Справа № К/9991/65018/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/65018/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Іваненко
Я.Л., Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Оржицької районної ради
Полтавськї області, треті особи:
Оржицька районна державна
адміністрація Полтавської області,
Оржицька районна центральна лікарня,
Оржицьке районне комунальне
підприємство «Лазірківська номерна
лікарня», Лазірківська сільська рада
Оржицького району Полтавської області,
про визнання нечинним і скасування
рішення,

в с т а н о в и в :

У квітня 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати нечинним і скасувати
рішення Оржицької районної ради від 18
березня 2011 року «Про реорганізацію
Оржицького комунального підприємства
«Лазірківська номерна лікарня», яким
ця лікарня реорганізована в
амбулаторію загальної практики
сімейної медицини. Також позивач
просив зобов'язати відповідача
привести кількість стаціонарних
відділень, кількість ліжко-місць,
чисельність працівників лікарського
персоналу середнього медичного
персоналу, молодшого медичного
персоналу, адміністративного
персоналу, спеціалістів
поліклінічного і стаціонарних
відділень у відповідність до штатних
нормативів згідно з додатком № 3 до
наказу Міністерства охорони здоров'я
України від 23 лютого 2000 року № 33.
Враховуючи те, що Оржицьке районне
комунальне підприємство Лазірківська
номерна лікарня обслуговує 8 тисяч
жителів району, просив зобов'язати
відповідача забезпечити
функціонування відновлених
стаціонарних і поліклінічних
відділень, забезпечити лікарню
фінансуванням, обладнанням,
інструментарієм, інвентарем,
необхідним для дієвої роботи медичного
закладу.

Постановою Оржицького районного суду
Полтавської області від 5 серпня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, позивач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Суд касаційної інстанції вважає, що
дану скаргу необхідно залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано виходили з того, що
суб'єкт владних повноважень Оржицька
районна рада Полтавської області при
винесенні оскаржуваного рішення діяла
у відповідності до діючого
законодавства.

З таким висновком колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з огляду на наступне.

Судами встановлено, що зазначеним
рішенням Оржицької районної ради від 18
березня 2011 року Оржицьке комунальне
підприємство «Лазірківська номерна
лікарня» було реорганізовано шляхом
приєднання його до Оржицької
центральної районної лікарні та
утворення на його базі Лазірківської
амбулаторії загальної практики
сімейної медицини.

Оскаржене позивачем рішення про
реорганізацію було реалізоване
наказом Оржицького РКП «Лазірківська
номерна лікарня» від 27 квітня 2011 року №
10 «Про реорганізацію комунального
підприємства «Лазірківська номерна
лікарня» в Лазірківську амбулаторію
загальної практики сімейної медицини»,
приведено штатну чисельність
працівників Лазірківської амбулаторії
загальної практики сімейної медицини у
відповідність до наказу МОЗ України
від 23 лютого 2000 року № 33.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини першої статті 143
Конституції України територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
вирішують, крім передбачених в
Основному Законі України, й інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 10 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
(далі - Закон) обласні та районні ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону органи місцевого
самоврядування є юридичними особами і
наділяються цим та іншими законами
власними повноваженнями, в межах яких
діють самостійно і несуть
відповідальність за свою діяльність
відповідно до закону.

Частиною 3 цієї статті Закону
передбачено, що матеріальною і
фінансовою основою місцевого
самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші
кошти, земля, природні ресурси, що є у
комунальній власності територіальних
громад сіл, селищ, міст, районів у
містах, а також об'єкти їхньої спільної
власності, що перебувають в управлінні
районних і обласних рад.

Частиною 5 ст. 16 Закону передбачено, що
від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Згідно ч. 2 ст. 43 Закону районні ради
можуть розглядати і вирішувати на
пленарних засіданнях й інші питання,
віднесені до їх відання цим та іншими
законами .

У відповідності з ч. 2 ст. 59 Закону
рішення приймається на пленарному
засіданні районної ради після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом .

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону районні
та обласні ради від імені
територіальних громад сіл, селищ, міст
здійснюють управління об'єктами їхньої
спільної власності, що задовольняють
спільні потреби територіальних громад.

Згідно ст. 77 Закону спори про
поновлення порушених прав юридичних і
фізичних осіб, що виникають в
результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Оржицьке комунальне
підприємство «Лазірківська номерна
лікарня» відповідно до п. 1.1. свого
статуту є районним комунальним
лікувальним закладом, заснованим на
комунальній власності територіальних
громад Оржицького району.

Повноваження відповідача щодо
прийняття оскарженого рішення
визначено ст. 43 - 59 Закону.

Вказане рішення прийнято на черговому
засіданні сесії Оржицької районної
ради більшістю голосів депутатів і є
вираженням інтересів та потреб
територіальної громади Оржицького
району, в тому числі і жителів с.
Лазірки .

Як вбачається з матеріалів справи і
враховано судами попередніх інстанцій,
позивач не оскаржує процедуру
прийняття рішення саме Оржицькою
районною радою як повноважним органом
місцевого самоврядування, який діє в
інтересах територіальної громади
Оржицького району, а ним фактично
оскаржується доцільність прийняття
рішення про реорганізацію
комунального підприємства, що є
виключною компетенцією відповідача як
органу місцевого самоврядування, до
відання якого законодавством
віднесенні питання створення,
реорганізації та ліквідації
комунальних підприємств.

Адміністративні суди перевіряють
оскаржене рішення відповідача,
виходячи з критеріїв, визначених у ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Згідно ч.2 ст.138 КАС України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 2 та 4 ст.71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, якщо відповідачу потрібно
довести правомірність свого рішення,
дій чи бездіяльності, то позивачу
необхідно довести факт порушення його
прав, свобод чи інтересів рішенням,
дією чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень, на які посилається
позивач.

Як видно з матеріалів справи та
досліджено судами попередніх
інстанцій, оскаржуване рішення
Оржицької районної ради Полтавської
області прийнято у межах наданих
повноважень та у відповідності до
вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з доводами
судів попередніх інстанцій, що
позивачем не надано належних
обґрунтувань своїх вимог, які б
свідчили про протиправність дій
відповідача при прийнятті
оскаржуваного рішення щодо
реорганізації комунального
підприємства «Лазірківстька номерна
лікарня» в Лазірківську амбулаторію
загальної практики сімейної медицини.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Колегія суддів вважає, що підстав для
скасування чи зміни оскаржених судових
рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Оржицького
районного суду Полтавської області від
05 серпня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Я.Л. Іваненко

І.Я. Олендер