б» ст. 12
Земельного кодексу України
розпорядження землями територіальних
громад; передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб входить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають право власності та право
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом чи за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації. Безоплатна
приватизація земельних ділянок
громадянам здійснюється в порядку
встановленому ст. 118 Земельного кодексу
України (зі змінами, внесеними Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності» від 6 вересня 2012
року № 5245-VI), частинами 6, 7, 8 якої,
зокрема, регламентовано, що громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб)
та документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі
якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим. Відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

В силу ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, у двотижневий строк з дня
отримання погодженого проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (а в разі необхідності
здійснення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 КАС
України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, та в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, які
представляють відповідні
територіальні громади і здійснюють від
їх імені та у їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, іншими законами
(ст. 10 Закону).

Ст. 46 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлює,
що сільські, селищні, міські, районні в
місті, районні, обласні ради проводять
свою роботу сесійно. Рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні й інші
акти у формі рішень, що доводяться до
відома населення. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку (ст. 59
Закону).

Згідно зі ст. 14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що знаходиться під
особливою охороною держави. Право на
землю набувається і реалізується
громадянами і суб'єктами господарської
діяльності (юридичними і фізичними
особами) виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 141 ЗК України підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є: а) добровільна
відмова від права користування
земельною ділянкою; б) вилучення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності державних чи
комунальних підприємств, установ та
організацій; г) використання земельної
ділянки способами, які суперечать
екологічним вимогам; ґ) використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням; д) систематична несплата
земельного податку або орендної плати.

Відповідно до положень п. 1, 2 ст. 142 ЗК
України припинення права власності на
земельну ділянку у разі добровільної
відмови власника землі на користь
держави або територіальної громади
здійснюється за його заявою до
відповідного органу.

Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у разі згоди
на одержання права власності на
земельну ділянку укладають угоду про
передачу права власності на земельну
ділянку. Угода про передачу права
власності на земельну ділянку підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

З урахуванням наведеного, та
враховуючи те, що підстави для
скасування рішень, що є предметом
розгляду, відсутні, та немає підстав
для припинення права користування
землею, суд приходить до висновку про
задоволення позову в частині
скасування рішення Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим 16 сесії 24 скликання від
29.12.2003 року «про припинення права
користування земельною ділянкою
ОСОБА_4, площею 0,07 га. в АДРЕСА_1»;
рішення Молодіжненської селищної ради
Сімферопольського району АР Крим 17
сесії 24 скликання від 13.02.2004 року «про
надання ОСОБА_3 дозволу на розробку
технічної документації по
встановленню меж земельної ділянки
площею 0,07 га. в АДРЕСА_1»; рішення
виконавчого комітету Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим № 24 від 28.02.2007 року «про
дозвіл на будівництво житлового
будинку в АДРЕСА_1».

Що стосується вимог в частині
приведення документації в первісний
стан, який існував станом на 10.01.2001 року,
то вони не підлягають задоволенню,
оскільки на момент розгляду справи
відсутні підстави та скасування
вищезазначених рішень, якими в тому
числі було скасовано рішення від 10.01.2001
року, є підставою для вирішення цього
питання у відповідної територіальної
громаді та не віднесено до компетенції
суду.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Молодіжненської селищної ради
Сімферопольського району Автономної
Республіки Крим, третя особа - ОСОБА_3,
про скасування рішень селищної ради та
виконавчого комітету селищної ради -
задовольнити частково.

Скасувати рішення Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим 16 сесії 24 скликання від
29.12.2003 року «про припинення права
користування земельною ділянкою
ОСОБА_4, площею 0,07 га. в АДРЕСА_1».

Скасувати рішення Молодіжненської
селищної ради Сімферопольського
району АР Крим 17 сесії 24 скликання від
13.02.2004 року «про надання ОСОБА_3 дозволу
на розробку технічної документації по
встановленню меж земельної ділянки
площею 0,07 га. в АДРЕСА_1».

Скасувати рішення виконавчого
комітету Молодіжненської селищної
ради Сімферопольського району АР Крим
№ 24 від 28.02.2007 року «про дозвіл на
будівництво житлового будинку в
АДРЕСА_1».

В задоволенні вимог про зобов'язання
відповідача привести документацію в
первісний стан - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через
Сімферопольський районний суд АР Крим
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України (проголошення вступної та
резолютивної частини), а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя