Справа № 822/367/14
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/367/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року 10:05м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд в особі судді
Салюка П.І. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Нетішині до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Нетішині
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Нетішині, у
якому просить суд стягнути з
відповідача витрати по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на суму 200 грн. за період з
01.12.2013 р. по 31.12.2013 р.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином, інформація про що
знаходиться у матеріалах справи,
подали суду заяви про розгляд справи за
їх відсутності.

Згідно ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

З врахуванням викладеного, суд вважає
за можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
по справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази у їх єдності, взаємному зв'язку
та сукупності, суд дійшов наступних
висновків.

Суд встановив, що Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Нетішині
складено Акт звірки між Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Нетішин та
УПФУ за період з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р..

Однак, з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р.
відповідачем не беруться до заліку та
не відшкодовуються витрати, пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по пенсіонерах, нещасний
випадок з якими стався на території
республік колишнього СРС та на
території України.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, який зобов'язаний
надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до статті 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 2 ст. 7 Прикінцевих положень
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
категорію осіб, які отримують пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, щодо відшкодування витрат
на виплату пенсій яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI
встановлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту цієї норми випливає, що вона
регулює інші відносини, а не ті, які є
предметом спору у цій справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених через виплату пенсій,
призначених у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Крім того, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України "Про деякі
питання пенсійного забезпечення", у
разі, коли щомісячний розмір пенсійних
виплат не досягає прожиткового
мінімуму, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії, у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. Щомісячна адресна
допомога встановлюється з 1 квітня 2008
року.

Згідно з зазначеною Постановою,
управлінням Пенсійного фонду України в
Полонському районі виплачувалась
пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, адресна допомога,
підвищення до пенсії непрацездатним
пенсіонерам, які не прийняті
відповідачем.

Відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсія у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві призначається органами
Пенсійного фонду України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів
України "Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян" встановлено, що
у разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат, державної соціальної
допомоги інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону "Про страхові
тарифи на страхування від нещасного
випадку" Фонд соціального страхування
від нещасних випадків сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку цьому Фонду документи, що
підтверджують право працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
рахунок його страхових внесків, а
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що
призначення та виплата пенсій, у тому
числі, пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
здійснюється органами Пенсійного
фонду.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування витрат, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4.

Відповідно до п. 4 цього Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та з витрати з виплати і
доставки вказаної пенсії

У зв'язку із тим, що відповідачем не
прийнято до відшкодування сум
потерпілим, які отримали каліцтво або
втратили годувальника на
підприємствах республік колишнього
СРСР і інших територіях за кордоном
України та на території України, станом
на 01.01.2014 р. утворилась заборгованість
Фонду перед Управлінням ПФУ у м.
Нетішині в розмірі 200 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

На підставі вищезазначеного суд дійшов
до висновку, що позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Нетішині слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 158- 163, 186, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задоволити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Нетішині на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Нетішині витрати по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 200 (двісті) грн.
за період з 01.12.2013 р. по 31.12.2013 р..

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя "Згідно з оригіналом" Суддя П.І.
Салюк