Справа № 2а-12376/12/0170/6
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
м. Київ К/800/22974/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22.11.2012

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2013

у справі № 2а-12376/12/0170/6

за позовом Підприємства «Лісма-Крим»

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22.11.2012, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2013, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби від 12.10.2012 № та
№ .

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем позапланової
невиїзної перевірки позивача з питань
взаємовідносин з ПП
«Градостройінвест» у травні 2012 року,
складено акт від 28.09.2012 № 6631/22-3/30848973, в
якому зафіксовано порушення позивачем:
пп. 14.1.191,п.14.1 ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п.
138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого донараховано податок
на прибуток у 2 кварталі 2012 року на
загальну суму 112 017,00 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п.
198.6 ст. 198, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1
ст. 187 Податкового кодексу України , в
результаті чого донараховано податку
на додану вартість у травні 2012 року у
сумі 106 683,00 грн.

На підставі акта перевірки, 12.10.2012
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем у розмірі 112 017, 00 грн.
та за штрафними санкціями в розмірі 28
004,25 грн.; № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем в розмірі 106 683,00 грн.
та за штрафними санкціями в розмірі 26
670,75 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать, що між
позивачем та його контрагентом ПП
«Градостройінвест-СВ» в травні 2012 року
укладено договір підряду № 31 від 21.05.2012,
на виконання умов якого, підрядник ПП
«Градостройінвест» виконав, а замовник
- підприємство «Лісма Крим» прийняв
відповідні роботи по нанесенню
полімочевинного покриття.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом підтверджується
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності: актами здачі-приймання
робіт, видатковими накладними,
податковими накладними, виписками з
банку.

В матеріалах справи відсутні докази
встановлення податковим органом
обставин на підтвердження того, що
укладаючи спірний договір, учасники
договірних відносин діяли з метою, яка
є завідомо суперечною інтересам
держави та суспільства. Податковим
органом не доведено наявності
протиправного умислу та мети при
укладенні угод позивачем з ПП
«Градостройінвест-СВ», що мали місце
під час здійснення позивачем
підприємницької діяльності.

Посилання податкового органу на акт
від 11.07.2012 «Про неможливість проведення
зустрічної звірки перевірки ПП
«Градостройінвест-СВ», судами
попередніх інстанцій правомірно не
прийнято до уваги, оскільки чинне
законодавство не ставить в залежність
право на формування податкового
кредиту від податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Слід зазначити, що згідно довідки
ЄДРПОУ з початку реєстрації і до 12.10.2012
відсутні будь-які записи про
відсутність ПП «Градостройінвест-СВ»
за юридичною адресою. Зазначені
відомості були зазначені в Єдиному
державному реєстрі, як на дату
складання акта про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Градостройінвест-СВ», так і на момент
здійснення господарських операцій з
позивачем та проведення перевірки
Підприємства «Лісма-Крим».

Таким чином, вірними є висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
відсутність у податкового органу
підстав для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень від
12.10.2012 № та № .

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів, не
встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим Державної податкової
служби - відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
22.11.2012 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.02.2013.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль