Справа № 2а-2078/12/2770
Суддя: Куімов М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 року Справа
№2а-2078/12/2770

Окружний адміністративний суд м.
Севастополя у складі:

головуючого - судді: Куімова
М.В.

за участю секретаря: Сухобрус
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Севастополі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Любимий город» до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі Головного
управління Міндоходів у м. Севастополі
про скасування податкових
повідомлень - рішень, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Любимий город», уточнивши позовні
вимоги, звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
з позовом до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Севастополі про скасування
податкових повідомлень - рішень від 20
червня 2012 року: № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у загальному
розмірі 268 503,50 грн. (у тому числі по
основному платежу - 235 266,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 33 237,50 грн.), №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
загальному розмірі 14 402,75 грн. (у тому
числі по основному платежу - 14 345,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 57,75 грн.) та
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток, у
частині визначення зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в сумі
309 553,78 грн..

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 13
лютого 2012 року по 13 березня 2012 року ДПІ
у Ленінському районі м. Севастополя ДПС
було проведено планову виїзну
документальну перевірку ТОВ «Любимий
город» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року. За
результатами вказаної перевірки
відповідачем було складено акт
№19/222/32681741/10/430 від 19 березня 2012 року та
прийняті податкові повідомлення -
рішення від 06 квітня 2012 року: №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств у сумі 337 149,75 грн. (у тому
числі по основному платежу - 290 635,00 грн.,
штрафні санкції - 46 514,75 грн.) та №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у сумі 274
611,25 грн. (у тому числі по основному
платежу - 240 075,00 грн., штрафні санкції - 34
536,25 грн.). 18 квітня 2012 року позивачем
були оскаржені зазначені податкові
повідомлення-рішення та відповідачем
розглянуто скаргу, відповідно до якої,
20 червня 2012 року були прийняті
податкові повідомлення - рішення від 20
червня 2012 року: № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у загальному
розмірі 268 503,50 грн. (у тому числі по
основному платежу - 235 266,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 33 237,50 грн.), №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
загальному розмірі 14 402,75 грн. (у тому
числі по основному платежу - 14 345,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 57,75 грн.) та
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
загальному розмірі 337 149,75 грн. (у тому
числі по основному платежу - 290 635,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 46 514,75 грн.).
Уточнивши позовні вимоги, позивач
вважає, що податкові
повідомлення-рішення відповідача від 20
червня 2012 року № та №
прийняті з порушенням вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим
підлягають скасуванню, а податкове
повідомлення-рішення від 20 червня 2012
року №, підлягає скасуванню лише
у частині визначення зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в сумі
309 553,78 грн.

У судовому засіданні представник
позивача Степаненко О.Б. підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача Ксенз О.М. у
судовому засіданні просив у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі з підстав, викладених у
запереченнях проти позову (а.с. 86-88).

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
з 13 лютого 2012 року по 13 березня 2012 року
ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя
ДПС було проведено планову виїзну
документальну перевірку ТОВ «Любимий
город» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року.

За результатами вказаної перевірки
було складено акт №19/222/32681741/10/430 від 19
березня 2012 року (а.с.11-38), згідно якого,
відповідачем встановлено порушення
платником податків вимог чинного
законодавства.

Зокрема в акті перевірки зазначено, що
ТОВ «Любимий город» здійснювало
операції з придбання алкогольних і
безалкогольних напоїв для подальшого
перепродажу їх юридичним та фізичним
особам. Позивачем були укладені
договори від 01 січня 2010 року № 4/2 з ПП
«Світлий дім» та від 01 серпня 2010 року №
7/1 з ПП «ОПТ ТОРГ» на отримання послуг з
миття, дезінфекції та обробки бутлів.
При співставленні кількості тари, що
була помита, згідно з актами виконаних
робіт та податкових накладних від ПП
«Світлий дім» та «ОПТ ТОРГ», та тари, що
згідно з первинними документами
(видаткові накладні постачальника, ТТН,
податкові накладні) була використана
для придбання розливної алкогольної
продукції, встановлено
невідповідність кількості помитої
тари та кількості тари, використаної у
господарській діяльності ТОВ «Любимий
город».

Згідно матеріалів перевірки, за період
з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2011 року, ПП
«Світлий дім» та «ОПТ ТОРГ» помито 194 000
бутлів, а у господарській діяльності
позивача було використано лише 104 643
бутля, тобто в господарській
діяльності не використано 89 357 бутлів,
вартість миття яких складає 1 441595,00 грн.
в т.ч. ПДВ 240 266,00 грн..

03 квітня 2012 року за №11/10/222 ДПІ у
Ленінському районі м. Севастополя ДПС
була надана відповідь на заперечення
позивача до акту перевірки
№19/222/32681741/10/430 від 19 березня 2012 року (а.с.
39-43).

На підставі висновків зазначеного акту
перевірки, ДПІ у Ленінському районі
м.Севастополя ДПС були прийняті
податкові повідомлення - рішення від 06
квітня 2012 року: № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
337 149,75 грн. (у тому числі по основному
платежу - 290 635,00 грн., штрафні санкції - 46
514,75 грн.) та № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 274 611,25 грн. (у
тому числі по основному платежу - 240 075,00
грн., штрафні санкції - 34 536,25 грн.)

18 квітня 2012 року позивачем було
оскаржено в адміністративному порядку
податкові повідомлення-рішення від 06
квітня 2012 року № та № в ДПІ
у Ленінському районі м. Севастополя
ДПС.

Відповідачем було розглянуто скаргу
позивача та прийнято рішення, згідно
якого суму грошового зобов'язання з
податку на прибуток визначеного
податковим повідомленням-рішенням ДПІ
у Ленінському районі м. Севастополя від
06 квітня 2012 року за № збільшено
на 14 402,75 грн. (у тому числі суму податку -
14 345,00 грн., штрафні санкції - 57,75 грн.).
Податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Ленінському районі м. Севастополя від 06
квітня 2012 року за № було
скасовано в частині визначення податку
на додану вартість у розмірі 4 809,00грн.
та у частині застосування штрафної
санкції у розмірі 1 298,75 грн., а в іншій
частині (235 266,00 грн. - податок, 33 237,50 грн.
-штрафні санкції) залишено без змін.

На підставі викладеного ДПІ у
Ленінському районі м. Севастополя ДПС
були прийняті податкові повідомлення -
рішення від 20 червня 2012 року: №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальному розмірі 268 503,50
грн. (у тому числі по основному платежу -
235 266,00 грн., штрафні (фінансові) санкції -
33 237,50 грн.), № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у загальному розмірі 14 402,75
грн. (у тому числі по основному платежу -
14 345,00 грн., штрафні (фінансові) санкції -
57,75 грн.) та № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у загальному розмірі 337 149,75
грн. (у тому числі по основному платежу -
290 635,00 грн., штрафні (фінансові) санкції -
46 514,75 грн..

Порушення податкового законодавства,
що на думку відповідача призвели до
збільшення податкового зобов'язання по
ПДВ та по податку на прибуток,
ґрунтується на дослідженнях операцій з
надання послуг по миттю бутлів,
відображених в акті перевірки та у
відповіді на заперечення від 03 квітня
2012 року № 11/10/222 (а.с. 39-43).

В обґрунтування своїх доводів
відповідач посилається на той факт, що
позивач не надав до заперечень жодного
первинного документа, що спростовує
висновки перевірки і що довідка про
обіг продукції не є первинним
документом.

Крім того, згідно висновків
відповідача, наведені позивачем
загальні обсяги використаної тари не
можуть бути враховані при визначені
об'єктів оподаткування, оскільки
обчислення податків проводиться
відповідно до встановлених
законодавством податкових періодів.

Наказ державного комітету України з
матеріальних ресурсів «Про
затвердження правил застосування,
обігу і повернення засобів упаковки
багаторазового використання і Правил
повторного використання дерев'яної,
картонної тари та паперових мішків» №
15 від 16 червня 1992 року (далі - Правила №
15) регулює взаємовідносини
відправників і одержувачів (незалежно
від форм власності) продукції і товарів
з питань застосування, обігу і
повернення засобів упаковки
багаторазового використання.

Тара - оборотні матеріальні активи,
призначені для транспортування,
зберігання і продажу продукції. Тарні
матеріали - оборотні матеріальні
активи, призначені для виготовлення і
ремонту тари.

Тара - це предмети, які призначені для
упаковки, зберігання, транспортування,
передпродажної підготовки та продажу
продукції або товарів.

Рух тари на підприємстві, тобто
приймання від постачальників або
покупців (нової або поворотної), від
ділянок власного підприємства (при
виготовленні тари власними силами),
відпуск тари на сторону або у
виробництво для пакування продукції, а
також рух тари всередині підприємства
має бути оформлене аналогічно
відвантаженню товару чи продукції
встановленими первинними документами.

Тара для пакування та транспортування
продукції підприємства може бути
придбаної на стороні або
виготовляється цим підприємством
самостійно.

На рахунку «204» ведеться облік тільки
тієї тари, вартість якої не входить у
вартість готових одиниць продукції.

Види тари: дерев'яна тара (ящики, діжки);
картонна тара (ящики з гофрованого і
плоского картону); металева та
пластмасова тара (діжки, ящики, бідони,
кошики); скляна тара (банки, пляшки);
тара з тканин і нетканих матеріалів
(мішки, пакувальні полотна).

При передачі продукції в реалізацію
вартість тари, списаної з рахунку «204»,
вказується у видаткових накладних та
рахунках - фактурах окремим рядком.

Тара, залежно від умов договору з
покупцем, може бути зворотна (заставна)
або безповоротна. Від умов такого
договору залежить режим оподаткування
ПДВ (Правила № 15).

Відповідно до п. 4.6. Закону України «Про
податок на додану вартість», що діяв
під час спірних виникнення спірних
відносин, вартість тари, визначеної
згідно з умовами договору (контракту)
як зворотна (заставна), до бази
оподаткування не включається. У разі,
коли протягом строку позовної
давності, визначеної законом, з
моменту отримання зворотної тари вона
не повертається відправнику, вартість
такої зворотної тари включається до
бази оподаткування утримувача.

Аналітичний облік руху тари в
кількісному і грошовому вираженні по
складах, цехах, виробничим ділянкам та
іншим місцям зберігання, за
матеріально відповідальними особами,
видами і групами тари, а також за її
призначенням.

В Положеннях Міністерства фінансів
СРСР «Основні положення з обліку тари
на підприємствах, у виробничих
об'єднаннях і організаціях» № 166 від 30
вересня 1985 року (далі - Основне
положення № 166) і Правилах № 15
представлена класифікація тари за
видами, групам, призначенням.

Тара під продукцією (товарами) здійснює
одноразовий або багаторазовий оборот.
До тари одноразового використання
належать поліетиленові, картонні,
паперові пакети, кульки та інші, а також
мішки паперові та з полімерних
матеріалів. Упаковки багаторазового
використання Правила № 15 ділять на
такі види:

1) спеціалізовані контейнери і засоби
пакування;

2) тара обладнання - технічний засіб,
розроблений для розміщення,
транспортування, тимчасового
зберігання та продажу з неї населенню
товарів методом самообслуговування;

3) тара багаторазового використання;

4) допоміжні - пакувальні засоби і
пакувальні тканини;

5) універсальні контейнери, що належать
окремим підприємствам та організаціям.

Тара багаторазового використання,
враховуючи матеріал, з якого вона
виготовлена, буває дерев'яною (ящики,
бочки, діжки та інші), картонною;
металевою та пластмасовою (бочки,
фляги, ящики, бідони, кошики); скляною
(пляшки, банки, бутлі та інші); з тканини
і нетканих матеріалів (мішки з тканини,
пакувальні тканини, неткані пакувальні
полотна та інші).

Тара багаторазового використання може
бути як поворотною, так і
безповоротною, на відміну від тари
одноразового використання, яка є
безповоротною. Поворотною тара
багаторазового використання
вважається при визначенні її такою в
договорі на постачання продукції або
про купівлю-продаж товару і при
обов'язковому дотриманні строків та
умов її повернення постачальнику або
продавцю.

Відповідно до вимог п.4 вказаних Правил
№15, засоби упаковки багаторазового
використання підлягають поверненню у
30-денний термін, якщо інше не
передбачено спеціальними нормами
даного документа. Тара по кількості і
якості приймається одночасно з
продукцією і товарами у відповідності
з інструкціями та чинними нормативними
актами. Якщо дані товарно-транспортних
накладних відрізняються від фактичної
наявності тари, то складається акт за
участю представника постачальника
тари або експерта Бюро товарних
експертиз.

Згідно з п. 12, 13, 14 вказаних Правил №15,
використання покупцем отриманої тари
не за призначенням або ж для інших
відправлень без згоди власника не
дозволяється. Тара повинна бути
повернена власникові у стані,
придатному для повторного
використання, комплектної, очищеної
від залишків продукції. При
пошкодженні тари винна сторона
проводить її ремонт за свій рахунок.

Відповідно до п.15 вказаних Правил № 15,
при поверненні скляної тари її бій у
межах встановлених норм зараховується
в погашення боргу з її повернення.

Придбані (отримані) або виготовлені
запаси, до яких належить і тара, згідно
з визначенням цього терміна в п.4 і за
своєю суттю, відповідно до п. 8
Положення (стандарт) бухгалтерського
обліку № 9 «Запаси», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№246 від 20 жовтня 1999 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України № 751/4044 від 02 листопада
1999 року, зараховуються на баланс
підприємства за первісною вартістю.
Визначення первісною вартістю
наведено в п. 9-14 Положення №9, залежно
від способів надходження тари на
підприємство.

Згідно з Інструкцією про застосування
плану рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань та
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 291 від
30 листопада 1999 року (далі - Інструкція №
291), тара може враховуватися на
наступних рахунках:

- рахунок 20 «Виробничі запаси»,
субрахунок 204 «Тара і тарні матеріали»;

- рахунок 28 «Товари», субрахунок 284
«Тара під товарами»;

- рахунок 11 «Інші необоротні
матеріальні активи», субрахунок 115
«Інвентарна тара».

Відповідно до вказаної Інструкції №291,
на субрахунку 204 «Тара і тарні
матеріали», крім наявності та руху всіх
видів тари (крім використовується як
господарський інвентарю),
відображаються також матеріали і
деталі, які застосовуються для
виготовлення тари та її ремонту. На
субрахунку 284 «Тара під товарами»
ведеться облік наявності та руху тари
під товарами й порожньої тари.
Торговельні підприємства можуть
враховувати тару по середньооблікової
цінами, які встановлює керівник
підприємства за видами (групами) тари і
цінами на неї. На субрахунку 115
«Інвентарна тара» обліковуються
наявність та рух тари, призначеної для
зберігання товарно-матеріальних
цінностей на складах або для
здійснення технологічних процесів,
тобто для внутрішніх виробничих або
господарських потреб підприємства.

Відповідно до висновку СВ ХНДІСЕ ім.
М.С. Бокаріуса судової економічної
експертизи № 463 від 28 листопада 2013 року
(а.с. 125-194), для проведення дослідження
експерту були надані видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, податкові накладні, акти
виконаних робіт ТОВ «Любимий город» за
період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2011
року.

Дані, відображені в цих документах по
підрахунку використання у
господарській діяльності тари (бутлів
10 л), згруповані у додатку № 1 до
експертизи. Згідно з даними,
відображеними в додатку № 1 до
експертизи, станом на 01 січня 2010 року,
залишок тари (бутель 10 л), за даними
бухгалтерського обліку, склав 24307 шт..

У періоді з 01 січня 2010 року по 31 грудня
2011 року, ТОВ «Любимий город» отримало
тари (бутель 10 л) від ТОВ «Світлий дім»
та ПП «Опт торг» в кількості 198 400 шт. (82
000 шт. та 116 400 шт. відповідно) (додаток № 1
до експертизи), у том числі згідно актів
виконаних робіт «миття бутлів» бутлів -
194 000 шт. та згідно накладних «з
відповідального зберігання» бутлів -
4.400 шт. У наданих документах (видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних, податкових накладних, актів
виконаних робіт) відображенні дані по
придбанню ТОВ «Любимий город» бутлів
за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня
2011 року (додаток № 3 до експертизи).

З даних, відображених у додатку № 3 до
експертизи, вбачається, що ТОВ «Любимий
город», за період з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2011 року, придбало тару «Бутель 10
л» для використання у господарській
діяльності в кількості 14 281 шт., у тому
числі: у ПП ОСОБА_3 (РН № 0000001 від 16
лютого 2010 року) у кількості - 2 786 шт.; у
ТОВ «Діон плюс» (РН № 16 від 16 лютого 2011
року) у кількості - 2 420 шт.; (РН № 9 від 09
лютого 2011 року ) у кількості -2415 шт.; (РН
№ 5 від 05 лютого 2011 року) у кількості - 2
410 шт., (РН № 24 від 24 лютого 2011 року ) у
кількості -2 410 шт.; (РН № 18 від 18 квітня
2011 року) у кількості - 1 840 шт.

За даними, відображеними у додатку № 1
до експертизи, підприємством було
відпущено під придбання
вино-горілчаних виробів 212 676 шт., у том
числі: за 1 кв. 2010 року - 35 573 шт. (6 576 + 10 659 +
18 338), за 2 кв. 2010 року - 34 430 шт. (8 699 + 12 594 + 13
137); за 3 кв. 2010 року - 33 747 шт. (20 494 + 9 628 + 3
625); за 4 кв. 2010 року - 17 987 шт. (4 654 + 3 814 + 9 519);
за 1 кв. 2011 року - 9 951 шт. (2 079 + 1 869 + 6 003); за 2
кв. 2011 року - 21 712 шт. (11 495 + 5 422 + 4 795); за 3
кв. 2011 року - 31 180 шт. (13 363 + 10 688 + 7 129); за 4
кв. 2011 року - 28 096 шт. (5 974 + 7 641 + 14 481).

Таким чином, кількість тари «Бутель
10л», яка була використана в період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2011 року у
господарській діяльності позивача,
склала 212 676 шт..

Судом також встановлено, що згідно акту
перевірки №19/222/32681741/10/430 від 19 березня
2012 року, на протязі періоду, що
перевірявся, TOB «Любимий город» було
укладено договір про надання послуг
від 01 січня 2010 року № 4/2 з ПП «Світлий
дім». Договір про надання послуг від 01
серпня 2010 року № 7/1 з ПП «Опт Торг»,
(зазначено, що вступає в силу з моменту
його підписання до 31 грудня 2012 року).
Укладені договори є типовими та
передбачають, що виконавець приймає на
себе зобов'язання виконати роботи по
організації миття, дезінфекції та
обробки бутлів; виконавець має право
залучати до виконання робіт третіх
осіб; роботи виконуються відповідно із
технічними умовами і передбаченими
законами нормами та ГОСТ.; договірна
вартість робіт по організації миття,
дезінфекції та обробки бутлів
встановлюється відповідно до
виставлених рахунків та актів
виконаних робіт ( п.1.1, 2.1, 3.1).

На підтвердження виконаних робіт TOB
«Любимий город» надано до перевірки
акти виконаних робіт та податкові
накладні від виконавців ПП «Світлий
дім» та з ПП «Опт Торг». Суми, зазначені
у вказаних актах, віднесені до складу
витрат TOB «Любимий город» у повному
обсязі.

TOB «Любимий город», на підтвердження
факту отримання послуг по миттю бутлів
від ПП «Світлий дім» та ПП «Опт Торг»,
наданні акти виконаних робіт без
номерів за відповідні дати. Вказані
акти є типовими та відрізняються лише
датами. Згідно наданих актів, ПП
«Світлий дім» та ПП «Опт Торг» було
здійснено миття бутлів кількості 2 000
шт. на суму 30 000 грн. (на відповідну дату).

Згідно пред'явлених до перевірки
документів, операції витрат, понесених
TOB «Любимий город», при придбанні
послуг з миття тари від ПП «Світлий
дім» та ПП «Опт Торг» в 1-4 кварталі 2010
року та у 1-2 кварталі 2011 року,
відповідно до умов ст. 901 Цивільного
кодексу України, згідно умов п.1.32 cт.1, п.
5.1, п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 cт. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», не пов'язані з валовими
витратами підприємства, в частині
перевищення кількості тари, що була
помита, та кількості тари, що була
використана для придбання розливної
лікеро-горілчаної продукції».

Таким чином, за висновками акту
перевірки відповідача, TOB «Любимий
город» порушені вимоги п.1.32 cт.1, п.5.1,
п.п.5.2.1 п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 cт.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 138.2, 138.4 ст.138
Податкового кодексу України та
завищені валові витрати підприємства у
загальній сумі всього 1 245 316 грн., у т.ч.
за 1 квартал 2010 року в сумі 16 763 грн., за 6
місяців 2010 року - 256 388 грн., за 9 місяців
2010 року - 489.165 грн., за 2010 року - 818 203 грн.,
за 1 квартал 2011 року - 317 388 грн., за 2
квартал 2011 року - 109 725 грн. за рахунок
завищення валових витрат, що не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства та не підтверджуються
документально.

Відповідно до висновків акту
перевірки, сума заниження позивачем
податку на прибуток, що підлягає сплаті
у бюджет склала 309 135 грн., у том числі:
за період з І кварталу 2010 року по 1
квартал 2011 року включно, у сумі 283 898 грн.
(2010 рік 204 551 грн. + 1 кв. 2011 року 79 347 грн.); 2
квартал 2011 року - 25 237 грн.

Для проведення дослідження договір про
надання послуг від 01 січня 2010 року № 4/2
з ПП «Світлий дім» та договір про
надання послуг від 01 серпня 2010 року № 7/1
з ПП «Опт Торг» не надані.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
господарська діяльність - це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи;

Відповідно до п.п.5.2.1, 5.3.9 п.5.1 ст.5
вказаного Закону, валові витрати
виробництва та обігу - сума, будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності; до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3- 5.7 цієї статті; не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно п.138.2, п.138.4 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім не розподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Пунктом 1 підрозділу 4 Перехідних
положень до Податкового кодексу
України передбачено, що розділ ІІІ
цього Кодексу застосовується під час
розрахунків з бюджетом починаючи з
доходів і витрат, що отримані і
проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше
не встановлено цим підрозділом.

У разі відвантаження товарів
(виконання робіт, надання послуг), після
набрання чинності розділом III цього
Кодексу, в рахунок авансів, отриманих
до такої дати, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, та
здійснені після дати набрання чинності
цим Кодексом, за умови, що вони не були
включені до складу валових витрат,
визнаються витратами на дату
відвантаження таких товарів (виконання
робіт, надання послуг).

Пункт 2 підрозділу 4 Перехідних
положень до Податкового кодексу
України передбачає, що з дати набрання
чинності розділом III цього Кодексу
платники податку на прибуток
підприємств складають наростаючим
підсумком та подають декларацію з
податку на прибуток за такі звітні
податкові періоди: другий квартал,
другий і третій квартали та другий -
четвертий квартали 2011 року.

На підставі викладеного, до 01 квітня 2011
року, для визначення валових витрат,
підприємство керувалось статтею 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та п. 1
підрозділу 4 Перехідних положень до
Податкового кодексу України.

На підставі висновку судової
економічної експертизи № 463 від 28
листопада 2013 року, наведеного у
додатках № 1 та №2, за період з січня 2010
року по грудень 2011 року, було помито
бутлів у кількості 194 000 шт.

Згідно з результатами проведеного
дослідження, на підставі наданих
первинних документів TOB «Любимий
город», наведених у додатках № 1 та № 2,
загальна сума валових витрат TOB
«Любимий город» по взаємовідносинах з
контрагентами ПП «Світлий дім» та ПП
«Опт Торг», складає 2 575 100 грн., у том
числі: ПП «Світлий дім» - 1 000 000 грн. та ПП
«Опт Торг» - 1 575 100 грн..

Отже, висновки акту перевірки
відповідача про завишення валових
витрат TOB «Любимий город», за період з
січня 2010 року по березень 2011 року, у
суми 1 135 591 грн., нормативно та
документально не підтверджуються.

З 01 квітня 2011 року, з набранням чинності
пункту 2 підрозділу 4 Перехідних
положень до Податкового кодексу
України, платники податку на прибуток
складають наростаючим підсумком
декларацію з податку на прибуток за
звітний податковий період (квартал), в
якій виграти від виконаних робіт,
наданих послуг, визнаються витратами
того звітного періоду, в якому визнано
доходи від виконаних робіт, наданих
послуг.

З експертного дослідження та
наведеної експертом таблиці №1
(а.с.136-137) вбачається, що за даними акту
перевірки відповідача TOB «Любимий
город» було використано у
господарській діяльності у травні 2011
року 5 222 шт. бутлів (10 л), помито
відповідно до актів виконаних робіт 14
000 шт. бутлів (10 л); різниця склала 8 778 шт.
бутлів (10 л). Ціна за одиницю бутля
склала 20 грн. з ПДВ (16,67 грн. - ціна за
одиницю, 3,33 грн. - ПДВ), вартість миття
бутлів (10 л) склала 131 670 грн. з ПДВ, де 21 945
грн. - ПДВ, 109 725 грн. - сума завищення
валових витрат. За даними акту
перевірки, сума заниження податку на
прибуток склала 25 236,75 грн.

Згідно п.2.1 Інструкції про призначення
і проведення судових експертиз і
експертних досліджень, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№53/5 від 08 жовтня 1998 року (далі -
Інструкція № 53/5), судовий експерт
зазначає, що при розрахунку вартості
помитих бутлів ( 10 л), в акті перевірки
була використана ціна за одиницю бутля
не 20 грн., а 15 грн., де 12,50 грн. - ціна за
одиницю, 2,50 грн. - ПДВ. Також, при
визначенні завищення валових витрат в
акті перевірки були використані дані
тільки за травень 2011 року, тоді як
відповідно до п.138.4 Податкового кодексу
України та п.2 підрозділ 4 Перехідних
положень до Податкового кодексу
України, необхідно було досліджувати
дані за квартал - звітний податковий
період.

За результатами дослідження,
відповідно до наданих первинних
документів TOB «Любимий город» за 2
квартал 2011 року було використано у
господарській діяльності 10.217 шт.
бутлів (10 л), помито відповідно до актів
виконаних робіт 14 000 шт. бутлів (10 л);
різниця склала 3 783 шт. бутлів (10 л). Ціна
за одиницю бутля становить 20 грн. з ПДВ
(16,67 грн. - ціна за одиницю, 3,33 грн. - ПДВ),
вартість миття бутлів (10 л) склала 75 660
грн. з ПДВ де, 12 597,39 грн. - ПДВ, 63 062,61 грн. -
сума завищення валових витрат. Сума
заниження податку на прибуток склала 14
504,40 грн.

Суд дійшов висновку, що висновки акту
перевірки відповідача про завишення
валових витрат у сумі 1 245 316 грн.,
нормативно та документально не
підтверджуються. Завишення валових
витрат, за даними дослідження,
становить 63 062,61 грн..

В акті перевірки відповідача
зазначено, що податковий кредит по
вказаним податковим накладним
віднесено до реєстру отриманих
податкових накладних TOB «Любимий
город» та включено до складу
податкового кредиту відповідних
періодів у повному обсязі (крім
податкової накладної №183 від 19 жовтня
2010 року, яка не включена до складу
податкового кредиту).

У порушення вимог п. 7.1.1, п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», TOB «Любимий город» до складу
податкового кредиту віднесено суми
ПДВ, сплаченого виконавцем робіт по
миттю бутлів ПП «Опт Торг» та ПП
«Світлий дім» за обсяги робіт, що не
були використані платником у межах
господарської діяльності. У результаті
вказаного порушення ТОВ «Любимий
город» завищено податкового кредиту за
такі податкові періоди у сумі 254 877 грн.,
у том числі: лютий 2010 року - 3 352,50 грн.,
квітень 2010 року - 28 910 грн., травень 2010
року - 19 015 грн., вересень 2010 року - 35 497,50
грн., жовтень 2010 року - 22 890 грн., листопад
2010 року - 28 015 грн., грудень 2010 року - 14 902,50
грн., січень 2011року - 34.802,50 грн.,
березень 2011 року - 38 230,03 грн., травень 2011
року - 29 260 грн..

Відповідно до висновків акту перевірки
відповідача, сума заниження податку на
додану вартість, що підлягає сплаті у
бюджет склала 254 851 грн..

Відповідно до п.7.1, п.п.7.2.3, п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», поставка товарів (робіт,
послуг) здійснюється за договірними
(контрактними) цінами з додатковим
нарахуванням податку на додану
вартість. Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом, який
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг), складається у момент
виникнення податкових зобов'язань з
ПДВ продавця і видається на вимогу
покупця, та є підставою для нарахування
податкового кредиту з ПДВ. Податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Згідно з п.п.7.4.1 п. 7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.п.7.4.5 п. 7.4 ст.7 вказаного
Закону, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку, у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Згідно п.7.5 ст.7 вказаного Закону, датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 198.1, 198.2, 198.3 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п. 201.11 ст.201 Податкового кодексу
України).

У момент виникнення податкових
зобов'язань продавця, відповідно до
пунктів 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 Податкового
кодексу України, складається податкова
накладна, у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надається
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг).

Податкова накладна, відповідно до п. 201.6
ст.201 Податкового кодексу України, є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, з наведених норм
Податкового кодексу України та Закону
України «Про податок на додану
вартість» вбачається, що податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду. Право платника
податку на податковий кредит виникає
при здійснення першої з подій або
списання коштів з банківського рахунку
в оплату товарів (робіт, послуг), або
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг). Але при
цьому до складу податкового кредиту не
підлягають включенню суми сплаченого
(нарахованого) податку не підтверджені
податковими накладними (та іншими
документами).

Згідно п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно акту перевірки, ТОВ «Любимий
город», до складу податкового кредиту,
віднесено суми ПДВ, сплаченого
виконавцем робіт по миттю бутлів ПП
«Опт Торг» та ПП «Світлий дім» за
обсяги робіт, то не були використані
ним у межах господарської діяльності,
чим порушені вимоги п.п.7.1.1 п.7.1, п.7.4 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість». У результаті вказаного
порушення TOB «Любимий город» завищено
податкового кредиту за такі податкові
періоди в сумі 254 877 грн. та занижено
податку на додану вартість в сумі 254 851
грн..

На підставі проведеного експертного
дослідження, з січня 2010 року по грудень
2011 року, було помито бутлів у кількості
194 000 шт.. Загальна сума податкового
кредиту ТОВ «Любимий город» по
взаємовідносинах з контрагентами ПП
«Світлий дім» та ПП «Опт Торг», складає
515 020 грн., у том числі: ПП «Світлий дім»
200 000 грн. та ПП «Опт Торг» 315 020 грн..

Суд дійшов висновку, що на підставі
наданих первинних податкових
документів, доводи відповідача про
завишення податкового кредиту у сумі 254
877 грн. та відповідно заниження податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
у бюджет на суму 254 851 грн.,
документально не підтверджуються.

Таким чином, включення до складу
валових витрат і податкового кредиту з
ПДВ TOB «Любимий город» вартості послуг
і сум податку на додану вартість по
миттю тари «Бутель 10 л», в період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2011 року, що
виконані ПП «Опт Торг» та ПП «Світлий
дім», та що частково виключені
відповідачем зі складу валових витрат
і податкового кредиту з ПДВ, первинними
документами TOB «Любимий город»
підтверджуються.

За висновками акту перевірки
відповідача, TOB «Любимий город»
порушені вимоги п.1.32 ст.1, п.5.1, п.п.5.2.1
п.5.2, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та п. 138.2, 138.4 ст.138 Податкового кодексу
України, у результаті чого були
завищені валові витрати підприємства у
загальній сумі всього на 1 245 316 грн..

За результатами проведеного
експертного дослідження, висновки про
завишення валових витрат у сумі 1 245 316
грн. нормативно та документально не
підтверджуються. Завищення валових
витрат, за даними дослідження,
становило 63 062,61 грн..

За даними акту перевірки відповідача,
загальна сума заниження податку на
прибуток склала 309 135 грн., у том числі за
період з І кварталу 2010 року по 1 квартал
2011 року включно, в сумі 283 898 грн. (2010 рік
204 551 грн. + 1 квартал 2011 року 79 347 грн.); 2
квартал 2011 року - 25 237 грн..

Отже, сума заниження податку на
прибуток за 2 квартал 2011 року склала 14
504,40 грн..

За висновками акту перевірки
відповідача, TOB «Любимий город»
порушені п.7.1.1, п.7.4 ст.7 Закону «Про
податок на додану вартість» у
результаті чого, TOB «Любимий город» був
завищений податковий кредит у сумі 254 877
грн..

За результатами проведеного
дослідження, висновки про завищення
податкового кредиту у сумі 254 877 грн. та
відповідно заниження податку на додану
вартість, що підлягає сплаті у бюджет
на суму 254 851 грн., нормативно та
документально не підтверджуються в
повному обсязі.

Суд дійшов висновку, що первинними
документами TOB «Любимий город»
висновки відповідача, викладені в акті
перевірки №19/222/32681741/10/430 від 19 березня
2012 року, про заниження податку на
прибуток у сумі 309.135 грн. документально
та нормативно не підтверджуються. За
даними проведеного дослідження, сума
заниження позивачем податку на
прибуток склала 14 504,40 грн. За
результатами проведеного дослідження
висновки про завищення податкового
кредиту у сумі 254 877 грн, нормативно та
документально не підтверджуються в
повному обсязі.

Отже, суми грошових зобов'язань,
викладених у податкових
повідомленнях-рішеннях від 20 червня 2012
року № у розмірі 337 149,75 гри., №
у розмірі 14 402,75 грн. та № у
розмірі 268 503,50 грн. нормативно та
документально не підтверджуються.

Разом з тим, суд звертає увагу на той
факт, що позивачем визнається факт
заниження податку на прибуток в сумі
27.595, 907 грн. (а.с.248), що складається з
наступних сум: 14.504, 4 грн. - заниження
податку на прибуток згідно висновку
експертизи; 3.626,1 грн. - штрафні санкції
(25%); 7.572,38 грн. - заниження податку на
прибуток у зв'язку з неправомірним
віднесенням до витрат підприємства
витрат на відрядження; 1.893,09 грн. -
штрафні санкції (25%).

Отже, податкові повідомлення-рішення
відповідача від 20 червня 2012 року №
та № підлягають
скасуванню, а податкове
повідомлення-рішення від 20 червня 2012
року №, підлягає скасуванню у
частині визначення зобов'язання з
податку на прибуток підприємств в сумі
309 553,78 грн..

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача витрати
зі сплати судового збору в сумі 2 146,00
грн. та витрати, пов'язані з проведенням
судової економічної експертизи в сумі
10 672,00 грн., а разом 12 818,00 грн..

Керуючись ст.ст. 11, 71, 76, 94, 158-161, 163
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м.Севастополя
Державної податкової служби від 20
червня 2012 року №, у частині
визначення зобов'язання з податку на
прибуток підприємств в сумі 309.553
гривні 78 копійок, - скасувати.

В інший частині податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Севастополя Державної
податкової служби від 20 червня 2012 року
№, - залишити без змін.

Податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Севастополя
Державної податкової служби від 20
червня 2012 року № та №, -
скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Любимий город»
судові витрати в сумі 12.818 гривень.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк, з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги.

Суддя
М.В. Куімов