Справа № 753/1478/14-а
Суддя: Лужецька О. Р.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1478/14-а
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва в складі:

головуючого - судді: Лужецькій О.Р.,

за участю секретаря: Цибулюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління державтоінспекції в
Сумській обл. про скасування постанови
про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, посилаючись на те, що
інспектором ДПС прапорщиком міліції
Кіяшком В.І. було неправомірно складено
постанову про адміністративне
правопорушення (далі -протокол) серії
АА2 № 224884 відносно позивача за ч. 1 ст.
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП). В
протоколі серії АВ2 № 157488 вказується,
що 16.01.2014 року 15 год. 21 хв., ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Мазда», д/н НОМЕР_1
у с. Кардашівка Охтирського району
Сумської обл. рухався зі швидкістю 93
км/год, чим перевищив дозволену
швидкість руху на 33 кілометра, чим
порушив вимоги 12.4. ПДР України, за що
передбачена відповідальність ч.1 ст.122
КУпАП.

В судовому засіданні позивач пояснив,
що зі складеним протоколом та
постановою не згоден, вважає
притягнення його до адміністративної
відповідальності незаконним та
необґрунтованим. Наголосив, що
постанова винесена працівником ДАІ,
який рухався в зустрічному напрямку до
ОСОБА_2, а тому прилад «ВИЗИР», яким було
зафіксовано швидкість його автомобіля
містить необ'єктивну інформацію.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, надіслав до
суду свої письмові заперечення, де
пояснив, що 16.01.2014 року фіксування
швидкості руху автомобіля «Мазда», д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2
проводилося приладом для вимірювання
швидкості руху «ВИЗИР», № 00812528 , який
відповідає вимогам експлуатаційної
документації та який включений до
переліку технічних засобів, які
застосовуються до фіксування
правопорушень. Також зазначає, що при
складенні протоколу позивачу були
показані дані вимірювального приладу
про зафіксовану швидкість руху, час
фіксування швидкості автомобіля,
надано копію свідоцтва про перевірку
приладу, повідомлено про розмір його
похибок, а позивач не надав суду
доказів того, що керований ним
автомобіль рухався з меншою швидкістю,
ніж показав прилад вимірювання та
надав до суду фотокартку, зроблену
приладом «Візир».

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає встановленими наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановленощо 16.01.2014 року 15 год. 21
хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем
«Мазда», д/н НОМЕР_1 у с. Кардашівка
Охтирського району Сумської обл.
рухався зі швидкістю 93 км/год, чим
перевищив дозволену швидкість руху на
33 кілометра, чим порушив вимоги 12.4. ПДР
України, за що передбачена
відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП.

Інспектором ДПС ВОСП №2 прапорщиком
міліції Кіяшком В.І. було складено
протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ2 № 157488 від
16.01.2014 року відносно ОСОБА_2 за
правопорушення, передбачене ч.1 ст.122
КУпАП.

Судом встановлено, що 16.01.2014 року
фіксування швидкості руху автомобіля
«Мазда», д/н НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2 відповідно до п.п. 7.6; 13.1.1;13.3.1.
Наказу МВС України від 27.03.2009 року № 111
«Про затвердження Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС» проводилося
приладом для вимірювання швидкості
руху «ВИЗИР» № 0812483, який згідно
свідоцтва про перевірку робочого
засобу вимірювальної техніки від 23.12.2013
р. відповідає вимогам експлуатаційної
документації і при діапазоні
вимірювання від 20 до 250 км/год., а в
патрульному режимі - 2 км/год. та який
включений до переліку технічних
засобів, які застосовуються до
фіксування правопорушень відповідно
до Наказу МВС України від 01.03.2010 року №
3.

Як вбачається з матеріалів справи
фотокартки, зроблені приладом «ВИЗИР»
містять інформацію про автомобіль
«Мазда», д/н НОМЕР_1, час вчинення
правопорушення, а саме: 16.01.14 р. о 15 год. 21
хв. 30 с., швидкість автомобіля 93 км/год;
16.01.14 р. о 15 год. 21 хв. 31 с., швидкість
автомобіля 91 км/год; 16.01.14 р. о 15 год. 21 хв.
32 с., швидкість автомобіля 89 км/год.

Порядок застосування спеціальних
контрольно-вимірювальних приладів
визначається Інструкцією з діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС України,
затвердженої наказом МВС 13 листопада
2006 року за № 1111, відповідно до якої
спеціальні контрольно-вимірювальні
прилади для визначення швидкості руху,
фіксації порушень правил, норм та
стандартів у сфері безпеки дорожнього
руху, прилади для виявлення підробок у
документах, інші спеціальні технічні
засоби застосовуються згідно з
інструкціями та методичними
вказівками про порядок використання
цих технічних засобів /п.13.1/; до роботи
зі спеціальними технічними засобами
допускаються працівники, які вивчили
інструкції з їх експлуатації та склали
заліки з правил їх застосування.
Перевірка знань правил експлуатації
спеціальних технічних засобів
здійснюється щокварталу. Працівники,
які не склали заліків, до роботи з
такими засобами не допускаються.
Працівники ДПС, яким спеціальні
технічні засоби видані для
використання, несуть персональну
відповідальність за їх цілісність та
працездатність. Забороняється
застосування засобів вимірювання, які
не пройшли метрологічної перевірки або
мають свідоцтво про таку перевірку,
термін дії якого минув /п.13.2/; на кожен
засіб вимірювання заводиться журнал
обліку роботи технічних засобів за
дорожнім рухом. Використання під час
несення служби спеціальних технічних
засобів, не передбачених табельною
належністю підрозділу, забороняється
/п.13.4/.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи відсутня технічна
характеристика даного приладу, щоб
впевнитися, що даний пристрій є
стаціонарного чи патрульного
призначення, тобто такого, що потребує
/чи не потребує/ втручання людини і тому
даний пристрій не є приладом, що працює
в автоматичному режимі та не
відповідає вимогам ст. 14-1 КУпАП.

П. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП регламентує
повноваження працівника
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України, який має
спеціальне звання на розгляд справи
про адміністративне правопорушення і
накладення адміністративного
стягнення.

Згідно з законодавством України у
сфері захисту інформації, використання
засобів інформації /у визначенні ДСТУ
3396.2-97/ та КСЗІ в автоматизованих
системах вважається легальним, якщо
вони мають документальне
підтвердження своєї відповідності
вимогам, встановленим
нормативно-правовими актами. Для
засобів захисту інформації це-
Експертний висновок або Сертифікат
відповідності, а для КСЗІ- Атестат
відповідності. Проте зазначених
документів відповідач суду не надав.

Не надав відповідач суду документів
про допуск даного типу засобів
вимірювальної техніки для
використання в Україні, документи для
проведення державої експертизи або
сертифікації даного засобу та дозвіл
на його використання.

Таким чином суд приходить до висновку,
що пристрій «ВИЗИР» № 0812528 не має
відповідної державної документації і
не відповідає встановленим вимогам
закону, а його застосування є
неправомірним та порушує
законодавство України.

Також, в порушення вимог законодавства
в постанові не вказано хто саме
проводив фотофіксацію.

У відповідності до п.13.2 Інструкції з
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України,
затвердженої наказом МВС від 13.11.2006
року № 1111,- до використання спеціальних
засобів нагляду за дорожнім рухом
допускаються лише співробітники, які
вивчили інструкції та склали заліки з
використання цих приладів. Жодних
відомостей відносно співробітників,
які вивчили інструкції та склали
заліки з використання приладів,- ні
суду, ні позивачу надіслано не було та у
постанові не зазначено, що дає підставу
для сумніву у законості та
правильності винесеної постанови.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП
провадження у справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
провадження підлягає закриттю у разі
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Згідно ст.70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.
Докази,одержані з порушенням
закону,судом при вирішенні справи не
беруться до уваги.

Статтею 71 КАС України передбачений
обов'язок сторони довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Проте
будь-яких доказів, які б свідчили про
правомірність дій під час складання
протоколу про адміністративне
правопорушення чи винесенні постанови
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідач суду не надав.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на підставі наявних
доказів.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідно до п. 2.11. Методичних
рекомендацій щодо порядку
використання приладів фото-, відео
фіксації порушень правил дорожнього
руху в режимі патрулювання на
службовому транспортному засобі, під
час патрулювання на службових
транспортних засобах слід
застосовувати фіксацію ПДР
автомобілів, які рухаються в попутному
напрямку.

Однак, у судовому засіданні
встановлено факт порушення
відповідачем Методичних рекомендацій
щодо порядку використання приладів
фото-, відео фіксації порушень правил
дорожнього руху в режимі патрулювання
на службовому транспортному засобі, а
саме: під час патрулювання на службових
транспортних засобах застосовувано
фіксацію ПДР автомобіля, який рухався в
зустрічному напрямку .

Відповідно до ст. 251 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відео запису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Судом встановлено, що прилад «ВИЗИР»,
яким було зафіксовано швидкість його
автомобіля містить необ'єктивну
інформацію, оскільки наданий позивачем
відеозапис містить докази того, що
постанова винесена працівником ДАІ,
який рухався в зустрічному напрямку до
автомобіля під керуванням ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ст. 293 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття провадження у
справі.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року N 14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» зміст постанови має
відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.КУпАП
визначено форму й передбачено основні
вимоги щодо змісту як протоколу про
адміністративне правопорушення, так і
рішення, що постановляється в
конкретній адміністративній справі, а
також визначається компетенція осіб,
які мають право складати протоколи про
адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа) оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і обєктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Отже, суд приходить до висновку, що
оскаржувана постанова та протокол не
містить достатніх доказів порушення
позивачем Правил дорожнього руху
України про які йдеться в постанові
тому суд приходить до висновку, що в
діях позивача відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 293 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а
скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає
справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває
справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Також, пункт 1 статті 247 КУпАП
передбачає закриття провадження в
справі про адміністративне
правопорушення за відсутності події і
складу адміністративного
правопорушення.

Отже, за таких обставин, коли судом
встановлено, що оскаржена постанова у
справі про адміністративне
правопорушення є незаконною та в діях
позивача відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП,
зазначена постанова підлягає
скасуванню, а справа про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності закриттю за
відсутностісскладу адміністративного
правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст.
6, 17, 18, 19, 100, 104, 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління
державтоінспекції в Сумській обл. про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення -
задовольнити .

Визнати дії інспектора ДПС ДАІ в
Сумській обл., прапорщика міліції
Кіяшка Віктора Івановича незаконними.

Визнати протокол серії АВ 2 № 15788 від
16.01.2014 року, складений інспектором ДПС
ДАІ в Сумській обл., прапорщиком
міліції Кіяшком Віктором Івановичем
недійсним.

Скасувати постанову серії АА2 № 224884
інспектора ДПС ДАІ в Сумській обл.,
прапорщика міліції Кіяшка Віктора
Івановича від 16 січня 2014 року у справі
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрити в
звязку з відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА