Справа № 2а-5694/12/2670
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

17 лютого 2014 року м. Київ
В/800/708/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддів Розваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач), Горбатюка С. А.,
Маслія В. І., Черпіцької Л. Т., Чумаченко
Т. А., перевіривши заяву Державного
підприємства «Украінський
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ» про перегляд постанови Вищого
адміністративного суду України від 22
січня 2014 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство «Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ» звернулося до Верховного Суду
України через Вищий адміністративний
суд України з заявою про перегляд
постанови Вищого адміністративного
суду України від 22 січня 2014 року у
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ» про стягнення заборгованості.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У заяві про перегляд ухвали суду
касаційної інстанції з підстави,
встановленої пунктом 1 частини 1 статті
237 КАС України, Державне підприємство
«Український науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ», посилаючись на неоднакове
застосування положень Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних не бюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 року № 372,
просить постанову Вищого
адміністративного суду України
скасувати, прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних й тих же нормативних
актів відповідач надав ухвали Вищого
адміністративного суду України від 31
жовтня 2013 року у справі № К/9991/12626/11, від
27 березня 2012 року у справі № К/9991/20971/11,
від 03 лютого 2010 року № К-19252/08, від
21 березня 2013 року № К/9991/30915/12 , від 26
вересня 2013 року № К/9991/8213/11.

Вищий адміністративний суду України
вважає можливим частково задовольнити
подану заяву.

Що стосується ухвал від 27 березня 2012
року у справі № К/9991/20971/11, від 03 лютого
2010 року № К-19252/08, від 21 березня 2013 року
№ К/9991/30915/12, від 26 вересня 2013 року
№ К/9991/8213/11, то в цій частині в
задоволенні заяви колегія суддів
відмовляє, оскільки не вбачається
подібних відносин із справою, відносно
якої позивачем подана заява.

Із змісту доданого до заяви судового
рішення від 31 жовтня 2013 року у справі
№ К/9991/12626/11
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, у зв'язку з
чим суд касаційної інстанції прийняв
різні за змістом судові рішення.

Так у справі, за результатами розгляду
якої прийнято оскаржувану постанову
від 22 січня 2014 року, Вищий
адміністративний суд України скасував
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
позову і задовольнив позов.

З тексту ухвали вбачається, що суд
касаційної інстанції при розгляді
справи дійшов висновку про те, що
відповідач згідно із статутом є
підприємством, яке засновано на
державній формі власності, здійснює
свою діяльність на засадах
госпрозрахунку. Оскільки відповідач є
державним небюджетним підприємством,
тому незалежно від джерел та обсягів
фінансування зобов'язаний
відшкодувати Пенсійному фонду різницю
у розмірі пенсії відповідно до ст. 24
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та
Порядку № 372.

У справі, за результатами розгляду якої
Вищим адміністративним судом України
прийнята ухвала від 31 жовтня 2013 року, і
на яку посилається відповідач як на
підставу для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
суд касаційної інстанції підтримав
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій про часткове задоволення
позову з аналогічного предмету спору і,
посилаючись на зазначені вище норми,
вказав, що суди дійшли обґрунтованого
висновку, що, оскільки підприємство
засноване на державній формі власності
та повністю не утримується за рахунок
коштів державного бюджету, то на нього
покладається обов'язок з часткового
відшкодування ПФУ витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених його
працівникам відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» і сумою
пенсій, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів.

Аналіз наведених судових рішень суду
касаційної інстанції дає підстави
вважати, що ним неоднаково застосовані
положення Закону України «Про наукову
і науково-технічну діяльність»,
Порядку фінансування різниці між сумою
пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 року № 372.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для допуску справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ» про стягнення заборгованості.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

у х в а л и в :

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний і
проектно-конструкторський інститут
будівельних матеріалів та виробів
«НДІБМВ» про стягнення заборгованості.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: