Справа № 310/13040/13-а
Суддя: Крамаренко А. І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року
Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

В складі: головуючого судді -
Крамаренко А.І.,

при секретарі -
Корнієнко Н.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - Бобрової
С.А.

розглянувши відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Бердянську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області про встановлення
норм житлового приміщення для
встановлення пільг,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
позовом, який згодом уточнив, та в якому
посилається на те, що являється
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії,
інвалідом війни ІІ групи. Вказує, що
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, потерпілих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
постановою КМУ № 1589 від 31.12.1996 року «Про
порядок надання додаткової житлової
площі», Законом України «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту», ст.ст. 13, 45 ЖК
України встановлено, що він має право
на додаткову житлову площу - окрему
кімнату в розмірі від 10 до 20 кв.м.

Зазначає, що з 2005 року МСЕК
встановила, що він може бути придатний
до праці за індивідуальним графіком, в
індивідуально створених умовах праці.
В період з 2002 по 2005 роки був цілком
непрацездатний, оскільки
життєдіяльність була різко обмежена.
Вважає, що для нього норма додаткової
житлової площі має складати в
максимальному розмірі 20 кв.м. Згідно
ст.. 47 ЖК України, норма житлової площі в
Україні становить 13,65 кв.м. на одну
людину. Таким чином, з урахуванням
додаткової площі, має займати від 23,65
кв.м. до 33,65 кв.м. житлової площі.
Посилається на те, що Житловим Кодексом
України встановлено, що
облдержадміністрації, професійні
спілки можуть встановлювати в регіонах
інший рівень забезпечення житловою
площею, а згідно ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів та
внесенні змін до діючих законів,
забороняється скорочувати об'єм
існуючих прав та свобод, а отже
встановлення житлової площі 13,65 кв.м. на
одні людину є нормою, скорочувати яку
не можна. Вважає, що на ряду із
встановленим розміром житлової площі в
законодавстві застосовується поняття
загальної площі для визначення
платежів за житлово-комунальні
послуги, яка становить 21 кв.м. та
додаткової - 10,5 кв.м. на сім'ю. Загальна
площа включає в себе допоміжні та
службові приміщення. Вважає, що
виходячи із пропорції співвідношення
житлової площі до загальної, на 1 кв.м.
житлової площі має приходитися 1,54 кв.м.
загальної. Відповідно, для додаткової
житлової площі також має бути
дотримана пропорційність загальної
площі: для житлової площі від 23,65 кв.м.
до 33.65 кв.м. має бути виділена загальна
площа від 36,46 кв.м. до 51,77 кв.м.

Вказує, що 21.01.2010 року на склад
сім'ї з 3х осіб отримав ордер на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 79,5
кв.м., житловою - 30,6 кв.м. Вказана
квартира була надана державною
іпотечною установою. Вважає, що
вищевказана квартира фактично
розрахована лише на позивача, а з
урахуванням членів його сім'ї має
складати 50,95-60,95 кв.м. житлової та
відповідно 88,96 -107,27 кв.м. загальної
площі. В той же час, ОЖСК «Азовський»
при розрахунку та подачі звітів в
УПтаСЗН для оплати комунальних послуг
не враховує вимоги законодавства про
додаткову житлову площу. Вказує, що має
право на 100% пільги по оплаті
житлово-комунальних послуг в межах
норм, встановлених законодавством, а
тому наявність заборгованості у нього
відсутня. В даний час, не дивлячись на
те, що донька ОСОБА_3 навчається, вона
перебуває під його опікою, проте
позбавлена права користуватися
пільгами, оскільки вони поширюються на
позивача та його дружину. Виходячи з
розрахунків позивача пільги мають
поширюватися на житлове приміщення
загальною площею від 67,96 до 83,27 кв.м.
Просить встановити, що додаткова
житлова площа є гарантованою державою
нормою соціального захисту і не є
надлишковою; встановити, що додаткова
житлова площа з урахуванням ст..ст. 47,49
ЖК України для нього становить від 23.65
кв.м. до 33,65 кв.м. (в максимально
допустимому розмірі); встановити що
загальна площа, яка відповідає
житловій площі, має становити 36.46-51,77
кв.м. загальної площі (в максимально
допустимому розмірі); встановити, що
ОСОБА_3 на весь період навчання (до 23
років) перебуває під опікою позивача та
на його утриманні і відповідно на неї
також поширюються пільги по оплаті за
житлово-комунальні послуги;
встановити, що пільги на позивача та
членів його сім'ї (які залежать від
розміру площі житлового приміщення)
складає від 88,96 кв.м.-104,27 кв.м. загальної
площі; зобов'язати УПтаСЗН провести
перерахунок оплати за
житлово-комунальні послуги та в
подальшому проводити розрахунок та
оплату послуг виходячи з максимально
допустимого розміру загальної площі,
починаючи з 21.01.2010 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача за
довіреністю Боброва С.А. в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Бердянської міської ради не надає
додаткову жилу площу. При цьому надання
додаткової житлової площі
застосовується при наданні житла та
чинним законодавством не пов'язано з
нормами загальної площі при
користуванні житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати. Так, відповідно
до чинного законодавства позивач має
пільги на двох членів сім'ї без
урахування дочки на загальну площу 52,5
кв.м. Просила в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституцій України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

пільгами, та в своїй діяльності
керується

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових речових доказів, висновків
експертів.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах, про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до матеріалів справи
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
І категорії, інвалідом війни ІІ групи.

Пунктом 4 ч.1 ст 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» встановлено,
що інвалідам війни та прирівняним до
них особам надаються пільги зі
100-процентної знижки плати за
користування житлом (квартирна плата) в
межах норм, передбачених чинним
законодавством (21 кв. метр загальної
площі житла на кожну особу, яка
постійно проживає у житловому
приміщенні (будинку) і має право на
знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра
на сім'ю).

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного
кодексу України при наданні пільг та
здійсненні видатків з бюджету щодо їх
виплати до членів сім'ї пільговика
належать: дружина (чоловік), їхні
неповнолітні діти (до 18 років);
неодружені повнолітні діти, визнані
інвалідами з дитинства I та II групи або
інвалідами I групи; особа, яка проживає
разом з інвалідом війни I групи та
доглядає за ним, за умови що інвалід
війни не перебуває у шлюбі;
непрацездатні батьки; особа, яка
знаходиться під опікою або піклуванням
громадянина, який має право на пільги,
та проживає разом з ним.

Наведені вище приписи закону
неконституційними не визнані, а отже
вони є обов'язковими для відповідача
при відшкодуванні надавачам
житлово-комунальних послуг вартості
наданих пільг відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від04.03.2002
року №256 "Про затвердження Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету".

З огляду на викладене у суду
відсутні підстави для задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 4, 9, 69 - 72, 159, 162, 163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
А.І. Крамаренко