Справа № 585/4628/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 585/4628/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Ромнах та Роменському
районі Сумської області на постанову
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 13.01.2014р. по
справі № 585/4628/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ромнах та Роменському
районі Сумської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії державного службовця,

ВСТАНОВИЛА:

24.12.2013 року позивач - ОСОБА_1, звернувся
до Роменського міськрайонного суду
Сумської області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Ромнах та Роменському
районі Сумської області, в якому просив
суд: визнати неправомірними дії УПФУ в
м. Ромнах та Роменському районі та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії державного
службовця з 01 квітня 2011 р. з урахуванням
включення до розрахунку пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення
і соціально-побутові потреби та суми
індексації заробітної плати за період
з 01 липня 2008 р. по 30 червня 2010 р. всього
на суму 18578,23 грн. в розмірі 90%, а також
зобов'язати відповідача виплатити
недоплачену за період з 01 квітня 2011 р.
суму пенсії та звернути постанову до
негайного виконання у розмірі всіх
належних виплат.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
постановою Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 13.01.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ромнах та Роменському районі від 18
грудня 2013 року у перерахунку пенсії
ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з
05 вересня 2012 року, з урахуванням
включення до розрахунку пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення
і соціально-побутові потреби та суми
індексації заробітної плати за період
з 01 липня 2008 року по 30 червня 2010 року
всього на суму 18578, 23 грн. в розмірі 90 %.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області
виплатити ОСОБА_1 недоплачену за період
з 05 вересня 2012 року суму пенсії у
розмірі всіх належних виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії в
частині зобов'язання Управління
Пенсійного Фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі здійснити
перерахунок пенсії за період з 01 квітня
2011 р. по 05 вересня 2012 р. залишено без
розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Роменського міськрайонного суду
Сумської області від 13.01.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 33, п. 6, ч. 1 ст. 37
Закону України "Про державну службу",
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року № 865
"Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач по справі ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Ромнах та Роменському районі
Сумської області, і отримує пенсію за
віком з 14 липня 2010 р. на підставі Закону
України "Про державну службу" (а.с. 7).

11 грудня 2013 р. Роменською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Сумської області позивачу видано
довідку про складові заробітної плати
за останні 24 календарні місяці роботи
підряд перед зверненням за пенсією, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу" за формою № 5-1 (а.с. 8).

12 грудня 2013 р. на підставі отриманої
довідки позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
раніше призначеної пенсії державного
службовця за віком на підставі ст. 37
Закону України "Про державну службу",
оскільки при призначенні пенсії не
було враховано сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань,
а також індексації заробітної плати з
яких сплачувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період з 01 липня 2008 р. до
30 червня 2010 р., всього на суму 18578,23 грн.
(а.с. 9)

18 грудня 2013 р. відповідач відповідно до
листа № П/79 відмовив позивачу у
здійсненні перерахунку пенсії (а.с. 10).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у перерахунку пенсії,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входять до структури заробітної плати
державного службовця, а отже відмова
відповідача у здійсненні перерахунку
пенсії позивача є неправомірною.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, враховуючи
наступне.

Так, відповідно до ст.37 Закону України
«Про державну службу» (Закон №3723),
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» (Закон №108) встановлено,
що заробітна плата - це винагорода ,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, в
структуру заробітної плати входять:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Згідно з ч.2 ст. 33 Закону №3723, заробітна
плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входили до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (Закон №1788) врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій, відповідно до якої,
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці, на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподаткованого доходу (прибутку),
сукупного оподаткованого доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (Закон №1058) визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема, до такого доходу (заробітної
плати) враховується: сума витрат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності зазначеним
Законом, з яких згідно цього Закону
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше
нараховуються внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Тобто, за змістом наведених норм,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування враховуються в заробіток
(доход) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Наведена правова позиція була
висловлена Верховним Судом в
постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28
травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13,
21-97а13 відповідно) прийнятих в порядку
перегляду судового рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
неврахування при обчисленні пенсії
позивача матеріальної допомоги, з якої
сплачено страхові внески, призвели до
неправильного розрахунку і
нарахування ОСОБА_1 пенсії, а відтак
обґрунтовано визнав такі дії
протиправними та правомірно зобов'язав
відповідача провести відповідний
перерахунок та виплату пенсії
позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 37 Закону України
"Про державну службу", в редакції чинній
на час звернення за призначенням
пенсії ( 14.07.2010 р.) за кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.
Враховуючи, що ОСОБА_1 на час виходу на
пенсію мав стаж роботи на державній
службі 27 років, розмір пенсії було
розраховано у розмірі 90 % суми його
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів також
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що позивач має право
отримувати пенсію в розмірі 90 % від
розрахованої заробітної плати,
оскільки на час призначення йому
пенсії, пенсія була призначена у такому
відсотковому відношенні відповідно до
діючої на той час редакції ст. 37 Закону
України № 3723.

Слід зазначити, що в 2013 році позивач
звернувся до відповідача не за новим
перерахунком розміру його пенсії в
розумінні ст. 37-1 Закону України № 3723, а
за відновленням своїх прав, порушених
при призначені пенсії, під час якого
при обрахунку його заробітної плати
для призначення пенсії були враховані
не всі складові заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено, що 26 травня 2011 р. у
позивача стався закритий перелом лівої
променевої кістки руки та тріщини
правої кисті руки ( а.с. 11-12), після чого
тільки 05 вересня 2012 р. позивач
звертався до офтальмолога у зв'язку з
суттєвим погіршенням зору через
високий тиск (а.с. 29), 10 вересня 2012 р.
звертався за медичною допомогою у
зв'язку з гіпертонічною хворобою ( а.с.
13), в квітні та вересні-жовтні 2013 р.
позивач лікувався стаціонарно в
офтальмологічному та кардіологічному
відділенні Роменської ЦРЛ ( а.с. 28),
згідно копії титульної сторінки
амбулаторного хворого № 181314 ОСОБА_1
позивач перебував в диспансерній групі
з діагнозом: «Гіпертонічна хвороба ІІ
ступеня, із загостренням гіпертонічної
хвороби», з 11 вересня 2013 р. по 25 вересня
2013 р. за призначенням сімейного лікаря
позивач перебував в «стаціонарі на
дому» і отримував відповідне лікування
( а.с. 14-17).

Інших доказів на підтвердження того, що
строк звернення до суду пропущено з
поважних причин позивачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для визнання причини пропуску строку
на звернення до адміністративного суду
поважними через хворобу позивача,
починаючи з 05 вересня 2012 р., і порушене
право позивача підлягає захисту в
межах цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановлюється
ухвала.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
позовні вимоги за період з 01 квітня 2011
р. по 05 вересня 2012 р. підлягають
залишенню без розгляду, оскільки в цей
час позивач після виздоровлення у
зв'язку з травмою руки у червні 2011 р. (
а.с. 12) до 05 вересня 2012 р. ( а.с. 29) мав
реальну можливість звернутися до суду.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
постанова Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 13.01.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області
колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п.1 ч.1
ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромнах та
Роменському районі Сумської області
залишити без задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 13.01.2014р. по
справі № 585/4628/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.