Справа № 2а-6847/12/2670
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/66022/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю "Медком Маркетинг і
Продаж Україна" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Медком Маркетинг і
Продаж Україна" до Київської
регіональної митниці, третя особа -
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання дій неправомірними,
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Медком Маркетинг і
Продаж Україна" звернулось в суд з
позовом до Київської регіональної
митниці, в якому просило: визнати
неправомірними дії відповідача щодо
визначення митної вартості на підставі
рішення № 100000006/2011/310427/1 від 08 лютого 2011
року; визнати недійсним рішення
Київської регіональної митниці про
визначення митної вартості товару №
100000006/2011/310427/1 від 08 лютого 2011 року із
застосуванням методу № 6; зобов'язати
Київську регіональну митницю прийняти
митну вартість, заявлену декларанту на
підставі декларації митної вартості №
100130003/2011/099397 від 07 лютого 2011 року за
методом № 1 (відповідно до статті 267
Митного кодексу України); зобов'язати
Київську регіональну митницю
повернути з Державного бюджету на
користь позивача суму переплати митних
платежів у розмірі 89 214,07 грн., які було
сплачено на підставі Декларації митної
вартості № 100130003/2011/099826 від 09 лютого 2011
року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно, на підставі
необґрунтованого висновку щодо
заниження позивачем митної вартості
товарів, що ввозилися на територію
України, прийнято рішення про
визначення іншої, відмінної від
заявленої декларантом, митної вартості
товарів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 липня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, товариство з
обмеженою відповідальністю "Медком
Маркетинг і Продаж Україна" звернулось
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, на підставі
зовнішньоекономічного контракту №
REM-MDMPU-08 від 17 листопада 2008 року, 07 лютого
2011 року позивачем згідно з вантажною
митною декларацією № 100130003/2011/099397 від 07
лютого 2011 року пред'явлено Київській
регіональній митниці до митного
оформлення товар "вироби медичного
призначення: нестерильні хірургічні
рукавички, натуральний латекс" під
торговою маркою "Comfit R", виробництва WRP
Asia Pacific SDN.BHD., країна виробництва:
Малайзія за кодом УКТЗЕД .

Шляхом подачі Декларації митної
вартості (ДМВ-1) № 100130003/2011/099397 від 07
лютого 2011 року митна вартість даного
товару була задекларована позивачем
відповідно до статей 259, 260, 262, 266, 267
Митного кодексу України за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (метод 1), в розмірі 111 420,60
доларів США або 885 314,70 грн.

Як вбачається з відміток на декларації
митної вартості № 100130003/2011/099397 від 07
лютого 2011 року, митним органом було
запропоновано в рамках виконання
пункту 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766, надати наступні додаткові
документи: висновок експертної
організації; прайс-лист
фірми-виробника товару.

Для підтвердження митної вартості
декларантом надані митному органу такі
документи: зовнішньоекономічний
контракт № REM-MDMPU-08 від 17 листопада 2008
року; інвойс № 2011-11805 від 11 грудня 2010
року; прайс-лист на 4 квартал 2010 року
компанії Remesco Handelsges m.b.H, згідно якого
аналогічні рукавички були поставлені
тим же постачальником в той же період в
адресу болгарського підприємства;
вантажні митні декларації країни
відправлення (Малайзія); договір
транспортного експедирування № КН-11-FS
від 10 лютого 2009 року та додаткові угоди
до нього; декларації митної вартості та
інвойси, які були раніше оформлені
позивачем; міжнародну
товарно-транспортну накладну (CMR);
довідку, що підтверджує вартість
наданих транспортно-експедиційних
послуг від 21 січня 2011 року; копію
висновку ДП "Держзовнішінформ" від 28
лютого 2011 року № 9/253; лист компанії Remesco
Handelsges m.b.H стосовно неможливості
надання прайс-листа фірми-виробника
товару - WRP Asia Pacific SDN.BHD. у зв'язку з тим,
що його надання не передбачено
контрактом між позивачем та Remesco Handelsges
m.b.Н.

Декларант був ознайомлений із записом
на декларації митної вартості №
100130003/2011/099397 від 07 лютого 2011 року та
зазначив про неможливість надання
додаткових документів, зокрема,
прайс-листа фірми-виробника товару,
внаслідок чого митним органом було
проведено процедуру консультації.

Рішенням № 100000006/2011/310427/1 від 08 лютого 2011
року про визначення митної вартості
товару відповідач самостійно визначив
митну вартість із застосуванням
резервного методу (методу 6) в розмірі 336
000,00 доларів США, оскільки декларант не
надав додаткових документів, які б
підтверджували митну вартість товарів.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що позивачем
не були надані всі необхідні документи
для визначення митної вартості
ввезеного товару за першим (основним)
методом.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України митна декларація - письмова
заява встановленої форми, яка
подається митному органу і містить
відомості щодо товарів і транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України, необхідні для їх
митного оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 Кодексу митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
Кодексу митний орган, що здійснює
контроль за правильністю митної оцінки
товарів з урахуванням положень цього
Кодексу, має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:
1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів вважає, що у разі незгоди
митного органу із митною вартістю
імпортованого товару, вона відповідно
до вимог статті 266 Митного кодексу
України зобов'язана провести процедуру
консультацій, у ході яких мала б дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Водночас, аналізуючи матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що під час розгляду справи судами
попередніх інстанцій не було
досліджено питання, чи проведена
процедура консультацій між
декларантом та митницею, у ході якої
митниця і мала б дійти висновків щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів.

Крім того, згідно з пунктом 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 339 від 09 квітня 2008
року, який був чинний на момент
виникнення спірних відносин, контроль
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України у тому числі шляхом
проведення перевірки документів,
поданих для підтвердження заявленої
митної вартості товарів, і відомостей,
що необхідні для здійснення митного
контролю, а також порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Згідно з пунктами 11, 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від № 1766 від 20 грудня 2006 року, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
судами попередніх інстанцій
встановлено, що зовнішньоекономічний
контракт № REM-MDMPU-08 від 17 листопада 2008
року укладено не з виробником товару -
WRP Asia Pacific SDN.BHD., Малайзія, а з
посередником - компанією Remesco Handelsges m.b.H,
Австрія.

Також встановлено, що позивачем
митному органу і на його вимогу не було
надано прайс-лист фірми-виробника
товару - WRP Asia Pacific SDN.BHD., Малайзія та
жодного додаткового документу саме від
виробника товару, який би
підтверджував вартість товару
виробником. В той же час позивач надав
листи від продавця (посередника) - Remesco
Handelsges m.b.H, Австрія, у яких дана компанія
зазначає, що даний прайс-лист
відображає ринкову ціну на їхні товари,
а прас-лист виробника надати неможливо,
у зв'язку з тим, що його надання не
передбачено контрактом між позивачем
та Remesco Handelsges m.b.Н.

Колегія суддів зазначає, що неподання
позивачем прайс-листа фірми-виробника
товару не є безумовною підставою для
застосування іншого методу визначення
митної вартості товару ніж за ціною
договору, оскільки позивачем було
надано митному органу докази
неможливості подання такого
прайс-листа. Крім того, колегія суддів
вказує на те, що такий прас-лист не
входить до основного переліку
документів, які подаються для
підтвердження митної вартості товару,
а може бути поданий тільки у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
вірності заявленої митної вартості.

Таким чином, колегією суддів дійшла
висновку, що суди першої та апеляційної
інстанції фактично не дослідували
питання вірності заявленої позивачем
митної вартості товару та проведення
консультацій між декларантом та
митницею, що передбачено ст.. 266 МК
України з урахуванням наданих
позивачем та відповідачем доказів, у
зв'язку з чим колегія суддів вказує на
неможливість перевірити правильність
висновків судів.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи..

Керуючись статтями 220, 221, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Медком
Маркетинг і Продаж Україна"
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді:
(підписи)

з оригіналом згідно: