Справа № 826/802/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 лютого 2014 року 17:31
№ 826/802/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання
Висоцькій Ю.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Синтра-Трейдінг" до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
23.08.2013 № 6 в частині, № 6, від
14.01.2014 № , № , № , за
участі представників сторін:

представник позивача Ручка О.А.;

представник відповідача Кальковець
В.Л.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 11 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Синтра-Трейдінг"
(далі - позивач, ТОВ "Синтра-Трейдінг")
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач, ДПІ у
Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.08.2013 № 6 в
частині нарахування позивачу пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД у розмірі 96 766,66 грн., від 23.08.2013 №
6, від 14.01.2014 № , № та №
(далі - ППР № 6, ППР № 6,
ППР № , ППР № , ППР № ).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.01.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/802/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 28.01.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/802/14 і
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити у задоволенні позову
з підстав, викладених у запереченнях до
адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

13.08.2013 на підставі наказу від 12.07.2013 № 452
ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у
м. Києві було проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог валютного
законодавства України при розрахунках
за зовнішньоекономічними експортними
контрактами від 01.09.2012 № 010912 з
компанією "ММС "ART KONTRAKSIN" (Азербайджан)
та від 15.10.2012 № 151012 з компанією "Behgamen Karaj
Co. LTD" (Іран) згідно листів ПАТ "Ерсте
Банк" від 08.05.2013 № 6.6.1.1.0/1522 (вх. ДПІ від
13.05.2013 № 26542/10) та КФ ПАТ КБ
"Промекономбанк" від 22.04.2013 № 04/468, від
24.04.2013 № 04/472 та від 07.05.2013 № 05/508 (вх. ДПІ
від 23.05.2013 № 13798/7), за результатами якої
складено акт від 13.08.2013 № 217/26-55-22-06/32070571
(далі - Акт перевірки № 1).

Відповідач дійшов до висновку про
порушення позивачем ст. 1 Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" від
23.09.1994 № 185/94-ВР (далі - Закон № 185/94-ВР),
внаслідок чого згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.
54 Податкового кодексу України (далі - ПК
України), ст. 4 Закону № 185/94-ВР на
підставі Акта перевірки № 1
відповідачем прийнято ППР № 6,
відповідно до якого позивачу було
нараховано пеню за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 154
125,18 грн.

Підставою для нарахування позивачу
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері ЗЕД було несвоєчасне, на думку
відповідача, надходження на рахунок
позивача валютної виручки у розмірі 91
146,01 євро (955 467,22 грн.) та ненадходження
на рахунок позивача валютної виручки у
розмірі 20 058,69 євро (212 917,06 грн.) за
контрактом від 01.09.2012 № 010912 з компанією
"ММС "ART KONTRAKSIN" (Азербайджан), а також
несвоєчасне надходження на рахунок
позивача валютної виручки у розмірі 202
227,48 доларів США (1 616 404,25 грн.) за
контрактом від 15.10.2012 № 151012 з компанією
"Behgamen Karaj Co. LTD" (Іран).

При цьому, позивач не погодився з
висновками Акта перевірки № 1 та
прийнятим на його підставі ППР № 6
в частині нарахування пені за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД у розмірі 96 766,66 грн.

Крім цього, відповідач дійшов до
висновку про порушення позивачем п. 1
ст. 9 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про систему валютного
регулювання та валютного контролю" від
19.02.1993 № 15-93 (далі - Декрет № 15-93),
внаслідок чого згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.
54 ПК України, п. 2.7 "Положення про
валютний контроль", затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 08.02.2000 № 49 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04.04.2000 за № 209/4430, на
підставі Акта перевірки № 1
відповідачем прийнято ППР № 6,
відповідно до якого позивачу було
нараховано штрафні санкції за
порушення валютного законодавства у
розмірі 170,00 грн.

Підставою для нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
валютного законодавства було, на думку
відповідача, порушення строків
декларування валютних цінностей та
іншого майна.

Позивач не погодився з висновками Акта
перевірки № 1 та прийнятим на його
підставі ППР № 6.

У період з 10.12.2013 по 16.12.2013 на підставі
наказу від 10.12.2013 № 2776 ДПІ у Печерському
р-ні ГУ Міндоходів у м. Києві було
проведено позапланову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог валютного законодавства України
при розрахунках за
зовнішньоекономічними експортними
контрактами від 19.06.2012 № 190612, від 12.05.2010
№ 12/05/10 з компанією "BODOLAN NATALIA" I.I.
(Молдова) згідно листа ПАТ "ФідокомБанк"
від 09.08.2013 № 66110/3692 (вх. ДПІ від 12.08.2013 №
9429/10) та згідно листа ПАТ "ФідокомБанк"
від 09.10.2013 № 66110/4385 (вх. ДПІ від 16.10.2013 №
20048/10) за контрактами від 17.02.2012 № 170212 з
компанією "ММС "Azar Turk LTD" (Азербайджан) та
від 13.06.2013 № 130613 з компанією "Стиол Ком"
(Молдова), за результатами якої
складено акт від 20.12.2013 № 814/26-55-22-06/32070571
(далі - Акт перевірки № 2).

Відповідач дійшов до висновку про
порушення позивачем ст. 1 Закону №
185/94-ВР, внаслідок чого згідно з пп. 54.3.3
п. 54.3 ст. 54 глави 4 розділу ІІ ПК України,
ст. 4 Закону № 185/94-ВР на підставі Акта
перевірки № 2 відповідачем прийнято
ППР № , відповідно до якого
позивачу було нараховано пеню за
порушення термінів розрахунків у сфері
ЗЕД, за порушення вимог валютного
законодавства у розмірі 69 343,85 грн.

Підставою для нарахування позивачу
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері ЗЕД та за порушення вимог
валютного законодавства було, на думку
відповідача, несвоєчасне, на думку
відповідача, надходження на рахунок
позивача валютної виручки у розмірі 3
612,97 євро (37 513,13 грн.) за контрактом від
19.06.2012 № 190612 з нерезидентом "BODOLAN NATALIA"
І.І. (Молдова); несвоєчасне надходження
на рахунок позивача валютної виручки у
розмірі 2 681,34 євро (21 431,95 грн.) за
контрактом від 17.02.2012 № 170212 з компанією
"Стиол Ком" (Молдова); ненадходження на
рахунок позивача валютної виручки у
розмірі 2 681,34 євро (21 431,95 грн.) за
контрактом від 17.02.2012 № 170212 з компанією
"Стиол Ком" (Молдова); ненадходження на
рахунок позивача валютної виручки у
розмірі 98 662,05 євро (1 076 777,66 грн.) за
контрактом від 13.06.2013 № 130613 з
нерезидентом "ММС "Azar Turk LTD"
(Азербайджан).

Крім цього, відповідач дійшов до
висновку про порушення позивачем п. 1
ст. 9 Декрету № 15-93, внаслідок чого
згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 глави 4
розділу ІІ ПК України, п. 2 ст. 16 Декрету
№ 15-93, п. 2.7 ст. 2 "Положення про валютний
контроль", пп. 2.3 п. 2 Порядку
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
04.10.1999 № 542, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19.10.1999 за
№ 712/4005, на підставі Акта перевірки № 2
відповідачем прийнято ППР № ,
відповідно до якого позивачу було
нараховано штрафні санкції за
порушення вимог валютного
законодавства у розмірі 170,00 грн.

Підставою для нарахування позивачу
штрафних санкцій за порушення
валютного законодавства було, на думку
відповідача, порушення строків
декларування валютних цінностей та
іншого майна.

Позивач не погодився з висновками Акта
перевірки № 2 та прийнятими на його
підставі ППР № та ППР № .

27.12.2013 на підставі наказу від 25.12.2013 № 3010
ДПІ у Печерському р-ні ГУ Міндоходів у
м. Києві було проведено позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог валютного
законодавства України при розрахунках
за зовнішньоекономічним експортним
контрактом від 15.10.2012 № 151012 з компанією
"Behgamen Karaj Co. LTD" (Іран) згідно листа КФ ПАТ
"КБ "Проекономбанк" від 19.11.2013 № 11/930 (вх.
ДПІ від 22.11.2013 № 28779/10), за результатами
якої складено акт від 27.12.2013 №
847/26-55-22-06/32070571 (далі - Акт перевірки № 3).

Відповідач дійшов до висновку про
порушення позивачем ст. 1 Закону №
185/94-ВР, внаслідок чого згідно з пп. 54.3.3
п. 54.3 ст. 54 ПК України, ст. 4 Закону №
185/94-ВР на підставі Акта перевірки № 3
відповідачем прийнято ППР № ,
відповідно до якого позивачу було
нараховано пеню за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 8 561,60
грн.

Підставою для нарахування позивачу
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері ЗЕД було, на думку відповідача,
несвоєчасне, на думку відповідача,
надходження на рахунок позивача
валютної виручки у розмірі 5 700,00
доларів США (1 616 404,25 грн.) та
ненадходження на рахунок позивача
валютної виручки у розмірі 5 793,48
доларів США (46 307,29 грн.) за контрактом
від 15.10.2012 № 151012 з компанією "Behgamen Karaj Co.
LTD" (Іран).

Позивач не погодився з висновками Акта
перевірки № 3 та прийнятим на його
підставі ППР № .

Стосовно протиправності нарахування
позивачеві пені за порушення термінів
розрахунків у сфері ЗЕД суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що при складанні
Актів перевірки та прийнятті
оскаржуваних ППР відповідачем було
безпідставно не враховано проведення
заліку зустрічних однорідних грошових
вимог позивача з наступними
покупцями-нерезидентами:

- компанією "ММС "ART KONTRAKSIN" (Азербайджан)
на суму 20 058,69 євро;

- компанією "Behgamen Karaj Co. LTD" (Іран) на суму 6
077,15 доларів США;

- компанією "BODOLAN NATALIA" І.І. (Молдова) на
суму 3 612,97 євро;

- компанією "Стиол Ком" (Молдова) на суму
2 681,34 євро.

Так, відповідно до договору з компанією
"ММС "ART KONTRAKSIN" (Азербайджан) 22.10.2012
позивачем було оформлено експорт
товару на суму 111 204,70 євро. Строк
погашення заборгованості за цим
експортом - не пізніше 180 днів.

15.03.2013 між позивачем та компанією "ММС
"ART KONTRAKSIN" (Азербайджан) складено Акт
преміювання, згідно якого у позивача
згідно Контракту № 111011 від 11.10.2011 та
Контракту № 010912 від 01.09.2012 виникла
грошова заборгованість перед
компанією "ММС "ART KONTRAKSIN" (Азербайджан) в
сумі 20 058,69 євро.

Пунктом 3 цього ж Акту преміювання від
15.03.2013 передбачено проведення
зарахування зустрічних грошових вимог
позивача до компанії "ММС "ART KONTRAKSIN"
(Азербайджан) з оплати товару згідно
Контракту № 010912 від 01.09.2012 та компанії
"ММС "ART KONTRAKSIN" (Азербайджан) до позивача
з оплати премії в сумі 20 058,69 євро.

Датою Акту преміювання - 15.03.2013
зменшується сума виручки, що підлягає
зарахуванню на банківський рахунок
позивача, на суму 20 859,69 євро у зв'язку з
проведенням зарахування зустрічних
однорідних грошових вимог. І така
операція повністю правомірно
знімається з валютного контролю.

29.03.2013 між позивачем та компанією "Behgamen
Karaj Co. LTD" (Іран) складено Акт
преміювання, згідно якого у позивача
виникла грошова заборгованість перед
компанією "Behgamen Karaj Co. LTD" (Іран) в сумі 6
077,15 доларів США.

Пунктом 3 цього ж Акту преміювання від
29.03.2013 передбачено проведення
зарахування зустрічних грошових вимог
позивача до компанії "Behgamen Karaj Co. LTD"
(Іран) з оплати товару згідно Контракту
№ 151012 від 15.10.2012 та компанії "Behgamen Karaj Co.
LTD" (Іран) до позивача з оплати премії в
сумі 6 077,15 доларів США.

Датою Акту преміювання - 29.03.2013
зменшується сума виручки, що підлягає
зарахуванню на банківський рахунок
позивача, на суму 6 077,15 доларів США у
зв'язку з проведенням зарахування
зустрічних однорідних грошових вимог.
І така операція повністю правомірно
знімається з валютного контролю.

Позивачем було укладено експортний
контракт з нерезидентом "BODOLAN NATALIA" І.І.
(Молдова), на виконання якого було
відвантажено шпалери. Нерезидент
перераховував оплату товару на
банківський рахунок позивача в євро.

Крім того, 24.04.2013 було підписано Акт
преміювання, яким згідно укладених
контрактів № 12/15/10 від 12.05.2012 та № 190612
від 19.06.2012 на користь "BODOLAN NATALIA" І.І.
(Молдова) було нараховано премію в
розмірі 3 612,97 євро. У зв'язку з наявністю
зустрічних однорідних грошових вимог
згідно Контракту № 190612 від 19.06.2012 між
сторонами пунктом 3 Акту преміювання
встановлено проведення заліку
зустрічних однорідних грошових вимог в
сумі 3 612,97 євро.

Датою Акту преміювання - 24.04.2013
зменшується сума виручки, що підлягає
зарахуванню на банківський рахунок
позивача, на суму 3 612,97 євро у зв'язку з
проведенням зарахування зустрічних
однорідних грошових вимог. І така
операція повністю правомірно
знімається з валютного контролю.

Позивачем було укладено експортний
контракт з нерезидентом "Стиол Ком"
(Молдова), на виконання якого було
відвантажено шпалери. Нерезидент
перераховував оплату товару на
банківський рахунок позивача в євро.

Крім того, 08.05.2013 було підписано Акт
преміювання, яким згідно Контракту №
170212 від 17.02.2012 на користь "Стиол Ком"
(Молдова) було нараховано премію в
розмірі 2 681,34 євро. У зв'язку з наявністю
зустрічних однорідних грошових вимог
між сторонами згідно Контракту № 170212
від 17.02.2012 пунктом 3 Акту преміювання
встановлено проведення заліку
зустрічних однорідних грошових вимог в
сумі 2 681,34 євро.

Датою Акту преміювання - 08.05.2013
зменшується сума виручки, що підлягає
зарахуванню на банківський рахунок
позивача, на суму 2 681,34 євро у зв'язку з
проведенням зарахування зустрічних
однорідних грошових вимог. І така
операція повністю правомірно
знімається з валютного контролю.

Проведення зарахування зазначених
зустрічних грошових вимог повністю
узгоджується з українським та
міжнародним законодавством.

Згідно частини 4 статті 6 Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність"
від 16.04.1991 № 959-ХІІ суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності мають
право укладати будь-які види
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів), крім тих, які прямо та у
виключній формі заборонені законами
України.

Відповідно до статті 601 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Випадки, коли зарахування зустрічних
вимог не дозволяється, перераховані в
статті 602 ЦК України, а саме: "Не
допускається зарахування зустрічних
вимог: 1) про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю; 2) про стягнення
аліментів; 3) щодо довічного утримання
(догляду); 4) у разі спливу позовної
давності; 5) в інших випадках,
встановлених договором або законом."

Обмежень щодо зарахування грошових
вимог з оплати експортного товару та з
оплати нарахованої суми премії ні
зазначена стаття ЦК України, ні інші
закони не містять.

Інструкцією про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями, затвердженою постановою
НБУ від 24.03.1999 № 136 (далі - Інструкція №
136) передбачено, що експортна операція
може бути знята з контролю за наявності
належним чином оформлених документів
про припинення зобов'язань за цими
операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних
зобов'язань між резидентом і
нерезидентом, які є контрагентами за
цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними
вимогами настав або не встановлений,
або визначений моментом пред'явлення
вимоги;

- між сторонами не було спору щодо
характеру зобов'язання, його змісту,
умов виконання тощо.

Судом встановлено, що всі вищевказані
вимоги пункту 1.10 Інструкції № 136 були
дотримані при проведенні позивачем
зарахування з нерезидентами
зустрічних зобов'язань з оплати товару
та з зустрічної оплати премії.

Згідно абзаців 3 - 4 Інструкції № 136
експорт - продаж товарів українськими
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності іноземним суб'єктам
господарської діяльності з вивезенням
або без вивезення цих товарів через
митний кордон України, включаючи
реекспорт товарів. Імпорт - купівля
українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів із ввезенням або
без ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами.

При цьому, відповідно до абзацу 2
Інструкції № 136 товар - будь-яка
продукція, послуги, роботи, права
інтелектуальної власності та інші
немайнові права, призначені для
продажу (оплатної передачі).

Таким чином, оплатний імпорт послуг в
розумінні Інструкції № 136 є імпортною
операцією.

У відповідності до Узагальнюючої
податкової консультації, затвердженої
наказом ДПСУ від 15.02.2012 № 123 (далі - наказ
ДПСУ № 123) виплата премії є оплатою за
маркетингові послуги, які були
отримані позивачем від нерезидентів на
умовах "імпорту" в розумінні абзацу 4
пункту 1.1 Інструкції № 136.

Отже є безпідставним твердження
відповідача, що оскільки зобов'язання
зі сплати премії не відповідають
визначенню експортних та імпортних
операцій, то і застосування до них
положення Інструкції № 136, зокрема, в
частині припинення зобов'язань за цими
операціями зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, не відповідає
вимогам чинного валютного
законодавства.

Зокрема, згідно наказу ДПСУ № 123
методом просування товарів
постачальника на ринку є сплата
мотиваційних виплат (премій, бонусів,
інших заохочень) на користь третіх осіб
(організацій, які придбавають товари у
постачальника та здійснюють їх збут
(дистриб'ютори).

Такі виплати є винагородою за
досягнення певних економічних
показників третіми особами
(дистриб'юторами) у межах своєї
основної діяльності. Досягнення таких
показників обґрунтовано сприяє
пожвавленню збуту товарів
постачальника, стимулює просування
товарів у каналах дистрибуції. Такі
мотиваційні виплати включаються до
витрат на збут.

Мотиваційні виплати можуть включати
таке: премія (бонус) за дострокову
сплату дебіторської заборгованості, за
виконання плану закупівель товарів
постачальника, за точність
закупівельних прогнозів, за дотримання
певного асортименту товарів при
закупівлі.

Оскільки мотиваційні виплати
спрямовуються на стимулювання збуту
продукції (робіт, послуг), такі витрати
можуть бути віднесені до маркетингових
послуг.

Таким чином, з Узагальнюючої
податкової консультації, затвердженої
наказом ДПСУ № 123, вбачається, що
нарахування та виплата мотиваційних
виплат є оплатою маркетингових послуг,
які були надані
покупцями-нерезидентами для позивача.

Нарахування премії здійснено згідно з
належним чином оформленими Актами
преміювання та у відповідності до умов
Контрактів.

Відтак, суд дійшов висновку, що
відповідачем безпідставно
проігноровано належність всіх
здійснюваних операцій до
експортно-імпортних з урахуванням, в
тому числі, Узагальнюючої податкової
консультації, затвердженої наказом
ДПСУ № 123.

Таким чином, враховуючи проведення
правомірних заліків зустрічних
однорідних грошових вимог, у позивача
відсутня прострочена дебіторська
заборгованість, а тому нарахування
пені за таких обставин є безпідставним.

Правомірність проведення зарахування
зустрічних грошових вимог
підтверджується також у листах НБУ від
23.06.1999 № 18-211/1872-5495 та від 26.05.2003 № 28-310/2586,
в яких, зокрема, зазначено, що Закон №
185/94-ВР регулює порядок припинення
зобов'язань між резидентом і
нерезидентом шляхом виконання. Проте
це не виключає можливості припинити
зобов'язання іншим шляхом, у тому числі
і зарахуванням.

Підтверджує правомірність зарахування
також судова практика (зокрема, ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 23.01.2013 № К/9991/57292/12 та від 12.06.2013 №
К/9991/96258/11).

Узгоджується така позиція також з
пунктом 2 листа ДПАУ від 11.05.2007 №
9433/7/22-6017, у якому вказано, що п. 1.9
Інструкції передбачено, що експортна,
імпортна та лізингова операції можуть
бути зняті з контролю за наявності
належним чином оформлених документів
про припинення зобов'язань за цими
операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних
зобов'язань між резидентом і
нерезидентом, які є контрагентами за
цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними
вимогами настав або не встановлений,
або визначений моментом пред'явлення
вимоги;

- між сторонами не було спору щодо
характеру зобов'язання, його змісту,
умов виконання тощо.

Виходячи з викладеного, наведені вище
умови є підставою для прийняття
податковими органами здійсненого
суб'єктами господарювання припинення
зобов'язань за зовнішньоекономічними
договорами шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Таким чином, норми пункту 1.10 Інструкції
№ 136 не забороняють проведення
зарахування зустрічних однорідних
вимог і не можуть цього забороняти,
оскільки така заборона повинна
встановлюватись виключно законами
України.

Існування інших законодавчих або
нормативно-правових документів, які
обмежують таке зарахування, відповідач
суду не навів.

Отже, відповідач всупереч валютному
законодавству протиправно не визнав
проведення зарахування зустрічних
грошових вимог і помилково не зняв
експортні операції з контролю в сумі
взаємозаліку.

Крім цього, суд звертає увагу, що
відповідачем в Акті перевірки № 3 було
невірно визначено сальдо (залишок)
розрахунків на початок перевіряємого
періоду.

За даними пункту 3.1 Акту перевірки № 3
кредиторська заборгованість (отримана
передоплата) за експортним контрактом
від 15.10.2012 № 151012 з компанією "Behgamen Karaj Co.
LTD" (Іран) становить 54,32 доларів США.

За даними обліку позивача розмір
фактично отриманої передоплати
(кредиторської заборгованості) більший
на 6 077,15 доларів США.

Суд дійшов висновку, що причини
неузгодженості сальдо ймовірно
пов'язані із попереднім Актом
перевірки № 1, у якому відповідачем не
було визнано факту проведення заліку
зустрічних однорідних грошових вимог.

За наслідками цього попереднього Акту
перевірки № 1 вже було прийнято ППР №
6, податкове зобов'язання за яким
не узгоджено, оскільки раніше
оскаржувалось позивачем в
адміністративному порядку та наразі
оскаржується у даній справі.

Таким чином, відповідачем фактично
вдруге враховується неузгоджене
питання проведених розрахунків, що є
протиправним, а тому ППР №
підлягає скасуванню.

В частині тих сум, які були несвоєчасно
сплачені нерезидентами-покупцями на
користь позивача, суд вважає доцільним
зазначити, що при розрахунку сум пені
відповідач не врахував законодавчих
норм щодо особливостей повноважень НБУ
із встановлення строків розрахунків,
менших за 180 днів, що і призвело до
невірного розрахунку граничних
строків надходження виручки і,
відповідно, до невірних висновків про
порушення валютного законодавства.

Так, відповідно до статті 1 Закону №
185/94-ВР виручка резидентів у іноземній
валюті підлягає зарахуванню на їх
валютні рахунки в уповноважених банках
у строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується.

При цьому, НБУ має право запроваджувати
на строк до шести місяців інші строки
розрахунків, ніж ті, що визначені
частиною першою цієї статті.

Згідно з пунктом 3 Постанови НБУ № 475
від 16.11.2012 було встановлено, що
розрахунки за операціями з експорту та
імпорту товарів, передбачені в статтях
1 та 2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", повинні здійснюватися у строк,
що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до пункту 12 Постанови НБУ №
475 від 16.11.2012 вона набирає чинності з
наступного робочого дня після дня її
офіційного опублікування (19.11.2012).
Пункти 3 - 8 цієї постанови діють
протягом 6 місяців з моменту набрання
чинності цією постановою, тобто 18.05.2013 -
останній день чинності Постанови НБУ №
475 від 16.11.2012.

Пунктом 1 Постанови НБУ № 163 від 14.05.2013
передбачено, що розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів здійснюються у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

Згідно пункту 9 Постанови НБУ № 163 від
14.05.2013 вона набирає чинності, за
винятком деяких положень, з 20 травня 2013
року та діє до 19 листопада 2013 року
(слово "включно" не застосовується).

В подальшому, постановою НБУ № 453 від
14.11.2013, яка набрала чинності 20.11.2013,
знову передбачено, що розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів здійснюються у строк, що не
перевищує 90 календарних днів.

З норми статті 1 Закону № 185/94-ВР
вбачається, що строк розрахунку,
встановлений постановою НБУ, є
тимчасовим та не може діяти постійно у
часі, навіть якщо встановлений різними
постановами НБУ. У ті дні, коли
постанова НБУ не діє, вступає в силу дія
законодавчо встановленого строку
розрахунків - 180 днів.

З урахуванням необхідності
обов'язкового проміжку у дії між
строками розрахунків згідно постанов
НБУ № 163 від 14.05.2013 та № 453 від 14.11.2013,
враховуючи також формулювання пункту 9
Постанови НБУ № 163 від 14.05.2013, що вона
діє з 20 травня 2013 року до 19 листопада 2013
року, суд дійшов висновку, що першим
днем дії встановлених нею строків
розрахунку є 20.05.2013, а останнім днем -
18.11.2013.

Таким чином, 19.05.2013 та 19.11.2013 діяв строк
розрахунку 180 днів, згідно Закону №
185/94-ВР, який поширив свою дію на всі
операції, що були здійснені раніше та
граничний строк сплати за якими не
закінчився станом на ці дні.

Наступні постанови НБУ не змінюють
строку розрахунків 180 днів щодо
поставок, які були здійснені до моменту
їх вступу в силу.

Зазначена правова позиція повністю
відповідає статті 58 Конституції
України, яка встановлює, що закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність. Це означає, що до
події, факту застосовується той закон
(нормативно-правовий акт), під час якого
вони настали або мали місце.

Аналогічною є й позиція ДПСУ щодо
випадків наступного зменшення
граничних строків розрахунків,
висловлена у листі від 17.12.2012 №
11673/0/71-12/22-3317, і полягає в тому, що
90-денний строк розрахунків поширюється
на експортні операції, по яких
оформлення митної декларації на товар,
що експортується, проведені починаючи
з дати набрання чинності постановою
НБУ щодо зменшення строків.

Тобто, в даному випадку нові 90-дневні
строки поширюються на експортні
операції, оформлення митної експортної
декларації за якими відбулось
починаючи з 20.11.2013. Якщо оформлення
митної декларації за експортними
операціями відбувалися до цієї дати, то
на розрахунки за вказаними
експортними, імпортними операціями
поширюється 180-денний строк
розрахунків.

Судом встановлено, що з порушенням
вказаних норм відповідачем
протиправно застосовано 90-ти денний
строк, замість 180-ти денного строку
зарахування валютної виручки до
наступних поставок:

- поставка товару компанії "Behgamen Karaj Co.
LTD" (Іран) від 10.04.2013 на суму 90 895,20 грн. -
відповідачем помилково зазначено
граничний термін сплати 09.07.2013, хоча
повинно бути 07.10.2013, адже з 19.05.2013 в силу
статті 1 Закону № 185/94-ВР в цей день діяв
термін розрахунку 180 днів, оскільки
18.05.2013 був останній день дії Постанови
НБУ № 475 від 16.11.2012 та необхідна перерва
для вступу в силу наступною Постановою
НБУ № 163 від 14.05.2013 з 20.05.2013;

- поставка товару компанії "ММС "Azar Turk LTD"
(Азербайджан) від 30.08.2013 на суму 98 759,05
грн. - відповідачем помилково зазначено
граничний термін сплати 28.11.2013, хоча
повинен бути березень 2014 року, адже з
19.11.2013 в силу статті 1 Закону № 185/94-ВР в
цей день діяв термін розрахунку 180 днів,
оскільки 18.11.2013 був останній день дії
Постанови НБУ № 163 від 14.05.2013 та
необхідна перерва для вступу в силу
наступною Постановою НБУ № 453 від 14.11.2013
з 20.11.2013.

З урахуванням того, що відповідачем не
було враховано проведення заліку
зустрічних однорідних грошових вимог
позивача з покупцями-нерезидентами та
неправильно застосовано 90-ти денний
строк замість 180-ти денного строку
зарахування валютної виручки, сума
нарахованої пені:

- є значно завищеною в ППР № 6 на 96
766,66 грн.;

- не повинна нараховуватись взагалі
згідно ППР № та ППР № .

Відповідно, підлягають скасуванню як
протиправні ППР № 6 в частині
нарахування позивачу пені за порушення
термінів розрахунків у сфері ЗЕД у
розмірі 96 766,66 грн., ППР № та ППР
№ в повному обсязі.

Стосовно нарахування позивачеві
штрафу за недекларування валютних
цінностей суд зазначає наступне.

З урахуванням протиправності
вищевказаних ППР № 6, ППР №
та ППР № суд дійшов висновку, що
відповідачем також було протиправно
прийнято ППР № 6 та ППР № .

Суд критично ставиться до тверджень
відповідача про те, що станом на 01.07.2013 у
позивача існувала дебіторська
заборгованість, яка підлягала
обов'язковому декларуванню, оскільки
відповідачем не враховано проведене
зарахування зустрічних однорідних
грошових вимог:

- 15.03.2013 між позивачем та компанією "ММС
"ART KONTRAKSIN" (Азербайджан) в сумі 20 058,69
євро;

- 29.03.2013 між позивачем та компанією "Behgamen
Karaj Co. LTD" (Іран) в сумі 6 077,15 доларів США.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що, з урахуванням проведеного
зарахування зустрічних грошових вимог,
у позивача станом на 01.07.2013 була
відсутня дебіторська заборгованість,
яка підлягала обов'язковому
декларуванню.

Відтак, нарахування позивачу штрафних
санкцій згідно ППР № 6 є
протиправним, тому вказане ППР
підлягає скасуванню.

Крім цього, суд критично ставиться до
тверджень відповідача про те, що станом
на 01.10.2013 у позивача існувала
дебіторська заборгованість в сумі 2 681,34
євро з компанією "Стиол Ком" (Молдова),
яка підлягала обов'язковому
декларуванню, оскільки відповідачем не
враховано проведений залік зустрічних
однорідних грошових вимог.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що у позивача станом на 01.10.2013
була відсутня дебіторська
заборгованість, яка підлягала
обов'язковому декларуванню.

Отже, нарахування позивачу штрафних
санкцій згідно ППР № є
протиправним, тому вказане ППР також
підлягає скасуванню.

Відтак, позовні вимоги ТОВ
"Синтра-Трейдінг" є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Синтра-Трейдінг"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
23.08.2013 № 6 в частині нарахування
товариству з обмеженою
відповідальністю "Синтра-Трейдінг"
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері ЗЕД у розмірі 96 766,66 грн.

3. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
23.08.2013 № 6, від 14.01.2014 № , №
, № .

4. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в сумі
464,74 грн. (чотириста шістдесят чотири
грн. 74 коп.) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Синтра-Трейдінг" () із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві за
рахунок бюджетних асигнувань.

5. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути решту суми судового
збору у розмірі 3 035,50 грн. (три тисячі
тридцять п'ять грн. 50 коп.) на
розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001
із Державного бюджету України шляхом
їх безспірного списання із рахунків
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві за
рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Строк, встановлений для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови - три місяці з дня
набрання постановою законної сили.

Суддя
Н.В. Клочкова