Справа № 2а-13478/12/0170/13
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/62408/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.
(доповідач),

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта
Автономної Республіки Крим (далі - УПФ)
до державного підприємства «Санаторій
«Форос» (далі - ДП «Санаторій «Форос»)
про стягнення заборгованості по
страхових внесках за касаційною
скаргою УПФ на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 грудня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року представник УПФ
звернувся в суд з позовом, відповідно
до якого просив стягнути з ДП
«Санаторій «Форос» 62091,87 грн.
заборгованості зі страхових внесків та
фінансових санкцій.

Посилався на те, що відповідач
своєчасно не сплатив страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, у зв'язку з чим
рішеннями УПФ йому нараховані штрафні
санкції у вигляді штрафу і пені.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 грудня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача, з посиланням на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами, просить
попередні рішення скасувати і ухвалити
нове про задоволення позову. Зазначає,
що УПФ прийнято рішення у
відповідності з абзацом 6 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
касаційної скарги частково з
урахуванням наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Вказаним вимогам рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають.

Як установлено судами, ДП «Санаторій
Форос» виступає платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Проте, в
порушення вимог, передбачених частиною
шостою статті 20 Закону України від 9
липня 2003 року №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-ІV),
страхувальником (відповідачем) у
визначений строк не сплачено страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період. Сума недоїмки
по страхових внесків за 2009-2010 роки
становить 45 000 грн.

За несвоєчасну сплату страхових
внесків за період з 21.10.2004 року по 20.09.2012
року рішенням УПФ від 03.10.2012 року №287 на
відповідача накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 8733,34 грн., та
36284,91 грн. пені. Рішенням від 10.10.2012 року
№291 застосовано штрафні санкції в
розмірі 17073,62 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що УПФ з 01.01.2011 року не вправі
застосовувати штрафні санкції
(нарахування штрафу та пені) за
невиконання вимог статті 20 Закону
№1058-ІV.

З таким висновком погодитися
неможливо, оскільки він не відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Пунктом 2 частини дев'ятої статті 106
Закону №1058-IV, яка діяла до 1 січня 2011
року, передбачалося, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами ПФУ, накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум. Одночасно на суми
своєчасно не сплачених (не
перерахованих) страхових внесків і
фінансових санкцій нараховується пеня
в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум
коштів, розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Із набранням чинності Законом № 2464-VI
наведена вище норма матеріального
права була скасована (підпункт «й»
пункту 12 Прикінцевих та перехідних
положень зазначеного Закону).

Водночас відповідно до абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2464-VI стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що заборгованість у зв'язку з
несплатою страхових внесків, а відтак і
накладені штрафні санкції, які виникли
до 1 січня 20111 року, мають бути стягнуті
і після цієї дати, оскільки вказана
заборгованість і штрафні санкції
виникли в період дії пункту 2 та пункту 7
частини дев'ятої статті 106 Закону №1058-IV.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція, викладена у постанові
Верховного Суду України від 15 жовтня 2013
року (справа №21-318а13), яка відповідно до
статті 224-2 КАС України, є обов'язковою
для судів нижчих інстанцій.

Виходячи зі змісту позовної заяви,
представник УПФ просив стягнути
недоїмку, яка виникла за період 2009-2010
років, штрафні санкції нараховані з
21.10.2004 року по 20.09.2012 року та з січня 2008
року по грудень 2010 рік.

Проте судом першої інстанції в
порушення норм процесуального права,
зокрема статей 70, 86, пункту 1 частини
першої статті 161 КАС України, доводи,
викладені в позовній заяві не
перевірялися. Не встановлено, який саме
розмір недоїмки виник до 01.10.2011 року, та
які штрафні санкції нараховані до
цього часу.

Апеляційний суд зазначені порушення не
виправив, тому попередні судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених частиною першою статті 227
КАС України.

При новому розгляді на підставі
зібраних і досліджених доказів
установити суму страхових внесків за
діючими видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
розмір штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі страхових внесків,
строк сплати яких виник на 1 січня 2011
року.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта
Автономної Республіки Крим
задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 грудня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський