Справа № 464/7587/13-а 2а/464/240/13
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа №
11813/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.

з участю секретаря судового засідання
Саламахи О.І.,

розглянувши у пордку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова на
постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 14 серпня 2013 року за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила
визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова щодо не включення до
середньомісячного заробітку
державного службовця сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та сум
індексації під час обчислення пенсії
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» протиправними.
Зобов'язати пенсійний фонд здійснити
розрахунок та виплатити пенсію з 27.07.2013
року.

Постановою Сихівського районного суду
м.Львова від 14 серпня 2013 року заявлений
позов задоволено. Визнано дії
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова в частині
відмови врахувати ОСОБА_1 під час
обчислення розміру пенсії державного
службовця відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
матеріальну допомогу на оздоровлення,
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та суми
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників -
неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова здійснити перерахунок раніше
призначеної пенсії та виплачувати
ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу»,
враховуючи під час її обчислення
матеріальну допомогу на оздоровлення,
на вирішення соціально-побутових
питань та суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, які згідно з довідкою про
складові заробітної плати, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» від 26.07.2013 року № 10420/2
були виплачені за період з 01.07.2011 року
по 30.06.2013 року та на які було нараховано
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
починаючи з 27.07.2013 року.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду сторона
відповідача УПФУ в Галицькому районі
м.Львова, оскаржила його в апеляційному
порядку, яка покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні заявленого позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що судом першої інстанції не враховано,
що згідно з ст. 33 Закону України «Про
державну службу» матеріальна допомога
не входить до складу заробітної плати,
оскільки не носить систематичний
характер, та являється одноразовою
виплатою. З огляду на викладене,
апелянт просить скасувати постанову,
та прийняти нову якою у задоволені
позову відмовити.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером. По
виходу на пенсію їй була призначена
пенсія як державному службовцю,
працюючому в органах управління
Пенсійного фонду. У період перебування
на державній службі її було визнано
інвалідом ІІ групи внаслідок
загального захворювання. Згідно наказу
від 26.07.2013 року позивачку було
звільнено із займаної посади за
власним бажанням у зв'язку із виходом
на пенсію по інвалідності.

Вирішуючи спірні відносини суд
виходить з наступного.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» (Закону № 3723-XII) (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів погоджується з тим, що
дії управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
щодо відмови врахувати під час
обчислення розміру пенсії відповідно
до ст. 37 Закону України «Про державну
службу» усі суми виплат, отримані
застрахованою особою, з яких було
фактично нараховано та сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, суд вважає
неправомірними.

Пенсійний фонд зобов'язаний під час
обчислення розміру пенсії відповідно
до Закону України «Про державну
службу» враховувати матеріальну
допомогу та суми виплат пов'язані з
індексацією заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
позивачу слід провести перерахунок
раніше призначеної пенсії із
врахуванням усіх сум виплат, які були
ним одержані, на які було нараховано та
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до переконливого
висновку про те, що заявлений позов є
підставним та обґрунтованим, а тому
підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст. ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова на постанову
Сихівського районного суду м.Львова
від 14 серпня 2013 року в адміністративній
справі № 464/7587/13-а залишити без
задоволення, а вказану постанову суду -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор