Справа № 803/2255/13а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
Справа №
876/15318/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року у справі за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Другого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області про визнання дій
неправомірними, скасування постанов,-

в с т а н
о в и в :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулася в суд з адміністративним
позовом до Другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
про визнання дій неправомірними,
скасування постанов.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 оскаржила її,
подавши до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконна і необґрунтована
та прийнята з неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, при невідповідності
висновків суду обставинам справи і
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог, оскільки відповідачем прийняті
оскаржувані постанови про відкриття
виконавчого провадження від 30.08.2013 року
ВП № 39552993, від 23.10.2013 року ВП № 40339004 на
підставі вимог Управління Пенсійного
фонду у м. Луцьку від 02.04.2013 року № Ф-1127-У
та від 07.06.2013 № Ф-2587-У про сплату боргу
зі сплати єдиного внеску. При цьому
державний виконавець не вправі був
відкривати виконавче провадження,
оскільки вимога Пенсійного фонду не є
виконавчим документом. Тому дії
державного виконавця щодо відкриття
виконавчих проваджень і накладення
арешту на майно боржника та оголошення
заборони на його відчуження суперечить
законодавству і є неправомірними.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області винесено вимогу від
02.04.2013 року № Ф 1127-У про сплату боргу зі
сплати єдиного внеску в сумі 4 572,42 грн.

На підставі вказаної вимоги 30.08.2013 року
державним виконавцем другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Іщенко Г.
С. винесено постанову ВП № 39552993 про
відкриття виконавчого провадження,
відповідно до якої позивачу надано
добровільний термін до 05.09.2013 року
сплатити борг у розмірі 4 572,42 грн.

05.09.2013 року постановою державного
виконавця другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Іщенко Г. С.
накладено арешт на все майно боржника
ФОП ОСОБА_1 у межах суми звернення
стягнення - 4572,42 грн.

07.06.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області винесено вимогу № Ф 2587-У про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску в
сумі 1 194,03 грн.

23.10.2013 року державним виконавцем
другого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Іщенко Г. С. винесено постанову
ВП № 40339004 про відкриття виконавчого
провадження, відповідно до якої ФОП
ОСОБА_1 надано добровільний термін до
30.10.2013 року сплатити борг у розмірі 1 194,03
грн. Дана постанова винесена на
підставі вимоги від 07.06.2013 року № Ф 2587-У
про сплату боргу в сумі 1 194,03 грн.

Згідно із статтею 17 Законом України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: 1) виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках, 3) судові
накази; 4) виконавчі написи нотаріусів;
5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій; 6)
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

З набранням чинності 01.01.2011 року
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
змінено порядок та умови сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, у тому числі і
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Так, згідно із пунктом 7 частини першої
статті 13 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) пенсійний фонд та його
територіальні органи мають право
стягувати з платників несплачені суми
єдиного внеску.

Відповідно до частини четвертої статті
25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату. Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
про сплату недоїмки сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення. У разі якщо згоди з органом
Пенсійного фонду не досягнуто, платник
єдиного внеску зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку. У разі якщо платник
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги не
сплатив зазначені у вимозі суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею, не узгодив вимогу з
органом Пенсійного фонду, не оскаржив
вимогу в судовому порядку або не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів з дня
надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Частиною п`ятою статті 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що у розумінні приписів
частин четвертої та п`ятої статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
вимога територіального органу
Пенсійного фонду України про сплату
недоїмки є виконавчим документом, який
підлягає примусовому виконанню
державною виконавчою службою.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем не було здійснено будь-яких
дій стосовно узгодження суми недоїмки
з єдиного внеску чи оскарження вимог
від 02.04.2013 року № Ф-1127-У та від 07.06.2013
року № Ф-2587-У в органах Пенсійного
фонду або в судовому порядку, отже вони
є чинними і підлягають виконанню.

Статтею 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. За
заявою стягувача державний виконавець
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
може накласти арешт на майно та кошти
боржника, про що виноситься відповідна
постанова.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що вимоги Управління
Пенсійного фонду України у м. Луцьку
від 02.04.2013 року Ф-1127-У та від 07.06.2013 року
№ Ф-2587-У відповідають вимогам, які
пред'являються до виконавчого
документа, строк пред'явлення їх до
виконання не закінчився, вказані
виконавчі документи пред'явлені до
органу державної виконавчої служби за
належним місцем виконання, а тому
державний виконавець повинен був
прийняти їх та відкрити виконавче
провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що відповідач,
приймаючи постанови про відкриття
виконавчих проваджень від 30.08.2013 року
ВП № 39552993, від 23.10.2013 року ВП № 40339004 та
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 05.09.2013
року, діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження», а тому позовні вимоги є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року у справі № 803/2255/13-а -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула