Справа № 821/2759/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р. Справа № 821/2759/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Горшков В.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Яковлева Ю.В. судді - Запорожана Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2013 року по справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення недоїмки зі
сплати внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, -

встановиЛА:

Управління Пенсійного фонду
України в Білозерському районі
Херсонської області (надалі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
(надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_4), у
якому просить стягнути з відповідача
суму заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 4 572,42
грн.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 15 серпня 2013 року позовні
вимоги задовольнив у повному обсязі.

Стягнув з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь управління
Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області заборгованість із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі 4
572,42 грн. (чотири тисячі п'ятсот сімдесят
дві грн. 42 коп.).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 фізична особа - підприємець, є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до повідомлення-розрахунку
за 2012 рік заборгованість відповідача
зі сплати єдиного внеску складає 4 572,42
грн.

12.03.2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в Білозерському районі
винесено вимогу Ф 114 про сплату
заборгованості на суму 4 572,42 грн.
відносно ФОП ОСОБА_4

Законом України № 2464-VI визначено
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України №
2464-VI єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4
Закону України №2464-VI, до них
відносяться фізичні особи - підприємці,
зокрема ті, які використовують працю
інших осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством
про працю, чи за цивільно-правовим
договором (крім цивільно-правового
договору, укладеного з фізичною особою
- підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Тобто, платниками є фізичні
особи-підприємці, що є роботодавцями.
Крім того, згідно положень цієї ж
статті платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Виходячи із змісту ч. 4 ст. 5 Закону
України № 2464-VI обов'язки фізичних
осіб-підприємців як платників єдиного
внеску виникають з моменту їх
державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Закону України
№ 2464-VI фізичні особи-підприємці є
застрахованими особами щодо себе та
страхувальниками осіб, що на них
працюють (для платників єдиного внеску,
зазначених у пунктах 2, 3, 6 - 14 частини
першої ст. 4 Закону України № 2464-VI).

Відповідно до ч. 9 ст. 9 Закону України №
2464-VI обчислення і сплата єдиного внеску
за платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6,
7, 8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього
Закону, здійснюються платниками,
зазначеними у пункті 1 частини першої
статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на
які внесок нарахований.

Таким чином, до обов'язків фізичних
осіб-підприємців, що є роботодавцями, а
також для фізичних осіб-підприємців, що
не є роботодавцями, входить своєчасне
нарахування та сплата нарахованого
єдиного внеску до Пенсійного фонду на
суми, що виплачуються ними найманим
працівникам, а також на суми їх доходів
або самостійно визначені ними суми (для
фізичних осіб-підприємців, що обрали
спрощену систему оподаткування), які є
базою для нарахування єдиного внеску
відповідно до зазначеного Закону.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України №
2464-VI платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок. При цьому, ч. 8
ст. 9 Закону України № 2464-VI встановлено
базовий звітний період для фізичних
осіб-підприємців - календарний рік.
Відповідно до ч.8 ст. 9 цього ж Закону,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Відповідно до ст. 25 Закону України №
2464-VI територіальний орган Пенсійного
фонду у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. У цьому
разі, боржник протягом десяти робочих
днів з дня її отримання повинен або
узгодити суму зобов'язання з органом
Пенсійного фонду, або оскаржити вимогу
до органу Пенсійного фонду вищого
рівня чи до суду, або сплатити борг.
Страхувальник не скористався цим
правом, а значить визнав всю суму боргу
зазначену у вимозі.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог Управління
Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року по справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення недоїмки зі
сплати внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.В.
Яковлев суддя Д.В. Запорожан