Справа № 804/14204/13-а
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді:
секретаря судового засідання:
представника позивача:
представника відповідача:
представника відповідача:
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до Головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії, -
29 жовтня 2013 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Головного управління Держземагенства
у Дніпропетровській області про
зобов'язання Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області надати належний дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою про відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства, орієнтовною площею 15,1 га
сільськогосподарського призначення за
межами населеного пункту на території
Орджонікідзенської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області із земель
державної власності.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 21.08.2013 він звернувся до
відповідача із заявою щодо надання
дозволу на розроблення документації із
землеустрою про відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства, орієнтовною площею 15,1 га
сільськогосподарського призначення за
межами населеного пункту на території
Орджонікідзенської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області із земель
державної власності та додав до неї всі
необхідні документи. Однак, відповідач
вказану заяву не розглянув та повернув
її без розгляду разом з усіма
документами, оскільки на його думку
така заява не відповідає вимогам
розділу ІV глави 19 Земельного кодексу
України. Позивач зазначив, що такі дії
відповідача порушують вимоги ст. 123
Земельного кодексу України, в якій
взагалі не передбачені підстави для
повернення заяви без розгляду.
Вичерпний перелік підстав для відмови
у наданні дозволу визначені в ч. 3 ст.123
Земельного Кодексу України, однак
жодна з них не відповідає тій, яка
зазначена відповідачем у листі від
10.09.2013 № 8114/13-35.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12.11.2013 року
розгляду на 26.11.2013.
Відповідач проти позову заперечив з
підстав, наведених у письмових
запереченнях на позовну заяву.
Відповідач зазначив, що в заяві ОСОБА_4
не вказано вид набуття права на землю: у
власність чи у користування, що
суперечить розділу IV глави 19
Земельного кодексу України, таким
чином відповідач не мав можливості
розглянути заяву позивача в повній
мірі. До того ж повторно позивач з
означеного питання не звертався до
відповідача, хоча мав на це право.
В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги та просила суд врахувати
повторну відмову відповідача у
розгляді клопотання позивача від
13.11.2013, поданого з усуненням недоліків,
які були викладені відповідачем у
заяві від 21.08.2013, з інших підстав. З
урахуванням викладеного, представник
позивача просила суд задовольнити
адміністративний позов повністю.
Представники відповідача проти позову
заперечили, просили відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню, з наступних
Судом встановлено, що 21.08.2013 позивач
звернувся до відповідача із заявою
щодо надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою про
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства,
орієнтовною площею 15,1 га за рахунок
земель сільськогосподарського
призначення за межами населеного
Орджонікідзенської сільської ради
Криворізького району
Дніпропетровської області із земель
державної власності та додав до неї всі
необхідні документи.
Листом від 10.09.2013 №8114/13-35 відповідач
надав відповідь про повернення без
розгляду заяви ОСОБА_4 разом з доданими
до неї документами. Підставою для
прийняття такого рішення відповідача
стала невідповідність вказаної заяви
вимогам розділу ІV глави 19 Земельного
кодексу України, а саме: не зазначення
ОСОБА_4 виду набуття земельної ділянки.
Як вказав відповідач, ОСОБА_4 мав
можливість звернутися до нього
повторно та не скористався своїм
правом на звернення.
Під час розгляду справи, позивач надав
суду копію клопотання від 13.11.2013,
повторно поданого відповідачу, в якому
з урахуванням відповіді відповідача
від 10.09.2013 № 8114/13-35, позивач усунув
недоліки, які були викладені в заяві
Однак вказане клопотання також не було
розглянуто відповідачем вже з інших
підстав (які у листі відповідача від
10.09.2013 №8114/13-35 не були вказані) та
зазначено, що заяву потрібно формувати
відповідно до Закону України «Про
захист персональних даних». Разом з
тим, відповідач в листі від 13.12.2013 №
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частиною другою, третьою статті 134
Суд вважає, що відповідач неправомірно
відмовив позивачу, з огляду на наведене
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
Статтею 123 ЗК України визначено порядок
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування, а саме: надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Надання у користування
земельної ділянки в інших випадках
здійснюється на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). У такому разі
розроблення такої документації
здійснюється на підставі дозволу,
наданого Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування, відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, крім випадків, коли
особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
Відповідно до частини 2 статті 123
Земельного Кодексу України особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки. У клопотанні
зазначаються орієнтовний розмір
земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 124 Земельного
кодексу України передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 134 ЗК України
визначено, що не підлягають продажу на
конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі: передачі громадянам земельних
ділянок для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів, для
сінокосіння і випасання худоби, для
З вищенаведених норм вбачається, що
земельна ділянка передається у
користування за рішенням органу
місцевого самоврядування або органу
виконавчої влади. Таке рішення
приймається на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), складання
означеної документації можливе лише на
підставі дозволу на розробку такої
Відповідач є уповноваженим органом, що
повинен за клопотанням громадян за
умови надання необхідного пакету
документів видавати означені дозволи.
Згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
З огляду на приписи вищенаведених норм
чинного законодавства, суд вважає, що
відповідач неправомірно відмовив
позивачу в розгляді його заяви від
21.08.2013, з підстав її невідповідності
вимогам розділу IV глави 19 ЗК України та
клопотання від 13.11.2013, посилаючись на
підстави, які не передбачені
положеннями ст. 123 ЗК України.
Разом з тим, відповідач безпідставно
визначив, що право на запитувану
позивачем земельну ділянку
набувається за результатами
проведення земельних торгів,
відповідно до ст.124 ЗК України, оскільки
вказана норма Кодексу є відсильною та
відсилає до положень ст.134 ЗК України,
де зазначено, що земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них у разі передачі громадянам
для ведення фермерського господарства
не підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах).
До того ж, посилання відповідача у
повторне клопотання позивача) на те, що
заяву потрібно формувати відповідно до
Закону України «Про захист
персональних даних», суд вважає
недоцільним, оскільки жодна норма
вказаного Закону не визначає перелік
критеріїв, відповідно до яких, повинні
бути складені заяви/клопотання про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою про
відведення земельної ділянки.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
Пленум Верховного Суду України в своїй
постанові від 16.04.2004 № 7 «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» (із змінами, внесеними згідно з
постановою Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 19.03.2010) роз'яснив, що при
розгляді справ за позовами до органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування в разі незгоди з
рішеннями з питань, віднесених у галузі
земельних відносин до їх компетенції
(зокрема, про відмову в передачі
земельної ділянки у власність чи
користування, у продажі земельної
ділянки, в наданні дозволу і вимог на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки тощо), суд за
наявності підстав для задоволення
позову визнає рішення такого органу
недійсним і зобов'язує його залежно від
характеру спору виконати певні дії,
передбачені його компетенцією (або не
вчиняти чи припинити їх), на захист
порушеного права, як цього вимагає
законодавство, або надає право
позивачеві вчинити певні дії для
усунення порушень його права. Суд
вирішує ці питання по суті, якщо це
відповідає закону (наприклад, визнає
відповідно до частини третьої статті 1
Закону України від 5 червня 2003 р. № 899-ІV
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»
право на земельну частку (пай), якщо
районною (міською) державною
адміністрацією безпідставно
відмовлено у видачі документа, що
посвідчує право на земельну частку
(пай); вирішує відповідно до частини
четвертої статті 7 Закону України від 19
червня 2003 р. № 973-ІV «Про фермерське
господарство» питання про надання
земельної ділянки у власність або
оренду для створення фермерського
господарства, якщо відповідна районна
(міська) державна адміністрація чи
орган місцевого самоврядування
безпідставно відмовили в цьому або,
незважаючи на рішення суду, що
зобов'язує їх розглянути заяву з цього
приводу, не розглядають її за наявності
необхідних документів). В інших
випадках суд не може вирішувати
питання, віднесені до компетенції
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування, зокрема про
передачу земельних ділянок у постійне
користування, оренду, укладення чи
поновлення договору оренди земельної
ділянки, зміну цільового призначення
землі тощо.

Таким чином, дії Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області щодо повернення без розгляду
заяви позивача від 21.08.2013 не
відповідають вимогам п. 1 ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки вчинені відповідачем
не у межах повноважень, та на підставі,
не передбаченій нормами чинного
законодавства.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
заявлених позовних вимог та
зобов'язання Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області повторно розглянути заяву
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 від
21.08.2013 про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, з урахуванням клопотання
позивача від 13.11.2013.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 до Головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області про
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області (49004, Дніпропетровська область,
м. Дніпропетровськ, пр. ім. Кірова, 2)
повторно розглянути заяву фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) від
21.08.2013 про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, з урахуванням клопотання
позивача від 13.11.2013.

В задоволенні решти заявлених позовних
вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 судові витрати по оплаті
судового збору в розмірі 34 (тридцять
чотири) грн. 41 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27
грудня 2013 року.

Суддя О.В. Царікова