Справа № 9101/132599/2012
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р.справа № 1170/2а-971/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів: Богданенка І.Ю.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено
повністю: скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді
№/0 від 10 березня 2010 року.

Не погодившись з постановою суду,
Кіровоградська об'єднана державна
податкова інспекція Кіровоградської
області Державної податкової служби
подала апеляційну скаргу, в якій
просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог позивача відмовити у повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що посадовими
особами ДПІ у м. Кіровограді у період з
26.02.10 по 01.03.10 було проведено невиїзну
позапланову документальну перевірку
фізичної особи ОСОБА_1 з питання
визначення повноти та достовірності
даних, відображених в декларації про
доходи за 2008 рік, отримані від продажу
рухомого майна, за період з 01.01.08 по
31.12.08.

За результатами перевірки складено акт
№121/17-40/НОМЕР_1 від 01.03.10, яким
встановлено порушення пп. "ж" п.1.3 ст.1,
пп. 4.2.6 п.4.2 ст.4, пп. 8.2.1 п.8.2 ст.8 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", - заниження ОСОБА_1 доходу, який
підлягав оподаткуванню на 209 646, 21 грн.,
внаслідок чого нараховано до сплати
податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 31 446, 93 грн.
(а.с. 80 - 84).

На підставі акту перевірки
№121/17-40/НОМЕР_1 від 01.03.10 заступником
начальника ДПІ у м. Кіровограді
винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від 10.03.10,
яким позивачеві на підставі пп. "б"
п.п.4.2.2 ст.4 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" за порушення пп. "ж"
п.1.3 ст.1, пп. 4.2.6 п.4.2 ст.4, пп..8.2.1 п.8.2 ст.8
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб у сумі
31 446, 93 грн. (а.с. 37).

Як встановлено судом першої інстанції,
06.12.08 між ОСОБА_1, як продавцем, та
ОСОБА_2, як покупцем, укладено біржовий
договір (угода) купівлі-продажу
транспортного засобу №873386, за умовами
якого продавець продав покупцю
транспортний засіб: легковий
автомобіль марки TOYOTA Camri 2.4L, 2008 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2 за 50 грн.
(а.с. 97). Вказаний договір
зареєстрований на Українській
товарній біржі.

З умов договору купівлі-продажу
вбачається, що ОСОБА_2, як покупець,
отримав право власності на
транспортний засіб, придбавши його за
ціною 50 грн., а ОСОБА_1, як продавець,
отримав від продажу зазначеного майна
дохід у розмірі 50 грн.

Вказаний дохід задекларовано
позивачем у декларації про доходи,
одержані з 01.01.08 по 31.12.08, з нього
розраховано суму податку за ставкою 15%
у розмірі 7,50 грн., який сплачено до
бюджету. (а.с. 95 -96, 138 -139)

Між тим, відповідач наполягає на тому,
що позивачем внаслідок продажу
автомобіля одержано дохід у розмірі 209
696, 21 грн., який є об'єктом оподаткування
відповідно до пп. "ж" п. 1.3 ст.1 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", включається до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
відповідно до пп. 4.2.6 п.4.2 ст.4, ст.12
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб".

Судом першої інстанції було вірно
зазначено, що відповідно до п. 7.1 статті
7 Закону ставка податку становить 15
відсотків від об'єкта оподаткування,
крім випадків, визначених у пунктах 7.2 -
7.4 цієї статті.

Згідно до підпункту 8.2.1 пункту 8.2 статті
8 Закону встановлено, що платник
податку, що отримує доходи, нараховані
особою, яка не є податковим агентом,
зобов'язаний включити суму таких
доходів до складу загального річного
оподатковуваного доходу та подати
річну декларацію з цього податку.

У відповідності до пункту 12.1 статті 12
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб" дохід платника податку
від продажу об'єкта рухомого майна
протягом звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

Як виняток із пункту 12.1 цієї статті, при
продажу одного з об'єктів рухомого
майна у вигляді легкового автомобіля,
мотоцикла, моторолера або моторного
(парусного) човна не частіше одного
разу протягом звітного податкового
року доходи продавця від зазначених
операцій оподатковуються за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення. Дохід, отриманий
платником податку від продажу протягом
звітного податкового року більш ніж
одного із зазначених об'єктів, підлягає
оподаткуванню за ставкою, визначеною
пунктом 7.1 статті 7 цього Закону. (пункт
12.2 статті 12 Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб").

Колегія суддів погоджується з доводами
відповідача, що до операції з продажу
рухомого майна у вигляді легкового
автомобіля, мотоцикла, моторолера або
моторного (парусного) човна слід
застосовувати норми статті 12 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", системний аналіз якої свідчить,
що базою оподаткування є вартість
такого об'єкту рухомого майна, сплачена
при його продажі.

Судом встановлено, що вартість
реалізованого позивачем автомобіля
відповідач визначив на підставі
висновку №461/5 експертного
автотоварознавчого дослідження
спеціаліста з оцінки транспортного
засобу, складеного 09.12.08 експертом
приватного підприємства
"Науково-дослідна лабораторія судових
експертиз" за заявою ОСОБА_1. Цим
висновком визначена ринкова вартість
автомобіля у сумі 209 696 грн. (а.с. 98- 103).

З пояснень позивача, наданих у судовому
засіданні, встановлено, що вказаний
висновок він замовив у зв'язку з
державною реєстрацією в органах
Державтоінспекції транспортного
засобу на свого батька - ОСОБА_2, якому
він продав автомобіль.

Судом першої інстанції було вірно
зазначено, що згідно до п.12 Порядку
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998р. №1740, передбачено, що
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Відповідно до пунктів 13, 14
вищезазначеного Порядку збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій, визначених
пунктом 12 цього Порядку, сплачується у
розмірі трьох відсотків вартості
легкового автомобіля, визначеної
відповідно до договорів
купівлі-продажу, довідок-рахунків
торгівельних організацій, договорів
міни, довідок органів митної служби,
актів експертної оцінки вартості
автомобіля, інших документів, що
підтверджують цю вартість.

Судом встановлено, що легковий
автомобіль марки TOYOTA Camri 2.4L, 2008 року
випуску, номер кузова НОМЕР_2
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3 від 26.11.08 був зареєстрований за
громадянином ОСОБА_1. Останнім для
реєстрації цього транспортного засобу
до підрозділу ДАІ на підтвердження
правомірності його придбання та оцінки
його вартості було надано довідку -
рахунок серії ДДР №411521 від 26.11.08, видану
ТОВ "Мотор-Олві", згідно з якою ОСОБА_1
придбав вказаний автомобіль за 179 707
грн. (а.с. 131). Квитанцією №139 від 26.11.08
ОСОБА_1 сплатив збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України у розмірі 3%
від вартості автомобіля (без
врахування податку на додану вартість)
(а.с. 132).

Також, судом було встановлено, що 06.12.08
вказаний автомобіль знятий ОСОБА_1 з
обліку у зв'язку з його відчуженням, а
09.12.08 зареєстрований за громадянином
ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_4 (а.с. 130) З метою його
реєстрації останнім до підрозділу ДАІ
подано висновок №461/5 експертного
автотоварознавчого дослідження
спеціаліста з оцінки транспортного
засобу від 09.12.08, а квитанцією №195 від
09.12.08 сплачено збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України у розмірі 3%
від визначеної цим висновком ринкової
вартості автомобіля, що склало 6 290, 89
грн. (209 696, 21 грн. х 3%). (а.с. 133-135, 136).

Наказом Міністерства юстиції України,
Фонду державного майна України від
24.11.03 №142/5/2092, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 24.11.03 за
№1074/8395, затверджено Методику
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів.

Пунктом 1.4 Методики передбачено, що
вона застосовується з метою, зокрема: д)
визначення ринкової вартості ДТЗ, їх
складових у разі відчуження; ж)
визначення вартості ДТЗ у складі майна
фізичних осіб для його декларування; л)
в інших випадках, у разі визначення
вартості відокремленого ДТЗ для
встановлення розміру обов'язкових
платежів до бюджету.

Згідно з п.1.6 цієї Методики ринкова
вартість колісного транспортного
засобу (КТЗ) (його складників) - це
вартість, за яку можливе відчуження КТЗ
(його складників) на ринку подібного
КТЗ (його складників) на дату оцінки за
договором, укладеним між покупцем та
продавцем, після проведення
відповідного маркетингу за умови, що
кожна із сторін діяла із знанням
справи, розсудливо і без примусу.
Поняття дійсної вартості, що
вживається у судовій практиці, за своїм
змістом і числовим значенням
рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Виходячи з вищевикладених норм
законодавства та з аналізу
встановлених обставин справи, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що вартість транспортного
засобу, визначена звітом про оцінку
(висновком експертного дослідження),
свідчить про вартість, за яку можливе
відчуження автотранспортного засобу
на дату оцінки, однак не є
підтвердженням встановлення ціни
транспортного засобу договором
купівлі-продажу та того, що цей
транспортний засіб був відчужений
позивачем саме за такою ціною.

А відтак, висновок №461/5 експертного
автотоварознавчого дослідження
спеціаліста з оцінки транспортного
засобу від 09.12.08 не може бути належним
доказом розміру доходу, одержаного
позивачем від відчуження належного
йому автомобіля за біржовим договором
(угодою) купівлі - продажу від 06.12.08.

Окрім того, судом першої інстанції було
зроблено вірний висновок, що системний
аналіз норм Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб", які регулюють
порядок нарахування податку з доходів
від продажу транспортного засобу, дає
підстави для висновку про
оподаткування такого доходу виключно з
фактично отриманої платником податків
суми коштів від продажу транспортного
засобу, а не від суми оціночної
(ринкової) вартості такого
транспортного засобу.

Отже, відповідачем не підтверджені
належними доказами висновки акту
перевірки про те, що від продажу
автомобіля за біржовим договором №873386
від 06.12.08 позивач отримав саме 209 696, 21
грн., а задекларувавши лише 50 грн.,
занизив оподаткований дохід на 209 646, 21
грн. та податкові зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у сумі
31 446, 93 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи дані обставини справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідачем не доведена
правомірність прийнятого ним спірного
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 10.03.10, а тому заявлені
позивачем вимоги є цілком
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко