Справа № 801/10486/13-а
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2014 р. Справа №801/10486/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Дудіна С.О.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Керченського міського відділу
Головного управління державної
міграційної служби України в АР Крим

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_3

про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій.

Суть спору:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
позовною заявою до Керченського
міського відділу Головного управління
державної міграційної служби України в
АР Крим, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії
відповідача із зняття позивача з
реєстрації місця проживання в квартирі
АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідача внести дані
про реєстрацію позивача у реєстраційну
картку обліку в квартирі АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 23.01.2014 року залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що зняття її з реєстрації
місця проживання було здійснено з
порушенням вимог статті 7 Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", якою передбачені підстави для
зняття з реєстрації. Зокрема, ОСОБА_1
стверджує, що зняття з реєстрації в
спірному випадку повинно
здійснюватися виключно на підставі
відповідного судового рішення про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою. Враховуючи
відсутність такого судового рішення,
позивач вважає протиправним дії
відповідача щодо зняття її з
реєстрації місця проживання.

Відповідач позовні вимоги не визнав з
підстав, відображених в письмових
запереченнях, згідно яких, зокрема,
зазначив, що позивачку знято з
реєстрації за заявою власника спірної
квартири на підставі документів, що
свідчать про припинення підстав на
право користування житловим
приміщенням, зокрема: рішення
Керченського міського суду від 01.06.2011 р.
(яке набрало законної сили 14.06.2011 р.) та
свідоцтва про придбання нерухомого
майна з прилюдних торгів від 17.09.2013 р.,
зареєстрованого в реєстрі за № 1813.

Позивач в судове засіданні не з'явився,
про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином,
рекомендованою кореспонденцією, однак
поштове повідомлення, направлене
адресату, було повернено з відміткою
"за закінченням терміну зберігання".

Відповідач та третя особа явку своїх
представників в судове засідання не
забезпечили, про дату, час та місце
судового розгляду були проінформовані
належним чином, про що свідчать наявні
в матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 КАС України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в
достатній мірі характеризують
взаємовідносини сторін, та приймаючи
до уваги те, що учасники судового
процесу були належним чином
проінформовані про дату, час і місце
судового розгляду, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КАС України
письмове провадження - розгляд і
вирішення адміністративної справи в
суді першої, апеляційної чи касаційної
інстанції без виклику осіб, які беруть
участь у справі, та проведення судового
засідання на основі наявних у суду
матеріалів у випадках встановлених цим
Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в
пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. N 1619/10/13-09
зазначив, що під час вирішення справи у
порядку письмового провадження його
фіксування за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, оскільки в такому разі
не проводиться судове засідання і,
відповідно, справа розглядається без
участі секретаря.

На підставі цього, справа
розглядається без проведення судового
засідання.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Керченського
міського суду АР Крим від 01.06.2011 р. у
справі № 2/0108/1261/11 задоволено позовну
заяву ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_4 та
стягнуто з останньої заборгованість за
кредитним договором № 0 від 14.02.2008
р. в сумі 286317,76 грн. та судові витрати у
розмірі 1820 грн., а всього 288137,76 грн. Цим
рішенням встановлено порядок
виконання рішення суду: звернути
стягнення на заставлене майно за
договором іпотеки від 14.02.2008 р. -
квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 42,2 кв.
м., загальною площею 58,2 кв.м., яка
належить ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого Першою
Керченською державною нотаріальною
конторою 27.08.1996 р. за реєстром № 6942 та
внесеного 09.06.2004 р. до Реєстру прав
власності на об'єкти нерухомого майна
за реєстраційним номером 6156242.

При примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-1261, виданого Керченським
міським судом АР Крим, про стягнення з
ОСОБА_4 заборгованості за кредитним
договором № 0 від 14.02.2008 р. в сумі
286317,76 грн. спеціалізованою
організацією проведено прилюдні торги
з реалізації спірної квартири,
переможцем яких стала ОСОБА_3, про що
свідчить наявний в матеріалах справи
акт про проведення прилюдних торгів
від 11.09.2013 р.

На підставі вищенаведеного акта про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
затвердженого ВДВС Керченського МУЮ АР
Крим 11.09.2013 р., приватним нотаріусом
Керченського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 видано свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів № 1813 від 17.09.2013 р., що, в свою
чергу, стало підставою для реєстрації
права власності ОСОБА_3 на спірне житло,
про що свідчить витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності № 9601105,
сформований 18.09.2013 р. о 16:01.

01.10.2013 р. ОСОБА_3, як власник спірної
квартири, звернулася до начальника ДМС
м. Керчі з заявою про зняття особи з
реєстрації місця проживання, згідно з
якою просила зняти з реєстрації ОСОБА_1
у зв'язку з припиненням права
користування квартирою АДРЕСА_1.

До вказаної заяви ОСОБА_3 було додано
документи, які свідчать про припинення
права власності ОСОБА_4 (доньки
позивачки) та права користування самої
позивачки на спірне житло, зокрема:

- свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів №
1813 від 17.09.2013 р., видане приватним
нотаріусом Керченського міського
нотаріального округу ОСОБА_5;

- заочне рішення Керченського
міського суду АР Крим від 01.06.2011 р. у
справі № 2/0108/1261/11.

Листом Керченського міського відділу
ГУ ДМС України в АР Крим від 01.10.2013 р. №
0115/4295 ОСОБА_1 було проінформовано про
зняття її з реєстрації місця
проживання у зв'язку з втратою права
користування житловим приміщенням
(відчуженням житла).

Зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_1 стало підставою для звернення
до Окружного адміністративного суду АР
Крим, з приводу чого суд зазначає
наступне.

Відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, що гарантуються
Конституцією України і закріплені
Загальною декларацією прав людини,
Міжнародним пактом про громадянські та
політичні права, Конвенцією про захист
прав людини та основоположних свобод і
протоколами до неї, іншими
міжнародними договорами України, а
також порядок реалізації свободи
пересування та вільного вибору місця
проживання і випадки їх обмеження,
регулюються Законом України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" від 11
грудня 2003 року N 1382-IV (далі - Закон
України № 1382).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України № 1382
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Статтею 3 цього Закону викладені
дефініції наступних термінів:

- місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік;

- реєстрація - внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції;

- довідка про реєстрацію місця
проживання або місця перебування -
документ, який видається органом
реєстрації особі за її вимогою та
підтверджує реєстрацію місця
проживання або місця перебування
особи;

- документи, до яких вносяться
відомості про місце проживання та
місце перебування особи, - паспорт
громадянина України, тимчасове
посвідчення громадянина України,
посвідка на постійне проживання,
посвідка на тимчасове проживання,
посвідчення біженця, посвідчення
особи, яка потребує додаткового
захисту, посвідчення особи, якій надано
тимчасовий захист, довідка про
звернення за захистом в Україні.

Стаття 7 Закону №1382 визначає, що зняття
з реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі:

- заяви особи або її законного
представника;

- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану, або
документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про
припинення:

- підстав для перебування на території
України іноземців та осіб без
громадянства;

- підстав для проживання або
перебування особи у спеціалізованій
соціальній, установі, закладі
соціального обслуговування та
соціального захисту;

- підстав на право користування
житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи.

Процедура реєстрації місця проживання
та місця перебування осіб в Україні,
зразки документів, необхідних для
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання та місця перебування,
визначені розробленим відповідно до
Закону N 1382-IV "Порядком реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів",
затвердженим Наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 22.11.2012 N 1077
та зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України від 18 грудня 2012 р. за N
2109/22421. (далі - Порядок № 1077).

Відповідно до п. 1.2. Порядку № 1077
реєстрація місця проживання або місця
перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.
Відомості про місце проживання та
місце перебування особи вносяться до
паспорта громадянина України,
тимчасового посвідчення громадянина
України, посвідки на постійне
проживання, посвідки на тимчасове
проживання, посвідчення біженця,
посвідчення особи, яка потребує
додаткового захисту, посвідчення
особи, якій надано тимчасовий захист
(далі - паспортний документ), довідки
про звернення за захистом в Україні.

Правила щодо зняття з реєстрації місця
проживання особи встановлені Розділом
ІІІ Порядку № 1077.

Так, відповідно до п. 3.1 Порядку № 1077
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі:

- заяви про зняття особи з реєстрації
місця проживання, яка подається особою
або її законним представником;

- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану, або
документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про
припинення:

підстав для перебування на території
України іноземців та осіб без
громадянства. Інформація
територіального органу ДМС України або
територіального підрозділу ДМС
України, на території обслуговування
якого зареєстровано місце проживання
особи, про закінчення строку дії
посвідки на тимчасове проживання або
копія рішення про скасування посвідки
на тимчасове проживання чи посвідки на
постійне проживання в Україні;

підстав для проживання або перебування
особи на обліку у закладі/установі
(повідомлення про припинення підстав
для проживання/перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту) (додаток 13);

підстав на право користування житловим
приміщенням (закінчення строку дії
договору оренди, найму, піднайму
житлового приміщення, строку навчання
в навчальному закладі (у разі
реєстрації місця проживання в
гуртожитку навчального закладу на час
навчання), відчуження житла та інших
визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації на підставах,
визначених в абзацах вісім та дев'ять
пункту 3.1 цього розділу, здійснюється
за клопотанням уповноваженої особи
закладу/установи або за заявою
власника/наймача житла або їх законних
представників.

Аналізуючи за змістом положення
вищенаведених норм, суд доходить
висновку, що зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється за
заявочним принципом та, серед іншого,
на підставі документів, які свідчать
про припинення підстав на право
користування житловим приміщенням,
зокрема й відчуження житла.

Таким чином, Порядком №1077 розкрито
зміст поняття «інших документів, які
свідчать про припинення підстав на
право користування житловим
приміщенням» та зазначено, що таке
свідчення може вбачатися з документів
про відчуження житла. При цьому, заява
про зняття з реєстрації може бути
подана не лише особою, місце проживання
якої зареєстровано, але й власником
житла або його законним представником.

Отже, передумовою для зняття з
реєстрації місця проживання особи в
спірному випадку є наявність двох умов:

- по-перше - це подання відповідної
заяви;

- по-друге - наявність
документального підтвердження
припинення підстав на право
користування житловим приміщенням у
вигляді відчуження майна.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 346
Цивільного кодексу України право
власності припиняється у разі
відчуження власником свого майна.
Наведений випадок стосується
припинення права власності за
самостійним рішенням особи, про що
свідчить словосполучення «власником
свого». Натомість відповідне
словосполучення відсутнє в абзаці 9
пункту 3.1 Порядку №1077, що обумовлюється
тим, що відчуження майна може
здійснюватися як за згодою власника,
так і без його ініціативи. Зокрема,
згідно з пунктом 8 частини 1 статті 346 ЦК
України право власності припиняється у
разі звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Оцінюючі наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
підставою для зняття з реєстрації
місця проживання позивачки стало
припинення права власності ОСОБА_4 (її
доньки) на спірну квартиру шляхом
відчуження останньої в результаті
реалізації на прилюдних торгах при
виконанні судового рішення про
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Як вже було зазначено, переможцем
торгів стала ОСОБА_3, про що свідчить
наявний в матеріалах справи акт про
проведення прилюдних торгів від 11.09.2013
р.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

В свою чергу право власності як і
будь-яке інше суб'єктивне право виникає
при наявності певних юридичних фактів,
конкретних життєвих обставин, з якими
закон пов'язує виникнення права
власності на конкретне майно у певних
осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного
кодексу України права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

Так, ОСОБА_3, придбавши трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, набула права
власності на спірний об'єкт нерухомого
майна. Право власності третьої особи на
нерухоме майно виникло після внесення
відповідного запису до державного
реєстру, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 9601105, сформованим 18.09.2013 р. о
16:01.

Наявність у ОСОБА_3 статусу власника
спірного житла вказує на правомірність
звернення останньої до начальника ДМС
м. Керчі із заявою про зняття з
реєстрації ОСОБА_1, що узгоджується з
положеннями абз. 10 п. 3.1 розділу ІІІ
Порядку № 1077, яким закріплюється право
на звернення з вказаною заявою, серед
іншого, саме власника житла.

Отже, виникнення права власності на
квартиру АДРЕСА_1, у третьої особи -
ОСОБА_3, та припинення права власності
ОСОБА_4 на спірне житло в результаті
реалізації останнього на прилюдних
торгах свідчить про припинення підстав
на право користування ОСОБА_1 спірною
житловою нерухомістю, що розцінюються
судом в якості належної підстави для
зняття позивачки з реєстрації у
розумінні абз. 9 п. 3.1 розділу ІІІ
Порядку № 1077.

За таких обставин, суд вважає
необґрунтованим посилання позивача на
відсутність будь-яких судових рішень,
як на підставу для зняття позивачки з
реєстрації згідно абз. 3 п. 3.1 розділу
ІІІ Порядку № 1077 (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою), оскільки
ОСОБА_1 було знято з реєстрації саме
через відчуження житла в результаті
реалізації заставленої за договором
іпотеки квартири на прилюдних торгах,
тобто на підставі абз. 9 п. 3.1 розділу ІІІ
Порядку № 1077.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи позивач, в
порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України,
належних та допустимих доказів в
обґрунтування своєї позиції не надав, у
зв'язку з чим суд не вбачає правових
підстав для визнання протиправними дії
відповідача із зняття позивача з
реєстрації місця проживання в квартирі
АДРЕСА_1 та, відповідно, зобов'язання
відповідача внести дані про реєстрацію
позивача у реєстраційну картку обліку
в квартирі АДРЕСА_1.

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС
України суд залишає за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.