Справа № 824/316/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

м. Чернівці

12 лютого 2014 р.
Справа № 824/316/14-а

Суддя Чернівецького окружного
адміністративного суду Маренич І.В.,
ознайомившись з матеріалами
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області,-

встановив:

До суду 10 лютого 2014 року надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1
(далі-Позивач) до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області (далі-Відповідач)
про визнання незаконними дій щодо
реєстрації 14.09.2012 року декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, а
саме реконструйованої будівлі
столової під кафе-бар з літнім
майданчиком по АДРЕСА_1 код - 1230.4, а
також лист Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області щодо реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 14.09.2012 року №7/24/2-2/3612,
та визнати нечинною та скасувати
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації реконструйованої будівлі
столової під кафе-бар з літнім
майданчиком по АДРЕСА_1 яка належить
ОСОБА_2.

Перевіривши позовну заяву на предмет
дотримання вимог, встановлених ст. 106
КАС України, суд залишає її без руху з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
107 КАС України суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, чи відповідає
позовна заява вимогам, встановленим у
статті 106 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви,
суддя встановив, що вона не відповідає
вимогам статті 106 КАС України.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у ст. 3 КАС України, під якою розуміється
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пункт 6 ч. 1 ст.3 КАС України містить
положення, згідно з яким
адміністративний позов - це звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України позивач -
особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 ст. 4 КАС України визначено,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Пункт 1 ч. 2 ст. 17 КАС України передбачає,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства,
під актом державного чи іншого органу
слід розуміти юридичну форму рішень
цих органів - офіційний письмовий
документ, що породжує певні наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших відносин і має обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.
Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень КАСУ необхідно
розуміти як нормативно-правові акти,
так і правові акти індивідуальної дії.
Нормативно-правові акти - рішення, дію
яких поширено на невизначене або
визначене загальними ознаками коло
осіб і які призначені для
неодноразового застосування щодо
цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії -
рішення, що є актом одноразового
застосування норм права і дію яких
поширено на конкретних осіб або які
стосуються конкретної ситуації, за
своєю природою ненормативні правові
акти, на відміну від нормативних,
встановлюють не загальні правила
поведінки, а конкретні приписи,
звернені до окремого індивіда чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово й після реалізації
вичерпують свою дію.

Відповідно до п. 1.4. Порядку подання
нормативно-правових актів на державну
реєстрацію до Міністерства юстиції
України та проведення їх державної
реєстрації затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12
квітня 2005 р. № 34/5 нормативно-правовий
акт це офіційний письмовий документ,
прийнятий уповноваженим на це
суб'єктом нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права, має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
застосування. Прийняття
нормативно-правових актів у вигляді
листів і телеграм не допускається.

Нормативно-правові акти можуть бути
оскаржені широким колом осіб (фізичних
та юридичних), яких вони стосуються.
Індивідуальні ж акти можуть бути
оскаржені лише особами, безпосередні
права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушено.
Усі рішення суб'єкта владних
повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС
України у позовній заяві зазначаються
зміст позовних вимог згідно з
частинами четвертою і п'ятою статті 105
цього Кодексу і виклад обставин, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги, однак
позивачем не конкретизованого та
необґрунтовано позовні вимоги в чому
саме дії відповідача є протиправними
та незаконними.

Позивач звернувся з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області з позовними
вимогами про визнання незаконними дії
відповідача щодо реєстрації 14.09.2012 р.
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а саме реконструйованої
будівлі столової під кафе-бар з літнім
майданчиком, який належить ОСОБА_2, а
також лист відповідача щодо реєстрації
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 14.09.2012 р. №7/24/2-2/3612 та
визнати нечинною і скасувати
декларацію. Однак, із позову не
вбачається, яким чином вказаними діями,
відповідач порушив права, свободи та
інтереси позивача.

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 106 КАС
України до позовної заяви додається
документ про сплату судового збору,
крім випадків, коли його не належить
сплачувати.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначає Закон України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI
(далі-Закон № 3674-VI).

Розміри ставок судового збору
визначено ст. 4 цього Закону. Так, за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру розмір судового збору
становить 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати (73,08 грн.), а за подання
позову майнового характеру - 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1827,00 грн.) та не більше 4 розмірів
мінімальних заробітних плат (4872,00 грн.),
що встановлені законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява подана до суду (станом на 1 січня
2014 року розмір мінімальної заробітної
плати становить 1218,00 грн. згідно із
Законом України від 06.12.2012 № 5515-VI).

Однак, позивачем не долучено до
матеріалів справи документ про сплату
судового збору.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 106 КАСУ
країни до позовної заяви додаються її
копії та копії всіх документів, що
приєднуються до неї, відповідно до
кількості відповідачів і третіх осіб,
крім випадків подання
адміністративного позову суб'єктом
владних повноважень.

Однак позивачем не долучено до
матеріалів справи копію позовної заяви
для відповідача та додатків до
матеріалів справи, про що складено Акт
про нестачу матеріалів від 10 лютого 2014
року.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позивачем не належно
виконані вимоги ст. 106 КАС України.

Згідно ст.108 КАС України суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, встановлених
ст.106 КАС України, постановляє ухвалу
про залишення позовної заяви без руху,
у якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України позовна
заява повертається позивачеві, якщо
позивач не усунув недоліки позовної
заяви, яку залишено без руху.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 106, 107, 108, 165 Кодексу
адміністративного судочинства, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити строк для усунення
недоліків позовної заяви - 5 днів з
моменту отримання копії ухвали про
залишення позовної заяви без руху, у
спосіб визначений в мотивувальній
частині ухвали.

3. Копію ухвали невідкладно направити
позивачу.

Залишення позовної заяви без руху не
позбавляє права повторного звернення
до адміністративного суду в порядку,
встановленому законом.

Ухвала відповідно до ст. 185 Кодексу
адміністративного судочинства України
може бути оскаржена повністю або
частково в апеляційному порядку.

Згідно із ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
апеляційна скарга на ухвалу подається
до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом п'яти
днів з дня проголошення. Якщо ухвалу
було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
І.В. Маренич