Справа № 824/2781/13-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року м. Чернівці
справа № 824/2781/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді - Анісімова О.В.,

суддів - Левицького В.К., Лелюка О.П.,

секретаря судового засідання -
Кордобан А.В.,

за участю:

представника позивача - Факаса Є.М.

представників відповідача - управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
- Лещенка Д.М., Данилюка В.С.,

представників відповідача - Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області- Гушул В.П.,
Ісаєнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Чернівецький
Хлібокомбінат до управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернівцях, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, Пенсійного фонду
України про визнання дій протиправними
та про визнання протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Чернівецький Хлібокомбінат" (далі -
позивач або ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат") звернулось до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях (далі - відповідач-1),
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькій області (далі -
відповідача-2), Пенсійного фонду
України (далі - відповідач-3, разом -
відповідачі), у якому просить визнати
протиправними дії при винесенні рішень
№5 від 16.01.2013 р., №189 від 15.04.2013 р., №283 від
24.07.2013 р., №1549/09 від 15.02.2013 р., №2377/09 від
14.03.2013 р., №4811/09 від 20.05.2013 р., №7970/09 від
28.08.2013 р., №15574/09-10 від 18.06.2013 р., №26217/09-10
від 02.10.2013 р., №30671/09-10 від 14.11.2013 р. та
визнати протиправними та скасувати
рішень №26217/09-10 від 02.10.2013 р., №15574/09-10 від
18.06.2013 р., №283 від 24.07.2013 р., №7970/09 від
28.08.2013 р., №30671/09-10 від 14.11.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем-1 проведено
перевірку щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
інших платежів, контроль за
нарахуванням та сплатою яких покладено
на Пенсійний фонд України, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з
01.12.2007 р. до 01.12.2012 р., якою виявлені
порушення ст.20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р., №1058-IV (далі -
Закон №1058) в частині не своєчасної
сплати авансових платежів у вигляді
сум страхових внесків. У зв'язку із
зазначеним відповідачем-1 винесено
рішення про застосування фінансових
санкцій за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків. Позивач вважає
таке рішення протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, у зв'язку із чим
ним це рішення оскаржено в
адміністративному порядку до
вищестоящих органів Пенсійного фонду
України. У ході адміністративного
оскарження органами Пенсійного фонду
України приймались рішення, які не у
повному обсязі захистили порушене, на
думку позивача, його право, що
обумовило звернення до суду. Позивач
вважає, що при вчиненні оскаржуваних
дій та при винесенні оскаржуваних
рішень органи Пенсійного фонду України
порушили норми матеріального права, а
саме застосували фінансову санкцію на
підставі скасованої норми; при
прийнятті в ході адміністративного
оскарження рішень, діяли всупереч
нормативно визначеній процедурі.

Відповідачі щодо задоволення позову
заперечили.

У судовому засіданні представник
позивача суду пояснив наступне.

Так, у період часу з 10.12.2012 р. по 28.12.2012 р.
відповідач-1 провів перевірку ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат" щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на Пенсійний
фонд України, а також достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 01.12.2007 р. до 01.12.2012 р., яка
задокументована актом перевірки №405
від 28.12.2012 р.

Перевіркою в діяльності позивача у т.ч.
виявлені порушення ст.20 Закону №1058 в
частині не своєчасної сплати авансових
платежів у вигляді сум страхових
внесків. У зв'язку із виявленими
порушеннями відповідачем-1 16.01.2013 р.
прийнято рішення №5 про застосування
фінансових санкцій за несплату,
неповну або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків, яким до позивача застосовано
штраф у розмірі 656262,13 грн.

Позивач вважає таке рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, так як норма, на підставі
якої застосовано цей штраф, є
скасованою.

У зв'язку із зазначеним, позивачем
рішення №5 від 16.01.2013 р. оскаржене в
адміністративному порядку до
вищестоящого органу Пенсійного фонду
України. Вищестоящими органами
Пенсійного фонду України це рішення
було скасовано та прийняті нові
рішення, якими також до позивача
застосовано штраф на остаточну суму
505980,95 грн.

Позивач вважає, що при винесенні рішень
під час адміністративного оскарження
рішення №5 від 16.01.2013 р. органи
Пенсійного фонду України діяли
протиправно так, як ними порушено
Порядок розгляду органами Пенсійного
фонду України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв страхувальників при узгодженні
ними вимоги про сплату недоїмки із
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове страхування,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України №21-2 від 19.12.2003
р. (далі - Порядок №21-2) в частині
повторного розгляду звернення одним і
тим ж органом Пенсійного фонду України
від одного і того ж скаржника з одного
того ж питання.

Крім цього, представник позивача
вважає, що органи Пенсійного фонду
України не мали правових підстав
приймати будь-яке рішення щодо
застосування до ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат" штрафу за несвоєчасну
сплату авансових платежів у вигляді
сум страхових внесків, так як норма на
підставі якої його можна було
застосувати (ч.9 ст.106 Закону №1058)
скасована.

Також, представник позивача вважає, що
органами Пенсійного фонду України не
вірно визначено розмір застосованих до
позивача фінансових санкцій, звернув
увагу суду на те, що у текстах
оскаржуваних рішень не наведено
арифметичних чи економічних
розрахунків суми застосованої санкції.

Крім цього, представник позивача
вважає, що при прийнятті оскаржуваних
рішень органи Пенсійного фонду України
діяли всупереч критеріїв прийняття
рішень суб'єктами владних повноважень,
які зазначенні у ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), а саме критерію
розумності та пропорційності.

У зв'язку із зазначеним представник
позивача просив суд визнати
протиправними дії відповідачів при
винесенні рішень №5 від 16.01.2013 р., №189
від 15.04.2013 р., №283 від 24.07.2013 р., №1549/09 від
15.02.2013 р., №2377/09 від 14.03.2013 р., №4811/09 від
20.05.2013 р., №7970/09 від 28.08.2013 р., №15574/09-10 від
18.06.2013 р., №26217/09-10 від 02.10.2013 р., №30671/09-10
від 14.11.2013 р. та визнати протиправними
та скасувати рішення відповідачів
№26217/09-10 від 02.10.2013 р., №15574/09-10 від 18.06.2013
р., №283 від 24.07.2013 р., №7970/09 від 28.08.2013 р.,
№30671/09-10 від 14.11.2013 р.

Представники відповідача-1 суду
пояснили наступне.

Так, вважають, що при проведенні,
організації перевірки ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат" та при
прийнятті за її наслідками рішення
діяли на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, встановлений Законом №1058
та Порядком №21-2.

Перевіркою в діяльності позивача у т.ч.
виявлені порушення ст.20 Закону №1058 в
частині не своєчасної сплати авансових
платежів у вигляді сум страхових
внесків, внаслідок чого до нього
рішенням №5 від 16.01.2013 р., на підставі ч.9
ст.106 Закону №1058 застосовано штраф.

Право на застосування даного штрафу
органам Пенсійного фонду України
надано у т.ч. пп.6 п.7 р.VIII Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р.,
№2464-VI (далі - Закон №2464).

Будь-яких порушень вимог Порядку №21-2
відповідач-1 при прийнятті
оскаржуваного рішення не допускав.

Позивачем рішення №5 від 16.01.2013 р.
оскаржувалось в адміністративному
порядку до вищестоящих органів
Пенсійного фонду України, і воно двічі
було скасовано, у зв'язку із невірним
розрахунком суми штрафу. 24.07.2013 р.
відповідачем-1 прийнято рішення №283 про
застосування фінансових санкцій за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків, яким до позивача застосовано
остаточний штраф у сумі 505980,95 грн.
Зазначене рішення в ході
адміністративного оскарження залишене
без змін.

Також, представники відповідача-1 суду
пояснили, що акт перевірки
уповноваженими представниками
позивача підписано без зауважень.

На уточнююче запитання суду щодо того,
чому при розрахунку штрафу, який
застосований до позивача рішенням №5
від 16.01.2013 р., за основу бралась сума
нарахованої заробітної плати, а при
розрахунку штрафу, який застосований
до позивача рішенням №283 від 24.07.2013 р.,
за основу бралась сума виплаченої
заробітної плати, представник
відповідача-1 Алексєєва Н.В. у судовому
засіданні, яке відбулось 10.01.2014 р., суду
пояснила, що відповідно до положень
чинного законодавства України при
розрахунку штрафу у даному разі
необхідно було брати за основу суму
нарахованої, а не виплаченої
заробітної плати. При розрахунку
штрафу, який застосований до позивача
рішенням №283 від 24.07.2013 р., за основу
бралась сума виплаченої заробітної
плати виключно внаслідок скасування
Пенсійним фондом України рішення
міського управління, що є не
правильним.

Разом з цим, представник відповідача-1
Данилюк В.С. у судовому засіданні, яке
відбулось 13.02.2014 р. суду пояснив, що при
розрахунку штрафу, який застосований
до позивача рішенням №283 від 24.07.2013 р.,
за основу бралась сума виплаченої
заробітної плати у зв'язку із колізіями
у законодавстві, при цьому відповідач-1
використовував норми, які покращують
права ПАТ "Чернівецький Хлібокомбінат"
.

Представники відповідача-2 у судовому
засіданні суду надали аналогічні
пояснення тим, які надали представники
відповідача-1.

Зокрема, вважають, що перевірка ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат" проведена
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб встановлений Законом №1058 та
Порядком №21-2. Прийняті за її
наслідками рішення, які є чинними на
день розгляду справи у суді, є
законними. Штраф до позивача
застосований за порушення ним ст.20
Закону №1058 в частині не своєчасної
сплати авансових платежів у вигляді
сум страхових внесків, на підставі ч.9
ст.106 Закону №1058 із врахуванням
положень пп.6 п.7 р.VIII Закону №2464.

При цьому суду пояснили, що відповідно
до судової практики Верховного Суду
України, органи Пенсійного фонду
України уповноважені застосовувати до
суб'єктів господарювання штрафи на
підставі ч.9 ст.106 Закону №1058 за
порушення норм цього Закону.

Представник відповідача-3 у судове
засідання не з'явився. Разом з цим від
нього до суду надійшло заперечення на
позов, згідно змісту яких він позов не
визнає та просить відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. Крім цього, представник
відповідача-3 просить суд розглянути
справу без його участі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали,
всебічно та повно з'ясувавши обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Так, у період часу з 10.12.2012 р. по 28.12.2012 р.
відповідач-1 провів перевірку ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат" щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на Пенсійний
фонд України, а також достовірності
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 01.12.2007 р. до 01.12.2012 р., яка
задокументована актом перевірки №405
від 28.12.2012 р.

Перевіркою в діяльності позивача
виявлені у т.ч. порушення ст.20 Закону
№1058 в частині не своєчасної сплати
авансових платежів у вигляді сум
страхових внесків, у зв'язку із чим
16.01.2013 р. відповідачем-1 прийнято
рішення №5 про застосування фінансових
санкцій за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків, яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 656262,13 грн.

Позивачем зазначене рішення 31.01.2013 р.
оскаржене в адміністративному порядку
до відповідача-2.

15.02.2013 р. відповідач-2 прийняв рішення
№1549/09 про продовження строків розгляду
скарги до 29.03.2013 р.

14.03.2013 р. відповідач-2 прийняв рішення
№2377/09 про результати розгляду скарги,
яким скасував рішення відповідача-1 №5
від 16.01.2013 р. та зобов'язав відповідача-1
винести нове рішення з урахуванням
вимог діючого законодавства. Підставою
для скасування рішення №5 від 16.01.2013 р.
став невірний розрахунок розміру
штрафу.

15.04.2013 р. відповідач-1 прийняв рішення
№189 про застосування фінансових
санкцій за несплату, неповну або
несвоєчасну сплату авансових платежів
із страхових внесків, яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 641711,82 грн.

Дане рішення позивачем скаргою від
30.04.2013 р. оскаржене в адміністративному
порядку до відповідача-2.

20.05.2013 р. відповідачем-2 прийнято
рішення №4811/09 про результати розгляду
скарги, яким скаргу ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат" залишено без
задоволення, а рішення відповідача-1
№189 від 15.04.2013 р. без змін.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
позивач 27.05.2013 р. в адміністративному
порядку оскаржив рішення відповідача-1
№189 від 15.04.2013 р. до відповідача-3.

Рішенням від 18.06.2013 р., №15574/09-10 про
результати розгляду скарги
відповідач-3 рішення відповідача-1 №189
від 15.04.2013 р. та рішення відповідача-2
№4811/09 від 20.05.2013 р. скасував,
задовольнивши тим самим скаргу
позивача. Крім цього, цим рішенням
відповідач-3 зобов'язав відповідача-1
винести нове рішення з урахуванням
вимог діючого законодавства. Підставою
для скасування став невірний
розрахунок сум штрафу.

При цьому суд зазначає, що в рішенні від
18.06.2013 р. №15574/09-10 відповідач-3 не вказав,
у чому саме полягає невірність
розрахунку сум штрафу, який
застосований до позивача рішенням
відповідача-1 №189 від 15.04.2013 р.

24.07.2013 р. відповідач-1, на виконання
вимог рішення відповідача-3 від 18.06.2013
р., №15574/09-10, прийняв рішення №283 про
застосування фінансових санкцій за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків, яким до позивача застосовано
штраф у розмірі 505980,95 грн.

09.08.2013 р. це рішення позивачем в
адміністративному порядку оскаржено
до відповідача-2.

За наслідками розгляду скарги
позивача, 28.08.2013 р. відповідачем-2
прийнято рішення №7970/09 про результати
розгляду скарги, яким рішення
відповідача-1 №283 від 24.07.2013 р. залишено
без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
позивач 11.09.2013 р. в адміністративному
порядку оскаржив рішення відповідача-1
№283 від 24.07.2013 р. та рішення
відповідача-2 №7970/09 від 28.08.2013 р. до
відповідача-3.

02.10.2013 р. відповідач-3 прийняв рішення
№26217/09-10 про продовження строків
розгляду скарги до 14.11.2013 р.

14.11.2013 р. відповідач-3 прийняв рішення
№30671/09-10 про результати розгляду
скарги, яким рішення відповідача-1 №283
від 24.07.2013 р. та рішення відповідача-2
№7970/09 від 28.08.2013 р. залишив без змін, а
скаргу позивача - без задоволення.

Відповідно до змісту вищенаведених
скарг позивача, підставою для
скасування рішень органів Пенсійного
фонду України було, на його думку те, що
ними протиправно застосовано штраф на
підставі ч.9 ст.106 Закону №1058, яка на
момент перевірки була скасованою.

При цьому суд зазначає, що ні у скаргах,
ні у позовній заяві позивач не
спростовував сам факт наявності
порушення ним вимог ст.20 Закону №1058 в
частині не своєчасної сплати авансових
платежів у вигляді сум страхових
внесків. Акт перевірки №405 від 28.12.2012 р.
підписаний уповноваженими особами
позивача без зауважень.

У судовому засіданні представник
позивача суду пояснив, що на його думку
в акті перевірки №405 від 28.12.2012 р.
невірно визначена сума виплаченої
заробітної плати працівникам ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат", з
загального розміру якої визначалась
сума штрафу, на підтвердження чого
надав суду копії відомості по рахунку
661 розрахунки за заробітну плату за 2010
р.

У зв'язку із цим, судом витребувано
первинні документи, які підтверджують
розміри нарахування та виплати
заробітної плати працівникам ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат". Однак,
представником позивача суду надано
виключно відомості на виплату грошей
за 2010 р., які охоплюють лише виплату
грошей постійним працівникам ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат", хоча на
підприємстві працювали люди і на
підставі цивільно-правових договорів,
що не заперечується представником
позивача. Інші документи згідно акту
про знищення документів і справ, що не
підлягають зберіганню №1 від 15.01.2014 р.
були знищенні.

Внаслідок зазначеного, суд не має
можливості, самостійно, у повному
обсязі на підставі первинних
документів визначити розміри
заробітних плат осіб, які отримували
її, працюючи на ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат", як на постійній основі,
так і на підставі цивільно-правових
договорів.

За таких обставин, враховуючи, що по
своїй правовій природі акт перевірки
№405 від 28.12.2012 р. є джерелом доказової
інформації, він підписаний без
зауважень уповноваженими особами
позивача, які у ньому в т.ч. підтвердили,
що первинні документи, використані при
проведенні перевірки, достовірні,
надані в повному обсязі, а додаткових
(інших) документів, що свідчать про
діяльність платника за період, що
перевіряється, немає, а також те, що
позивач у судовому засіданні не надав
належних доказів, які підтверджують
правомірність його позиції, суд вважає,
що сума виплаченої заробітної плати
працівникам ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат", яка відображена в акті
перевірки, є правильною.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дії відповідачів при
винесенні рішень №5 від 16.01.2013 р., №189
від 15.04.2013 р., №283 від 24.07.2013 р., №1549/09 від
15.02.2013 р., №2377/09 від 14.03.2013 р., №4811/09 від
20.05.2013 р., №7970/09 від 28.08.2013 р., №15574/09-10 від
18.06.2013 р., №26217/09-10 від 02.10.2013 р., №30671/09-10
від 14.11.2013 р.

Так, відповідно до пп.5 п.4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 384/2011 (в редакції чинній на
момент проведення перевірки),
Пенсійний фонд України у т.ч. здійснює
контролю за додержанням законодавства
про збір та ведення обліку єдиного
внеску, про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
правильністю нарахування, обчислення,
повнотою і своєчасністю сплати єдиного
внеску, страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інших платежів,
призначенням (перерахунком) і виплатою
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та іншими виплатами, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, інших джерел, визначених
законодавством; застосовує фінансові
санкції, передбачені законом. Тобто, з
викладеного слідує, що відповідач-1
уповноважений був здійснювати
вищезазначену перевірку ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат".

Законом №1058 визначено принципи, засади
і механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.6 ст.20 Закону №1058
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом є: для
страхувальників, зазначених у пунктах
1, 2, 4 статті 14 цього Закону, -
календарний місяць; для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону, - квартал.

При цьому в разі здійснення протягом
базового звітного періоду виплат
(виплати доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, страхувальники одночасно з
видачею зазначених сум зобов'язані
сплачувати авансові платежі у вигляді
сум страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід).

У разі недостатності у страхувальника
коштів для здійснення в повному обсязі
виплати заробітної плати (доходу) та
одночасної сплати відповідних
авансових платежів виплата зазначених
сум та сплата страхових внесків
здійснюється в пропорційних розмірах у
порядку, визначеному правлінням
Пенсійного фонду.

У разі несплати авансових платежів до
страхувальників застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Перевіркою відповідачем-1 ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат" в
діяльності останнього встановлено, що
при виплаті заробітної плати
працівникам через касу за 2010 рік
страхові внески до Пенсійного фонду
України за ставкою 4-33,2% одночасно з
виплатою даних коштів не перераховано,
або перераховано не в повному обсязі, з
врахуванням переплати на дату, що
передує виплаті заробітної плати за
перевіряємий період, на загальну суму
1312524,25 грн. Зазначене у судовому
засіданні не заперечив і представник
позивача.

Тобто, у даному разі має місце
порушення позивачем ч.6 ст.20 Закону №1058,
в частині зобов'язання сплачувати
авансові платежі у вигляді сум
страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід), що в силу положень цієї ж статті
зобов'язує орган Пенсійного фонду
України застосувати фінансову санкцію
до ПАТ "Чернівецький Хлібокомбінат".

Відповідно до п.7 ч.9 ст.106 Закону №1058 (в
редакції, чинній на момент вчинення
позивачем порушення) виконавчі органи
Пенсійного фонду за несплату, неповну
або несвоєчасну сплату авансових
платежів із страхових внесків,
застосовують до страхувальників штраф
у розмірі 50 відсотків сум несплачених
або своєчасно не сплачених авансових
платежів.

Зазначена норма була виключена із
Закону №1058 згідно Закону №2464, а саме з
01.01.2011 р.

Однак, відповідно до абз.5,6 п.7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону №2464 стягнення заборгованості
із сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких на 1 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Тобто, аналізуючи зазначені положення
Закону №2464, слід прийти до висновку, що
після набрання ним чинності за
органами Пенсійного фонду України
збережено повноваження щодо
застосування фінансових санкцій за
несплату заборгованості по страхових
внесках, яка виникла до 01.01.2011 р.
Зазначена правова позиція суду
узгоджується з правовими позиціями
Верховного Суду України, які викладені
в його постановах від 03.12.2013 р., 15.10.2013 р.,
26.03.2013 р.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачі по справі були
уповноважені приймати оскаржувані
рішення, якими до позивача
застосовувався штраф, згідно положень
п.7 ч.9 ст.106 Закону №1058.

Порядок застосування штрафу
визначений ст.106 Закону №1058 та розділом
9 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р., №21-1 (далі - Інструкція №21-1) .

Дослідженням матеріалів справи
встановлено, що при прийнятті
оскаржуваних рішень органи Пенсійного
фонду України процедуру їх прийняття,
яка нормативно визначена Законом №1058
та Інструкцією №21-1, не порушили.

Порядком №21-2 визначено процедуру
подання та розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг
страхувальників при узгодженні ними
вимог про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, оскарженні рішень про
нарахування пені та накладення
фінансових санкцій, передбачених ч.9
ст.106 Закону №1058.

Дослідженням матеріалів справи
встановлено, що відповідачами при
розгляді вищезазначених скарг
позивача положення Порядку №21-2 не були
порушені.

При цьому суд зазначає, що відповідно
до п.1.8 Порядку №21-2 не розглядаються
повторні звернення одним і тим же
органом Пенсійного фонду від однієї і
тієї ж особи з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті. Позивач
вважає, що зазначена норма у
досліджених правовідносин була
порушена.

Суд не погоджується із такою позицією
позивача, так як дослідженням
матеріалів справи встановлено, що
відповідачем-1 повторні звернення від
однієї і тієї ж особи з одного і того ж
питання, якщо перше вирішено по суті, не
розглядалось.

Так, дійсно відповідачем-3 рішенням від
18.06.2013 р., №15574/09-10 про результати
розгляду скарги скасовані рішення
відповідача-1 №189 від 15.04.2013 р. та
рішення відповідача-2 №4811/09 від 20.05.2013
р., при цьому відповідача-1 зобов'язано
винести нове рішення з урахуванням
вимог діючого законодавства. Крім
цього, 14.03.2013 р. відповідач-2 прийняв
рішення №2377/09 про результати розгляду
скарги, яким скасував рішення
відповідача-1 №5 від 16.01.2013 р. та
зобов'язав відповідача-1 винести нове
рішення з урахуванням вимог діючого
законодавства.

У даному разі відповідач-2 та
відповідач-3 при зобов'язанні
відповідача-1 винести нове рішення з
урахуванням вимог діючого
законодавства, діяли на підставі п.6.3.
Порядку №21-2, відповідно до змісту
якого, у разі повного або часткового
задоволення скарги в рішенні даються
розпорядження органу Пенсійного фонду,
рішення якого скасовано повністю або в
певній частині, про вчинення
відповідних дій.

Тобто, при прийнятті відповідачем-1
рішень, після скасування його
первинних рішень вищестоящими
органами Пенсійного фонду України, він
діяв відповідно до розпоряджень, які по
своїй правовій природі є відмінними
від повторного звернення.

Отже, з викладеного слідує, що
відповідачі при винесенні рішень №5
від 16.01.2013 р., №189 від 15.04.2013 р., №283 від
24.07.2013 р., №2377/09 від 14.03.2013 р., №4811/09 від
20.05.2013 р., №7970/09 від 28.08.2013 р., №15574/09-10 від
18.06.2013 р., №30671/09-10 від 14.11.2013 р., в частині
дотримання процедури їх прийняття,
діяли правомірно.

Позивач також вважає, що відповідач-2 та
відповідач-3 діяли неправомірно при
прийняття рішень №1549/09 від 15.02.2013 р. та
№26217/09-10 від 02.10.2013 р., якими продовжено
строки розгляду скарг позивача.

Суд не погоджується із такою позицією
позивача, так як відповідно до абз.2 п.5.1
Порядку №21-2 орган Пенсійного фонду
може прийняти рішення про продовження
строків розгляду скарги
страхувальника, банку, організації, яка
здійснює виплату і доставку пенсій,
понад строки, визначені в абзаці
першому цього пункту (протягом
двадцяти календарних днів від дня
отримання скарги страхувальника) , але
не більше шістдесяти календарних днів,
та письмово повідомити про це
страхувальника, банк, організацію, яка
здійснює виплату і доставку пенсій, до
закінчення двадцятиденного строку.

Тобто, при винесенні рішень №1549/09 від
15.02.2013 р. та №26217/09-10 від 02.10.2013 р.
відповідач-2 та відповідач-3 керувались
Порядком №21-2, про що письмово
повідомили позивача.

За таких обставин, суд вважає, що при
прийнятті рішень №1549/09 від 15.02.2013 р. та
№26217/09-10 від 02.10.2013 р. відповідач-2 та
відповідач-3 діяли правомірно.

Щодо визнання протиправними та
скасувати рішень №26217/09-10 від 02.10.2013 р.,
№15574/09-10 від 18.06.2013 р., №283 від 24.07.2013 р.,
№7970/09 від 28.08.2013 р., №30671/09-10 від 14.11.2013 р.
суд зазначає наступне.

Рішення відповідача-3 №26217/09-10 від 02.10.2013
р.

Як встановлено судом вище, рішенням
№26217/09-10 від 02.10.2013 р. відповідач-3
продовжив строки розгляду скарги
позивача, при цьому він діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб встановлений абз.2 п.5.1 Порядку
№21-2. Порушень прав позивача при
винесенні цього рішення не відбулось.

За таких обставин, суд вважає рішення
відповідача-3 №26217/09-10 від 02.10.2013 р.
законним та таким, що не підлягає
скасуванню.

Рішення №15574/09-10 від 18.06.2013 р.

Як встановлено судом вище, рішенням від
18.06.2013 р., №15574/09-10 про результати
розгляду скарги відповідач-3 рішення
відповідача-1 №189 від 15.04.2013 р. та
рішення відповідача-2 №4811/09 від 20.05.2013 р.
скасував, задовольнивши тим самим
скаргу позивача. Крім цього, цим
рішенням відповідач-3 зобов'язав
відповідача-1 винести нове рішення з
урахуванням вимог діючого
законодавства.

При винесенні цього рішення
відповідач-3 діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб встановлений
Порядком №21-2.

Зокрема, відповідно до п.5.4 Порядку №21-2
орган Пенсійного фонду при розгляді
скарги страхувальника, банку,
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, перевіряє законність
і обґрунтованість рішення, що
оскаржується, і приймає у т.ч. рішення,
яким скасовує рішення, яке
оскаржується, і задовольняє скаргу
страхувальника, банку, організації, яка
здійснює виплату і доставку пенсій.

Зазначеним оскаржуваним рішенням
відповідачем-3 скасовано рішення
нижчестоящих органів Пенсійного фонду
України та відповідно до п.6.3 Порядку
№21-2 дано обов'язкове для них
розпорядження.

По своїй структурі рішення №15574/09-10 від
18.06.2013 р. відповідає вимогам п.6.2 Порядку
№21-2. При цьому суд зазначає, що його
мотивувальна частина є недостатньо
повною, в частині обґрунтування
невірності розрахунку сум штрафу, який
застосований до позивача рішенням
відповідача-1 №189 від 15.04.2013 р., однак
зазначена неповнота не може бути
підставою для його скасування.

За таких обставин суд вважає, що
рішення відповідача-3 №15574/09-10 від 18.06.2013
р. є законним та не підлягає скасуванню.

Рішення №283 від 24.07.2013 р.

Як встановлено судом вище 24.07.2013 р.
відповідач-1, на виконання вимог
рішення відповідача-3 від 18.06.2013 р.,
№15574/09-10, прийняв рішення №283 про
застосування фінансових санкцій за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату авансових платежів із страхових
внесків, яким до позивача застосовано
штраф у розмірі 505980,95 грн.

У судовому засіданні встановлено, що
при визначенні суми штрафу відповідач-1
за базову суму, з якої вираховувалась
сума штрафу, використовував виплачену
працівникам ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат" заробітну плату. При
цьому суд зазначає, що при винесенні
первинних рішень про застосування до
позивача фінансових санкцій, за базову
суму, з якої вираховувалась сума
штрафу, відповідач-1 використовував
нараховану суму заробітної плати.

Позивач вважає таке рішення
протиправним, у т.ч. внаслідок
невірного розрахунку суми
застосованого до нього штрафу. У цій
частині суд погоджується із позицією
позивача, та вважає, що при визначенні
суми штрафу відповідачем-1 допущена
методологічна помилка, яка призвела до
невірного нарахування.

Так, по своїй правовій природі
авансовий платіж, сплата якого
передбачена ч.6 ст.20 Закону №1058, є сумою
страхового внеску, що підлягає
нарахуванню на виплати (дохід) в разі
здійснення протягом базового звітного
періоду виплат, а тому порядок його
нарахування визначений ст.19 Закону
№1058.

Згідно із ч.1 ст.19 Закону №1058 страхові
внески до солідарної системи
нараховуються для роботодавця - на суми
фактичних витрат на оплату праці
(грошового забезпечення) працівників,
що включають витрати на виплату
основної і додаткової заробітної плати
та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, у тому числі в
натуральній формі, які визначаються
згідно з нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону №1058 (в
редакції, чинній на момент вчинення
позивачем порушення) страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в
частинах першій та другій цієї статті,
які не зменшені на суму податків, інших
обов'язкових платежів і внесків, що
відповідно до законодавства
сплачуються із зазначених сум, та суми
утримань, що здійснюються відповідно
до законодавства або за договорами
позики, придбання товарів та виплат
тощо або на інші цілі за дорученням
отримувача.

Аналізуючи вищезазначені положення
Закону №1058 слід прийти до висновку, що
страховий внесок нараховується саме на
суми нарахованої заробітної плати, про
що свідчить вираз «які не зменшені на
суму податків, інших обов'язкових
платежів і внесків, що відповідно до
законодавства сплачуються із
зазначених сум, та суми утримань, що
здійснюються відповідно до
законодавства або за договорами
позики, придбання товарів та виплат
тощо або на інші цілі за дорученням
отримувача», а тому при визначенні суми
штрафу відповідач-1 за базову суму, з
якої вираховувалась сума штрафу
зобов'язаний був використовувати
розмір нарахованої працівникам ПАТ
"Чернівецький Хлібокомбінат"
заробітної плати, а не виплаченої, яка є
зменшеною на суму податків та інших
обов'язкових платежів.

Зазначене також слідує із положень
розділу 4 Інструкції №21-1, згідно якої
при визначенні розміру страхового
внеску за основу береться заробітна
плата не зменшена на суму податків та
інших обов'язкових платежів.

У зв'язку із тим, що відповідачем-1 при
розрахунку суми штрафу за основу
бралась сума штрафу зменшена на суму
податків та інших обов'язкових
платежів, ним не вірно здійснено
відповідний розрахунок та
неправомірно застосовано до позивача
штраф у розмірі 505980,95 грн.

При прийнятті рішення по справі у цій
частині суд виходить із того, що з боку
позивача мали місце порушення вимог ч.6
ст.20 Закону №1058, у частині зобов'язання
сплачувати авансові платежі у вигляді
сум страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід), однак відповідачем-1
неправильно, всупереч положень ч.5 ст.19
Закону №1058, розраховано суму штрафу.

Суд, враховуючи виключну компетенцію
органу Пенсійного фонду України
приймати рішення про застосування
фінансових санкцій, вважає не можливим
самостійно визначити розмір штрафних
санкцій за порушення ПАТ "Чернівецький
Хлібокомбінат" вимог ч.6 ст.20 Закону
№1058, так як при цьому він на себе
перебере не властиву йому функцію
органу контролю.

За таких обставин, суд вважає рішення
відповідача-1 №283 від 24.07.2013 р.
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню. При цьому суд зазначає, що
скасування даного рішення не позбавляє
відповідача-1 права винести нове
рішення про застосування фінансових
санкцій, штраф по якому буде
розрахований відповідно до положень
Закону №1058.

Рішення №7970/09 від 28.08.2013 р. та рішення
№30671/09-10 від 14.11.2013 р.

Як встановлено судом вище дані рішення
були прийняті відповідно
відповідачем-2 та відповідачем-3, за
наслідками розгляду скарг позивача на
рішення відповідача-1 №283 від 24.07.2013 р.

Цими рішеннями рішення відповідача-1
№283 від 24.07.2013 р. залишено без змін, а
скарги позивача - без задоволення.

Дослідження процедури прийняття
рішень №7970/09 від 28.08.2013 р. та №30671/09-10 від
14.11.2013 р. встановлено, що вони прийняті
на підставі та відповідно до
повноважень встановлених Порядком
№21-2, у зв'язку із чим вище судом
встановлено, що при їх прийнятті
відповідач-2 та відповідач-3 діяли
правомірно.

Однак по своєму змісту вони є не
обґрунтованими, так як залишили в силі
неправомірне рішення відповідача-1 №283
від 24.07.2013 р., яке по відношенню до них є
первинним.

У зв'язку із тим, що первинне рішення
відповідача-1 №283 від 24.07.2013 р. є
протиправним та підлягає скасуванню, з
метою встановлення законності та
недопущення у подальшому ймовірних
зловживань сторін у справі під час
виконання цього рішення суду
(встановлення юридичної чистоти), суд
вважає за необхідним визнати
протиправними та скасувати рішення
№7970/09 від 28.08.2013 р. та №30671/09-10 від 14.11.2013
р., які є похідними від неправомірного
рішення №283 від 24.07.2013 р.

Таким чином, аналізуючи викладене суд
прийшов до висновку, що позов
публічного акціонерного товариства
"Чернівецький Хлібокомбінат" до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, Пенсійного фонду
України про визнання протиправними дії
при винесенні рішень №5 від 16.01.2013 р.,
№189 від 15.04.2013 р., №283 від 24.07.2013 р., №1549/09
від 15.02.2013 р., №2377/09 від 14.03.2013 р., №4811/09
від 20.05.2013 р., №7970/09 від 28.08.2013 р., №15574/09-10
від 18.06.2013 р., №26217/09-10 від 02.10.2013 р.,
№30671/09-10 від 14.11.2013 р. та визнання
протиправними та скасувати рішень
№26217/09-10 від 02.10.2013 р., №15574/09-10 від 18.06.2013
р., №283 від 24.07.2013 р., №7970/09 від 28.08.2013 р.,
№30671/09-10 від 14.11.2013 р. - підлягає
частковому задоволенню.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Чернівецький
Хлібокомбінат" до управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернівцях, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області, Пенсійного фонду
України задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати:

- рішення управління Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях №283 від 24.07.2013 р.;

- рішення Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькій області №7970/09 від 28.08.2013
р.;

- рішення Пенсійного фонду України
№30671/09-10 від 14.11.2013 р.

У задоволенні позовних вимог щодо
визнання протиправним та скасування
рішення Пенсійного фонду України
№26217/09-10 від 02.10.2013 р. та №15574/09-10 від
18.06.2013 р., а також щодо визнання
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
при винесенні рішень №5 від 16.01.2013 р.,
№189 від 15.04.2013 р., №283 від 24.07.2013 р.,
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькій області при
винесенні рішень №1549/09 від 15.02.2013 р.,
№2377/09 від 14.03.2013 р., №4811/09 від 20.05.2013 р.,
№7970/09 від 28.08.2013 р., Пенсійного фонду
України при винесенні рішень №15574/09-10
від 18.06.2013 р., №26217/09-10 від 02.10.2013 р. -
відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя
О.В. Анісімов

Судді
В.К. Левицький

О.П. Лелюк

Повний текст постанови складено 18.02.2014
р.