Справа № 427/10252/13-а
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Александрина
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року справа №427/10252/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Сіваченко І.В.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Свердловського міського суду
Луганської області від 04 грудня 2011р. у
справі 427/10252/13-а (головуючий І інстанції
Александрина І.О.) за позовом ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань в м.Свердловську
Луганської області про визнання
незаконною постанови та перерахунок
щомісячних страхових виплат,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
в м.Свердловську Луганської області
про визнання неправомірними дії щодо
призначення соціальних виплат з
розрахунку середньої заробітної плати
ТОВ ДТЄК «Свердловантрацит» без
урахування приписів ст.. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» а
саме без урахування 6-ти місяців
безперервного страхового стажу;
зобов'язання відповідача виплачувати
щомісячно грошову суму в разі
часткової чи повної втрати професійної
працездатності, що компенсує
відповідну втрату втраченого
заробітку починаючи з 13.04.2012 року
нарахування та сплати належних
страхових виплат, із застосуванням
середнього заробітку в розмірі 7941,73
грн., з подальшим відповідним
коригуванням у випадках. Передбачених
діючим законодавством України.

Ухвалою Свердловського міського
суду Луганської області від 04 грудня
2011р відмовлено у відкритті провадження
за адміністративним позовом згідно до
ст.. 109 КАС України, у зв'язку із з тим, що
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції і справу направити в той же
суд для продовження її розгляду.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.
Позивач вважає, що наведений спір є
адміністративно-правовим, а тому
підлягає розгляду за правилами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється, зокрема, на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За приписами п.1 ч.1 ст.3
наведеного Кодексу адміністративна
справа це - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Поняття "суб'єкт владних
повноважень" визначено у статті 3 цього
Кодексу - це органи державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, необхідною та єдиною
ознакою суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом саме владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

Відповідно до статті 1 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV)
завданням страхування від нещасних
випадків на виробництві є проведення
профілактичних заходів, спрямованих на
усунення шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, запобігання
нещасним випадкам на виробництві,
професійним захворюванням та іншим
випадкам загрози здоров'ю
застрахованих, викликаним умовами
праці; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілих від
нещасних випадків або професійного
захворювання на виробництві;
відшкодування шкоди, пов'язаної з
втратою застрахованими особами
заробітної плати або відповідної її
частини, надання їм соціальних послуг у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також
у разі смерті здійснення страхових
виплат непрацездатним членам їх сімей.

За приписами статей 15, 241 цього
Закону Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є некомерційною
самоврядною організацією, наділений
повноваженнями щодо: віднесення
страхувальника до класу професійного
ризику виробництва з урахуванням виду
його економічної діяльності;
проведення перевірок дотримання
підприємствами, установами і
організаціями незалежно від форми
власності, виду економічної діяльності
та господарювання порядку
використання страхових коштів,
перерахованих Фондом; проведення
перевірок достовірності поданих
страхувальниками відомостей про види
економічної діяльності підприємств,
установ і організацій незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання для віднесення
страхувальника до класу професійного
ризику виробництва з урахуванням виду
його економічної діяльності; отримання
необхідних пояснень (у тому числі в
письмовій формі) з питань, що виникають
під час перевірки; застосування
фінансових санкцій та накладення
адміністративних штрафів відповідно
до закону.

Згідно до статті 55 Закону № 1105-XIV
спори щодо визначення класу
професійного ризику виробництва, а
також щодо розміру шкоди та прав на її
відшкодування, накладення штрафів та з
інших питань вирішуються в судовому
порядку.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції про те, що спори за
участю Фонду соціального страхування
від нещасних випадків, можуть
вирішуватися як у адміністративному,
так і цивільному судочинстві, залежно
від характеру спірних правовідносин.

Враховуючи, що при виконанні своїх
повноважень щодо відшкодування шкоди,
пов'язаної з втратою застрахованими
особами заробітної плати або
відповідної її частини, надання їм
соціальних послуг у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, а також у разі
смерті здійснення страхових виплат
непрацездатним членам їх сімей, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не здійснює владні
управлінські функції, то такі спори
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем заявлені вимоги щодо
невірного обчислення розміру
страхових виплат, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я. За таких
обставин, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції про те,
що даний спір не є публічно-правовим, а
тому підлягає вирішенню в порядку
цивільного судочинства.

За приписами п.1 ч.1 ст.109 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 117,118,184, 195, 196,
199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Свердловського міського суду
Луганської області від 04 грудня 2011р. у
справі 427/10252/13-а - залишити без
задоволення.

Ухвалу Свердловського міського
суду Луганської області від 04 грудня
2011р. у справі 427/10252/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
їх копій особам, які беруть участь у
справі, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції..

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

С.В. Білак

Судді:

І.В.Сіваченко