Справа № 815/21/14
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/21/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Єфіменка К.С. при секретарі Свириді Х.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Намікс» до ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 20.12.2013
року та № від 18.10.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Намікс» до ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 20.12.2013
року та № від 18.10.2013 року.

В судовому засіданні 12.01.2014 року
представником позивача були
підтримані позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на те, що позивач в
перевірені податкові періоди
правомірно сформував показник
від'ємного значення з ПДВ, який
утворився в результаті проведення
оплати ПДВ при імпорті товарів на митну
територію України, що підтверджується
відповідними ВМД та інвойсами з
відмітками митного органу про сплату.
Представники відповідача заперечили
проти задоволення позовних вимог з
огляду на те, що позивач під час
проведення перевірки не зміг надати
відповідні докази правомірності
формування суми від'ємного значення
ПДВ у податковій декларації за серпень
2013 року, а тому прийняті податкові
повідомлення-рішення є законними та не
підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення
представника позивача, представників
відповідача та дослідивши наявні в
справі письмові докази суд встановив
наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі ст.1 Закону
України «Про державну податкову
службу» є місцевим підрозділом
центрального органу державної
виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11
цього ж Закону здійснює повноваження
щодо встановлення порушень
податкового законодавства,
нарахування та стягнення
заборгованості з податків та зборів,
штрафних санкцій, а тому позовні вимоги
щодо оскарження його актів з цього
приводу, на підставі положень ст.55
Конституції України, п.1 ч.2 ст.17, ст.104
КАС України підвідомчі
адміністративним судам та повинні
розглядатись у порядку
адміністративного судочинства.

Головним державним ревізором -
інспектором відділу проведення
перевірок відшкодування податку на
додану вартість управління
оподаткування та контролю об'єктів і
операцій ДПІ у Приморському районі
м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області Амануель Тетяною Сергіївною на
підставі п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI,
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Намікс», , з питань достовірності
нарахування від`ємного значення
податку на додану вартість за липень 2013
року, визначеного у ряд.19 Декларації з
ПДВ за відповідний звітний період в
сумі 5559677,00 грн.

За результатами перевірки був
складений акт від 09.10.2013 року
№2019/15-514/37549213 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «НАМІКС», , з питань достовірності
нарахування від`ємного значення
податку на додану вартість за липень 2013
року», на підставі якого ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області було
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 18.10.2013 року
№.

Перевіркою встановлено наступне:

Пунктом 3.17 акту перевірки зафіксовано,
що перевіркою правомірності
визначення податкових зобов'язань та
податкового кредиту, розрахунків з
бюджетом та показників, відображених у
декларації з ПДВ за звітній період -
липень 2013 року неможливо підтвердити
задекларовані суб'єктом
господарювання показники по рядку 17
Декларації з ПДВ в розмірі 7849386,00 грн. та
по рядку 9 в розмірі 2289709,00 грн.

У липні 2013 року ТОВ «НАМІКС» в
Декларації з ПДВ за липень 2013 року
задекларувало: по ряд. 1 «операції на
митній території України, що
оподатковуються за основною ставкою» в
сумі 2289709,00 грн.; по ряд. 9 «усього
податкових зобов'язань» в сумі 2289709,00
грн.; по ряд. 10.1 «підлягають
оподаткуванню за основною та нульовою
ставкою» в сумі 450,00 грн.; по ряд.12.1
«податок на додану вартість, сплачений
митним органам» в сумі 7848936,00 грн.; по
ряд.17 «усього податкового кредиту» в
сумі 7849386,00 грн.; по ряд.19 «від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду» в сумі 5559677,00 грн.

Реєстри виданих та отриманих
податкових накладних за липень 2013 року
до перевірки не надано, оригінали ВМД,
банківські виписки та платіжні
доручення відсутні у зв'язку з їх
втратою, електронні банківські виписки
платником не надано,
товарно-транспортні документи
відсутні, всі первинні документи з
договорами втрачені, адреса складських
приміщень невідома.

Як свідчать матеріали справи, ТОВ
«НАМІКС» надано листа до ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 26.07.2013 року про втрату
документів фінансово-господарської
діяльності ТОВ «НАМІКС» за період
січень - липень 2013 року та копію листа
ГУ МВС України в Одеській області,
Южненський міський відділ на адресу
ТОВ «НАМІКС» - директору ОСОБА_2 про
реєстрацію заяви з приводу втрати
документів з січня 2012 року по липень 2013
року.

27.09.2013 року ТОВ «НАМІКС» надано листа до
ДПІ у Приморському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 27.09.2013 року №6738/10
про втрату документів
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «НАМІКС» за період серпень -
вересень 2013 року та копію листа ГУ МВС
України в Одеській області,
Таїровський ВМ Київського РВ на адресу
ТОВ «НАМІКС» ТОВ «НАМІКС» - директору
ОСОБА_2 про реєстрацію заяви з приводу
втрати документів з серпня по вересень
2013 року.

У зв'язку з обставинами відповідачем
направлені листи: начальнику
Южненського міського відділу ГУМВС
України листи від 30.07.2013 року №2188/15-521 у
ході попередньої позапланової
перевірки та вдруге від 26.09.2013 року
№9776/15-521 у ході поточної перевірки) щодо
інформації про підтвердження втрати
документів ТОВ «НАМІКС», обставин
втрати документів, їх кількості, назви,
номенклатури та періодів.

24.10.2013 року отримана відповідь про
звернення громадянина ОСОБА_2 з заявою
про факт втрати фінансової
документації ТОВ «НАМІКС» за період з
січня 2012 року по липень 2013 року та
внесення до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000593 від 24.07.2013
року за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185
КК України.

Начальнику Південної митниці
Міндоходів України лист від 30.07.2013 року
№2189/15-521 (у ході попередньої
позапланової перевірки) щодо
реєстрації у відповідному органі листа
ТОВ «НАМІКС», код за щодо
втрати ВМД та контрактів з
нерезидентами за період з січня по
липень 2013 року згідно з п.44.5 ст.44 ПКУ.

До начальника ДПІ у Приморському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області надана
доповідна записка від 12.09.2013 року №97/15-5
щодо сприяння встановлення ВПМ у
Приморському районі м.Одеси фактичного
місцезнаходження товарних залишків
ТОВ «НАМІКС», код за , у разі
їх встановлення - розглянути
можливість здійснення заходів згідно
сфери компетенції ВПМ у Приморському
районі м.Одеси, зокрема, контроль за
проведенням інвентаризації товарних
залишків підприємства на місцях
зберігання відповідно вимог п.п.6.1.1 п.6
Регламенту опрацювання податкових
декларацій з податку на додану
вартість, за якими нараховане від`ємне
значення та/ або задекларовано
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, затвердженому наказом
ДПСУ від 19.06.2012 року №522.

Позивач вчиняв адміністративне
оскарження вказаного податкового
повідомлення-рішення, але рішенням
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 19.11.2013 року
№1478/10/15-32-10-02-07 вказане рішення залишено
без змін та позивачу додатково
нарахований штраф згідно п.121.1 ст.121 ПК
України в розмірі 510,00 грн.

На підставі цього рішення відповідачем
20.12.2013 року прийняте податкове
повідомлення-рішення № про
нарахування штрафних санкцій в розмірі
1020,00 грн.

Представник позивача не
погоджується з прийнятими податковими
повідомленнями-рішенням оскільки
вважає, що позивач сплатив суми ПДВ
митним органам під час здійснення
розмитнення імпортних товарів, а тому
мав право на включення сплачених сум до
складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду, а
первинні документи бухгалтерського та
податного обліку підприємства були
втрачені директором підприємства, що
підтверджується відповідними заявами
та порушеною кримінальною справою,
вони були поновлені після проведення
перевірки, а тому у податкового органу
були відсутні підстави для накладання
штрафу згідно положень п.121.1 ст.121 ПК
України..

Представник відповідача - ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області у письмових запереченнях від
25.01.2014 року №2132/9/10-117 зазначив, що хоча
суми ПДВ за вказані податкові періоди й
була формально сплачена митним органам
позивачем під час проведення перевірки
не були надані відповідні документи
первинного податкового та
бухгалтерського обліку, які б
підтверджували це, що свідчило про
безпідставне формування позивачем
суми від'ємного значення з ПДВ у
податковій декларації за липень 2013
року.

Розглянувши оскаржені акти суб'єкту
владних повноважень, суд виходячи з
положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить
до висновку, що вони не відповідають
вимогам закону, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При визначенні суми податку на додану
вартість, що підлягає включенню до
податкового кредиту та подальшому
бюджетному відшкодуванню, податковий
орган враховував наступні норми
Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Виходячи зі вказаних вище
правових норм ПК України суд приходить
до висновку щодо правомірності
формування позивчем суми відємного
значення з ПДВ за серпень 2013 року,
виходячи з наступного.

Правом на віднесеня до складу
податкового кредиту з ПДВ мають
сплачені платником податку суми,
перераховані до Державного бюджету
України під час здійснення митного
оформлення імпортних вантажів на
митній території України.

Згідно інвойсів та ВМД (а.с.139-210 т.1,
а.с.1-211 т.2) позивачем ввензено на митну
територію України вантажи.

Відповідно до відміток Південної
митниці вказані вантажи були отримані
позивачем, проведена оплата митних
податків та зборів, в тому числі й ПДВ
та товари випущені у вільний обіг.

Згідно реєстру сплачених
платежів за розмитнення вантажів
(а.с.133-137 т.1) позивачем фактично
проведена оплата митних податків та
зборів, в тому числі ПДВ за вказаний
податковий період в розмірі 7849385,66 грн.,
що відповідає даним позивача, які
зазначені у рядку 17 декларації з ПДВ за
липень 2013 року (а.с.118-130 т.1).

Фактична поставка товарів, їх
отримання та проведення оплати їх
вартості позивачем, у тому числі ПДВ
надавало позивачу право сформувати а
податковий кредит відповідних
податкових періодів на підставі
положень п.п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України.

Суд не приймає до уваги посилання
представників відповідача про
сумнівність та фіктивність вказаних
господарських операцій з огляду на те,
що у позивача відсутні відповідні
складські приміщення для зберігання
отриманого імпортного вантажу,
оскільки фактичне надходження вантажу
підтверджується ВМД з відмітками
Південної митниці про перетин даними
товарами митного кордону України та
передачі їх уповноваженим особам
позивача та представник позивача надав
договір оренди складських приміщень
від 03.01.2013 року №11 (а.с.216 т.2), яким
підтверджується спроможність позивача
прийняти та зберігати отриманий ним
товар за зазначеними вище ВМД.

Таким чином, під час офіційного
зясування обставин справи встановлено,
що надані представником позивача
первинні документи податкового та
бухгалтерського обліку підприємства
за дипень-серпень 2013 року
підтверлджують правомірність
формуквання ним суми податкового
кредиту з ПДВ за липень 2013 року та
відповідно показники відємного
значення з ПДВ за серпень 2013 року, в
звязку із чим, висновок полдаткового
органу про непідтвердженність
зазнчених показників є спростованим, а
тому суд, на підставі положень ч.2 ст.162
КАС України, повинен позовнгі вимоги
задовольнити - скасувати як незаконне
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 18.10.2013 року №.

Приймаючі оскаржене
податкове-повідомлення-рішення від
20.12.2013 року № податковий орган
виходив з того, що посадовими особами
позивача, в порушення вимог ст.44 ПК
України не було забезпечено зберігання
первинних документі податкового та
бухгалтерського обліку підприємства
та вони не були надані органу ДПС під
час проведення перевірки.

Штрафні (фінансові) санкції
передбачені п.121.1 ст.121 ПК України,
відповідно до ч.2 ст.217 ГК відносяться до
адміністративно-господарських
санкцій, за порушення порядку
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.1 ст.218 ГК України
підставою для застосування таких
санкцій є вчинення суб'єктом
господарювання порушення порядку
здійснення господарської діяльності.

Безумовною підставою для
застосування
адміністративно-господарської санкції
для платника податків є його винні дії
щодо незабезпечення вимог ст.44 ПК
України.

Як зазначалося вище, за фактом
викрадення первинних документів
податкового та бухгалтерського обліку
підприємства позивача за період з
січня 2012 року по липень 2013 року було
внесено до Єдиного реєстру досудових
розслідувань запис за №0000593 від
24.07.2013 року за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185
КК України.

Представник позивача повідомив про
викрадення документів податковий
орган за місцем реєстрації ДПІ у
Приморському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області та
Південну митницю, направив відповідні
запити до Південної митниці про
поновлення цих документів та отримав
їх копії.

Зазначені обставини свідчать про
відсутність в діях посадових осіб
позивача складу
адміністративно-господарського
правопорушення - невиконання вимог ст.44
ПК України, відповідальність за яке
передбачена п.121.1 ст.121 ПК України.

Таким чином, наведені обставини
виключали можливість застосування до
позивача штрафу, передбаченого п.121.1
ст.121 ПК України, в зв'язку із чим,
вказане рішення не є законним та
підлягає скасуванню судом на підставі
положень ч.2 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 20.12.2013 року та
№ від 18.10.2013 року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня виготовлення та підписання повного
тексту постанови.

Повний текст постанови складений
та підписаний суддею 17 лютого 2014 року.

Суддя
Єфіменко
К.С.