Справа № 2а-9773/11
Суддя: Судова-Хомюк Н.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.
Справа № 100259/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Судової-Хомюк Н.М.,

суддів
Гуляка В.В. та Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 13.09.2011 року за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И
В:

07.06.2011 року позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату пенсії з 01.01.2011р., із
застосуванням показника середньої
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
обчислення пенсії за 2010 рік.

Позивач, свої позовні вимоги мотивував
тим, що після призначення йому пенсії
за віком він продовжує працювати. З
метою реалізації права на перерахунок
пенсії відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
травні 2011 року він подав до відповідача
усі необхідні документи для проведення
перерахунку пенсії, із застосуванням
показника середньої заробітної плати в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески за календарний рік, що
передує року перерахунку пенсії, однак
відповідач такий перерахунок провів із
застосуванням цього показника за 2007
рік. Позивач вважаючи такі дії
відповідача протиправними, у своєму
позові посилався на те, що відповідно
до ст.ст. 40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунок його пенсії
повинен був здійснюватися виходячи з
показника середньої заробітної плати в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески за календарний рік, що
передує року перерахунку пенсії.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що
відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» перерахунок
його пенсії повинен був здійснюватися
виходячи з показника середньої
заробітної плати в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії, тобто за 2010 рік.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
підстави і межі апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції вірно
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач отримує
пенсію за віком, продовжує працювати та
знаходиться на пенсійному обліку у
відповідача.

У серпні 2011 року позивач як працюючий
пенсіонер, звертався із заявою до
відповідача про проведення
перерахунку пенсії на підставі ст.ст. 40,
42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» із застосуванням
показника середньої заробітної плати в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески за календарний рік, що
передує року перерахунку пенсії.

Такий перерахунок пенсії позивача, як
встановлено матеріалами справи,
відповідач провів із застосуванням
цього показника за 2007 рік.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог виходив із
того, що підстави для перерахунку
пенсії позивача із застосуванням
показника середньої заробітної плати в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески за 2010 рік відсутні, а
тому суд першої інстанції прийшов до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог позивача слід відмовити.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, виходячи з
наступних підстав.

Частиною четвертою статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) (далі - Закон №
1058-IV) встановлено, що в разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що показник заробітної плати
для перерахунку пенсії визначається за
двома можливими методами за вибором
пенсіонера.

За першим методом розрахунок пенсії
здійснюється із тієї заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.

При застосуванні другого методу
змінюються лише ті показники
розрахунку заробітної плати, на які
здійснюється посилання в цій нормі (за
періоди страхового стажу, зазначені в
частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40
Закону № 1058-IV для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Слова «за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року» означають,
що враховується вся заробітна плата, у
тому числі і та, яку отримував
пенсіонер після призначення пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії
в обох випадках розраховується за
формулою, наведеною в частині другій
статті 40 Закону № 1058-IV: Зп = Зс х (Ск : К),
де: Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії; Ск -
сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+ ... + КзN); К - кількість місяців
страхового стажу, за які розраховано
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
застрахованої особи.

На підставі наведеного можна дійти
висновку, що заробітна плата, яку
отримував пенсіонер, продовжуючи
працювати після призначення йому
пенсії, має значення для визначення
додаткових коефіцієнтів заробітної
плати за кожний відпрацьований місяць
після призначення пенсії.

Таким чином, у наведеній формулі
обчислення заробітної плати Зп = Зс х
(Ск : К) змінними показниками є (Ск : К).

Зі змісту частини четвертої статті 42
Закону № 1058-IV вбачається, що при
обчисленні заробітної плати для
перерахунку пенсії можуть бути змінені
показники заробітної плати за періоди
страхового стажу після призначення
пенсії, але не визначено, за який
календарний рік береться середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України.

Виходячи з буквального тлумачення
частини другої статті 40 Закону № 1058-IV
цей показник повинен бути незмінним,
тобто таким, яким він був на час
призначення пенсії.

Зважаючи на те, що пенсіонер має право
обрати метод обчислення заробітної
плати для перерахунку пенсії, в тому
числі і з урахуванням заробітної плати,
яку він отримував до моменту
перерахунку пенсії, але не має права
вимагати застосування показника
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
перерахунком пенсії, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Наведені висновки суду апеляційної
інстанції узгоджуються із правовою
позицією Верховного Суду України з
відповідного питання, висловленою
зокрема у постанові цього Суду від
21.03.2012 року по справі № 21-449а11.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування оскарженої постанови,
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 11, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 13
вересня 2011 року у справі № 2а -9773/11 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Н.М. Судова-Хомюк

Судді
В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль