Справа № 822/350/14
Суддя: Данилюк У.Т.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/350/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіДанилюк У.Т.
при секретаріГорячій Д.Л. за
участі:представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Славутський комбінат "Будфарфор" до
Хмельницької митниці Міндоходів
про визнання протиправними, скасування
рішення, картки відмови та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
Хмельницької митниці Міндоходів, в
якому просить визнати протиправними та
скасувати рішення від 02.08.2013 року
№400040000/2013/000030/1 та картку відмови
№400040000/2013/00058 від 02.08.2013 року
Хмельницької митниці Державної митної
служби України (митний пост "Славута"),
правонаступником якої є відповідач, а
також зобов'язати Хмельницьку митницю
Міндоходів здійснити митне оформлення
товару за заявленою митною вартістю.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що не погоджується з
винесеними Хмельницькою митницею
карткою відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
рішенням про коригування митної
вартості товарів, оскільки ним були
надані всі необхідні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Вказує, що єдиною підставою для відмови
у митному оформленні є висновки
відповідача щодо відсутності
документів, які підтверджують витрати
на навантаження та обробку оцінюваних
товарів, однак навантаження товару
позивачем (покупцем) не передбачалось,
а обробка товару не здійснювалась,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару (у зв'язку з їх
відсутністю), а тому не потребують
доведення.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з вказаних у
позовній заяві підстав та просив суд
задоволити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні та поданих письмових
запереченнях просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. Зазначив, що подані позивачем
документи до митного оформлення по
митній декларації не містили всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товару та відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
зокрема - витрат на навантаження та
обробку цих товарів. Також вказав на
розбіжності у поданих документах,
оскільки згідно специфікації №7 від
02.08.2013 року до контракту продавець
здійснює поставку товару шляхом
передання призначеному покупцем
перевізнику у названому місці, однак у
договорі доручення №1128 від 25.12.2012 року
про надання
транспортно-експедиторських послуг
обов'язок щодо забезпечення
завантаження, розвантаження
транспортного засобу покладено на
замовника.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 травня 2013 року
між компанією "DEFTRANS" (продавець) та ПАТ
"Славутський комбінат "Будфарфор"
(покупець) було укладено контракт на
поставку №і13/20, відповідно до умов
якого продавець приймає на себе
зобов'язання поставити, а покупець
приймає на себе зобов'язання прийняти
товари, вказані в Специфікації, які є
невід'ємною частиною даного контракту
(п.1.1 контракту); поставка товарів по
цьому контракту повинна виконуватись
по кожному окремому замовленню покупця
на умовах, вказаних в кожній окремій
специфікації до цього контракту (ICC
INCOTERMS 2010) (п.4.1 контракту); асортимент,
кількість, строк поставки та вартість
продукції, яка поставляється,
вказуються в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною цього контракту
(п.5.1 контракту).

Відповідно до специфікації №7 до
контракту №і13/20 від 02.07.2013 року,
продавцем позивачу поставлялися меблі
до ванних кімнат. Умови поставки згідно
даної Специфікації - FCA Odolanow, Poland. На
виконання умов контракту на адресу
позивача був направлений товар
відповідно до інвойсу від 26.07.2013 року
№FЕ/0000022/2013.

З метою здійснення митного оформлення
товару позивач 02.08.2013 року подав до
Хмельницької митниці митну декларацію
№ 400040000/2013/004022 із визначенням митної
вартості товару в розмірі 9448,51 Євро
(ціна товару - 8614,56 Євро).

Однак, відповідачем за зазначеною
митною декларацією було відмовлено у
митному оформленні, а декларанту
запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження числового
значення складових митної вартості
товару та відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
(витрати на навантаження та обробку
товарів), а саме: виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У зв'язку з ненаданням додаткових
документів митний орган прийняв
рішення від 02.08.2013 року №400040000/2013/000030/1
про коригування митної вартості
товарів, застосувавши 6-й резервний
метод визначення митної вартості, на
основі інформації щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено (зокрема,
МД №400040000/2013/003037 від 19.06.2013 року та МД
№400040000/2013/003079 від 20.06.2013 року). Митну
вартість товару було визначено в сумі
17348,76 Євро.

Митним органом також прийнята картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №400040000/2013/00058,
складену 02 серпня 2013 року.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України від 13 березня 2012 року № 4495-VI
(далі - МК України) митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з ч.1-2 ст.53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно вищевказаної картки відмови,
позивачем до митної декларації було
додано: картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами;
міжнародну автомобільну накладну;
документ, що підтверджує вартість
перевезення товару; прейскурант
(прайс-лист) виробника товару;
рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний
лист; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); зовнішньоекономічний
договір (контракт); договори (контракти)
про перевезення; довідку про
проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами; інформацію
про позитивні результати здійснення
фітосанітарного контролю товару;
інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару; резервну позицію; сертифікат
про походження товару загальної форми;
інші некласифіковані документи; копію
митної декларації країни відправлення.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

В рішенні про коригування митної
вартості товарів зазначено, що воно
прийняте внаслідок того, що подані
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
митної вартості товарів та відомостей
щодо ціни, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті (витрати на
навантаження та обробку товарів). В
зв'язку з цим зобов'язано позивача
подати додаткові документи.

Суд враховує, що згідно з ч.3 ст.53 МК
України право митного органу на
витребування у декларанта додаткових
документів наявне, зокрема, у випадку,
якщо документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів. Проте висновок митного органу
щодо наявності даних обставин повинен
бути обґрунтованим.

Відповідачем відмічено, що товариством
до митного оформлення не було надано
документів на підтвердження витрат на
навантаження та обробку оцінюваних
товарів. Суд погоджується з
відповідачем в тому, що згідно ч.10 ст. 58
МК України при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати на
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті.

Однак позивач вказував на те, що
навантаження покупцем товару не
передбачалось умовами Контракту чи
іншими документами, а обробка товару не
здійснювалась, отже, такі платежі ним
не сплачувались, а тому витрати на них
відсутні при визначенні митної
вартості товару.

Не знайшли свого підтвердження й
доводи митного органу про розбіжності
щодо визначених у контракті від 22.05.2013
року умов поставки (обов'язок
навантаження покладено на продавця) та
договором доручення №1128 від 25.12.2012 року
про надання
транспортно-експедиторських послуг
(обов'язок щодо навантаження покладено
на позивача).

Так, договором доручення №1128 від 25.12.2012
року про надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному та міжміському
сполученні (укладеним між
позивачем-замовником та дочірнім
транспортно-експедиційним
підприємством "ІСТ-Захід") було
визначено, що замовник зобов'язується
забезпечити завантаження вантажу (п.3.2.4
договору).

Однак поставка товару відбувалась на
умовах Інкотермс 2000 - FCA, відповідно до
якого передбачено, що якщо постачання
здійснюється в приміщенні продавця, то
продавець несе відповідальність за
відвантаження; якщо назване місце
постачання знаходиться в приміщенні
продавця, постачання вважається
виконаним, коли товар завантажений у
транспортний засіб перевізника,
зазначеного покупцем.

Суд також звертає увагу на те, що
договором доручення №1128 від 25.12.2012 року
не було передбачено обов'язку
завантаження товару саме позивачем, на
нього покладався лише обов'язок
забезпечення такого завантаження. При
цьому постачання товару позивачу його
контрагентом здійснювалась на умовах
Інкотермс 2000 - FCA, згідно якого витрати,
пов'язані з відвантаженням товару на
транспортні засоби, надані покупцем,
бере на себе постачальник.

Під час митного оформлення позивачем
також надавалась довідка від 31.07.2013
року №1151-1311459 про
транспортно-експедиторські витрати
при перевезенні вантажу, в якій
зазначено, що навантаження здійснено
за рахунок вантажовідправника.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Всупереч
наведеній нормі відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
доведено здійснення або обумовленість
здійснення позивачем спірних витрат.
Отже, суд приходить до висновку, що
витрат на навантаження та обробку
товарів позивачем понесено не було.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до ч.1 ст.57 МК України основний метод
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Згідно з ч.2 ст.58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у п.2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу
(ч.3 ст.58 МК України).

Відповідно до п.2 ч.6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Під час розгляду справи судом не
встановлено та відповідачем не
доведено: неповноти чи недостатності
наданих позивачем з митною декларацією
документів та наведених в них
відомостей для цілей застосування 1
методу; наявності визначених ч. 1-2 ст. 58
МК України обмежень для застосування
першого методу та наявності обставин,
визначених ч. 6 ст. 54 МК України для
відмови у митному оформленні товару із
застосуванням першого методу, а тому і
підстав для застосування положень ч. 3
ст. 58 МК України, а саме - підстав для
застосування шостого методу при
недоведеності неможливості
застосування попередніх методів у
митного органу не було.

Крім цього, суд також зазначає, що не
завжди ненадання на вимогу митного
органу зазначених ним документів надає
право митному органу визначити митну
вартість товару за іншим методом.
Визначення митним органом як
обов'язкових для надання додаткових
документів залежить також від
можливості їх надання декларантом.

Враховуючи викладене, суд вважає
рішення Хмельницької митниці від 02.08.2013
року №400040000/2013/000030/1 про коригування
митної вартості товарів та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №400040000/2013/00058
від 02.08.2013 року протиправними та такими,
що підлягають скасуванню, а
імпортований позивачем товар - таким,
що підлягає митному оформленню за
заявленою митною вартістю відповідно
до декларації від 02.08.2013 року
№400040000/2013/004022.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивачем при поданні позову сплачено
182,70 грн. судового збору за позовну
вимогу майнового характеру та 73,08 грн.
за позовні вимоги немайнового
характеру. Отже, такі витрати
підлягають присудженню на користь
позивача з Державного бюджету України.

Крім цього, згідно з ч.3 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Сума судового збору за заявлену вимогу
майнового характеру становить 1827 грн.,
при цьому, належна сума до сплати при
поданні позову становила 182,70 грн.

Враховуючи те, що задоволенню підлягає
майнова вимога про скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів, решта суми судового збору за
таку вимогу підлягає стягненню з
відповідача (1827 - 182,70 = 1644,30 грн.).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 254 КАС
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Хмельницької митниці
Державної митної служби України
(митний пост "Славута") від 02 серпня 2013
року №400040000/2013/000030/1 про коригування
митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№400040000/2013/00058, складену 02 серпня 2013 року
Хмельницькою митницею Державної
митної служби України (митний пост
"Славута").

Зобов'язати Хмельницьку митницю
Міндоходів вчинити дії з митного
оформлення товару за заявленою
публічним акціонерним товариством
"Славутський комбінат "Будфарфор"
митною вартістю.

Присудити з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" судові витрати у розмірі 255
(двісті п'ятдесят п'ять) грн. 78 коп.
шляхом безспірного списання з
розрахункового рахунку Хмельницької
митниці Міндоходів.

Стягнути судовий збір у сумі 1644 (одна
тисяча шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.
шляхом їх безспірного списання із
рахунку Хмельницької митниці
Міндоходів на користь Державного
бюджету України, зарахувавши за
платіжними реквізитами для сплати
судового збору Хмельницького
окружного адміністративного суду.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19
лютого 2014 року

Суддя/підпис/У.Т. Данилюк"Згідно з
оригіналом" Суддя У.Т. Данилюк