Справа № 2а-321/10
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року м.
Львів Справа № 9104/19858/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області на
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 15 лютого 2010 року по
справі № 2-а-321/10 за позовом ОСОБА_1 до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області,
заступника начальника Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області Куцька Ярослава
Івановича про скасування постанови та
закриття провадження по справі про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 серпня 2008 року звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області,
заступника начальника Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області Куцька Я.І., в якому
просив поновити строк звернення до
суду, скасувати постанову заступника
начальника Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області Куцька Я.І. від 28 грудня 2006 року
№ 211 по справі про
адміністративне правопорушення, якою
його притягнуто до адміністративної
відповідальності за частиною 1 статті
165-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
закрити провадження по справі у зв'язку
з відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 15 лютого 2010 року
поновлено строк звернення до суду,
адміністративний позов задоволено,
визнано протиправною та скасовано
постанову заступника начальника
Державної інспекції з контролю за
цінами у Львівській області Куцька Я.І.
від 28 грудня 2006 року № 211 по справі про
адміністративне правопорушення та
закрито провадження у справі.

Вказане рішення суду мотивоване тим, що
строк звернення до суду позивачем
пропущено із поважних причин, оскільки
справа про адміністративне
правопорушення розглядалась за його
відсутності, а прийнята постанова не
була йому вручена під розписку, а також
тим, що в діях позивача відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною 1 статтею 165-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, а відтак, оскаржувана
постанова прийнята всупереч вимогам
вказаного Кодексу та підлягає
скасуванню.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Державна інспекція з
контролю за цінами у Львівській
області подала апеляційну скаргу, у
якій, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що оскаржувана
постанова по справі про
адміністративне правопорушення
вручена позивачу за місцем його
проживання 11 січня 2007 року, що свідчить
про пропуск позивачем без поважних
причин десятиденного строку
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
передбаченого статтею 289 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, на застосуванні якого
він наполягав, що відповідно до статті
100 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
за результатами перевірки Відкритого
акціонерного товариства
«Львівобленерго» (далі - ВАТ
«Львівобленерго»), директором з
маркетингу в якому працював ОСОБА_1,
щодо дотримання порядку формування та
застосування тарифів на
електроенергію за період з 01
листопада 2005 року по 01 листопада 2006
року відповідачем було складено акт
від 08 грудня 2006 року № 000822.

Перевіркою було встановлено, що ВАТ
«Львівобленерго» при нарахуванні
плати за спожиту електричну енергію
застосував тариф, який діяв на кінець
розрахункового періоду, хоча в
укладених договорах зі споживачами -
юридичними особами передбачено
застосування тарифу, який діяв на
початок розрахункового періоду, що
призвело до порушення вимог постанови
НКРЕ від 17 жовтня 2005 року та завищення
плати за спожиту електроенергію в сумі
1126288.80 грн.

На підставі даного акту перевірки 28
грудня 2006 року винесено постанову по
справі про адміністративне
правопорушення № 211 про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за частиною 1 статті
165-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
170.00 грн.

Відповідно до вимог статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
встановлено, що скаргу на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови.

В матеріалах справи відсутні докази
вручення позивачу особисто
оскаржуваної постанови по справі про
адміністративне правопорушення.

Як стверджує сам позивач, про її
наявність він дізнався лише 14 серпня 2008
року під час ознайомлення в
Личаківському ВДВС Львівського
міського управління юстиції з
матеріалами виконавчого провадження
по примусовому виконанню вказаної
постанови.

До суду позивач звернувся лише 26 серпня
2008 року, тобто після спливу
десятиденного строку звернення до
суду, встановленого статтею 289 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Наведені позивачем обставини щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду не дають підстав для
висновку про те, що він пропущений з
поважних причин.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції чинній на момент розгляду
справи в суді) пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Отже, встановивши, що позовна заява
подана до суду після спливу
десятиденного строку звернення до
суду, встановленого статтею 289 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, та без викладу
обставин, які б свідчили про поважність
причин його пропуску, а відповідач в
свою чергу наполягав на застосування
наслідків пропуску вказаного строку,
суд першої інстанції повинен був в
задоволенні вказаного позову
відмовити, оскільки пропуск строку
звернення до суду є самостійною
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Крім цього, суд першої інстанції під
час розгляду даної справи не врахував,
що згідно з вимогами статті 288 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення постанову про
накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржено в
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими цим Кодексом, відповідно
до норм якого адміністративні суди не
наділені повноваженнями щодо закриття
провадження у справах про
адміністративні правопорушення, що в
свою чергу відповідно до пункту 1
частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для закриття провадження у
справі в цій частині позовних вимог.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови та ухвалення
нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 197, 202, 205, 207,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами у Львівській
області задоволено частково.

Постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 15 лютого 2010 року по
справі № 2-а-321/10 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою провадження по
справі № 2-а-321/10 в частині
позовних вимог ОСОБА_1 до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Львівській області, заступника
начальника Державної інспекції з
контролю за цінами у Львівській
області Куцька Ярослава Івановича про
закриття провадження по справі про
адміністративне правопорушення -
закрити, в решті позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський