Справа № 815/4444/13-а
Суддя: Бжассо Н. В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4444/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого по справі судді
Бжассо Н.В.

за участю секретаря
Музика І.О.

сторін:

позивача: ОСОБА_1
(згідно паспорта)

представника позивача адвоката
ОСОБА_2 (за договором про надання
правової допомоги)

представників відповідачів: УМВС
України в Одеській області, Ращенко Є.М.
(за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Овідіопольського райвідділу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області про визнання наказів
незаконними, поновлення на роботі і
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1, за
результатом якого позивач просить,
визнати незаконним та скасувати в
частині, що стосується ОСОБА_1: Наказ №
1252 від 10.11.2010 року начальника ГУМВС
України в Одеській області полковника
міліції Яцкова М.В. «Про надзвичайну
подію за участю посадових осіб ВМ на
промтоварному ринку ГУМВС України в
Одеській області та покарання винних»,
яким позивач ОСОБА_1 був звільнений з
органів внутрішніх справ України за п.
66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114; Наказ № 577 о/с від 17.11.2010
року, начальника ГУМВС України в
Одеській області полковника міліції
ЯцковаМ.В., яким позивач ОСОБА_1 був
звільнений у запас Збройних сил
України за п. 66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114; поновити ОСОБА_1 на роботі
(посаді) старшого інспектора
міграційного контролю сектора у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб відділу
міліції на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області; стягнути з
Овідіопольського РВ ГУМВС України в
Одеській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в результаті йог незаконного
звільнення за один рік у розмірі 21 173, 65
грн.; стягнути з Головного Управління
МВС України судові витрати, які
складаються з судового збору та витрат
на правову допомогу адвокату у
адміністративній справі.

Заявлені позовні вимоги
обґрунтовані наступними доводами.

Як зазначає позивач, з 1993 року,
він проходив службу в органах
внутрішніх справ України. Остання
посада, яку позивач займав з червня по
листопад 2010 року - старший інспектор з
міграційного контролю сектора у
справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб відділу
міліції на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області.

Наказом № 1252 від 10.11.2010 року, «Про
надзвичайну подію за участю посадових
осіб ВМ на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області та
покарання винних», позивача звільнено
з органів внутрішніх справ України за
п. 66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР.

Підставою для звільнення, в
наказі зазначено грубе порушення
вимог ст.ст. 7,8 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
ст.ст. 2,3 Закону України «Про міліцію»,
Кодексу честі працівника ОВС України,
Присяги працівника органів внутрішніх
справ України та зобов'язання,
наданого ним при прийнятті на службу
до ОВС України, що виразилося у вступі у
неділові стосунки громадянами
Туреччини, отриманні від останніх
незаконної винагороди за не проведення
перевірки їх підприємницької
діяльності та законності перебування
на території України, неналежному
контролі за станом оперативної
службової діяльності, недостатній
вимогливості до підлеглих начальника
ВМ на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області
підполковника міліції Маслова С.В.

Підставою для звільнення,
безпосередньо ОСОБА_1, зазначено
незаконне поводження зі зброєю,
бойовими припасами, які були вилучені
під час обшуку за місцем його
проживання та підбурювання
громадянина Туреччини до передачі
хабара Маслову С.В.

Наказ № 1252 від 10.11.2010 року,
реалізовано Наказом № 577 о/с від 17.11.2010
року начальника ГУМВС України в
Одеській області, згідно якого ОСОБА_1
був звільнений у запас Збройних Сил
України на п. 66 (за дискредитацію)
положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Позивач вважає, вищезазначені
накази в частині його звільнення,
незаконними з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що згідно п.
66 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, особи рядового і начальницького
складу, які скоїли вчинки, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, звільняються з
органів внутрішніх справ.

В оскаржуваних наказах,
дискримінаційним вчинком зазначено
незаконне поводження позивача зі
зброєю, бойовими припасами, які були
вилучені під час обшуку за місцем його
проживання, підбурювання громадянина
Туреччини до передачі хабара Маслову
С.В.

Постановою слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
Прокуратури України від 05.11.2010 року,
порушена кримінальна справа № 49-3045 у
відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК
України.

Постановою слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України від 21.12.2010 року,
порушена кримінальна справа у
відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК
України, яка об'єднана з кримінальною
справою № 49-3045 в одне провадження.

Постановою слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України від 26.04.2011 року,
порушена кримінальна справа у
відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 2, ч. 3 ст. 28,
ч. ст. 368 КК України, яка об'єднана з
кримінальною справою № 49-3045 в одне
провадження.

Вироком Малиновського районного
суду м. Одеси від 29.01.2013 року, ОСОБА_1
визнаний винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за
обвинуваченням в скоєнні злочинів
передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК
України, ч. 2 ст. 368 КК України, ОСОБА_1
визнано невинним та виправдано за
недоведеністю обвинувачення у скоєнні
злочину.

Не погодившись з Вироком суду
першої інстанції в частині визнання
винним у скоєнні кримінального
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК
України, позивач звернувся до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 21.05.2013 року,
апеляція захисника ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_1 задоволена.

Судом апеляційної інстанції
залишено в силі вирок Малиновського
районного суду м. Одеси від 29.01.2013 року в
частині виправдання ОСОБА_1, та
скасовано вирок в частині визнання
винним ОСОБА_1 у скоєні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та
призначення йому покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 2 років, 2
місяців, 24 днів. Матеріали кримінальної
справи в цій частині виділені в окреме
провадження та направлені Прокурору
для проведення додаткового досудового
розслідування з метою встановлення
інших осіб, причетних до даного
злочинку та притягнення їх до
кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного,
позивач, вважає себе не причасним та
невинуватим в діях, що інкримінуються
йому в оскаржуваних наказах, як
дискримінаційні, у зв'язку з чим
просить визнати накази про його
звільнення незаконними та поновити
його на займаній до звільнення посаді.

В ході судового розгляду позивач,
представник позивача, заявлені позовні
вимоги підтримали та просили
задовольнити.

Представник відповідача, ГУМВС України
в Одеській області, заявлені позовні
вимоги не визнав, в задоволенні їх
просив відмовити, наполягаючи, що
позивач звільнений за вчинення дій, які
дискредитують звання працівника
органів внутрішніх справ, які є
несумісними з подальшим проходженням
служби при цьому підтримуючи доводи,
викладені в письмових запереченнях
долучених до матеріалів справи.

Відповідач в особі
Овідіопольського РВ ГУ МВС України в
Одеській області до суду не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, про
дату, час і місце судового розгляду
справи сповіщався належним, про що
свідчать судові повідомлення, які
повернулися на адресу суду.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
наступного висновку.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, Наказом № 1252 від 10.11.2010
року, «Про надзвичайну подію за участю
посадових осіб ВМ на промтоварному
ринку ГУМВС України в Одеській області
та покарання винних», позивача
звільнено з органів внутрішніх справ
України за п. 66 (за дискредитацію)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Підставою для звільнення
безпосередньо ОСОБА_1 зазначено
незаконне поводження зі зброєю,
бойовими припасами, які були вилучені
під час обшуку за місцем його
проживання та підбурювання
громадянина Туреччини до передачі
хабара Маслову С.В.

Наказ № 1252 від 10.11.2010 року,
реалізовано Наказом № 577 о/с від 17.11.2010
року начальника ГУМВС України в
Одеській області, згідно якого ОСОБА_1
був звільнений у запас Збройних Сил
України на п. 66 (за дискредитацію)
положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Судом встановлено, що Постановою
слідчого в особливо важливих справах
Генеральної Прокуратури України від
05.11.2010 року, порушена кримінальна
справа № 49-3045 у відношенні ОСОБА_1 за ч.
1 ст. 263 КК України.

Постановою Печерського районного
суду м. Києва від 08.11.2010 року, у
відношенні ОСОБА_1 застосований
запобіжний захід у вигляді взяття під
варту.

Постановою слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України від 21.12.2010 року,
порушена кримінальна справа у
відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 368 КК
України, яка об'єднана з кримінальною
справою № 49-3045 в одне провадження.

Постановою слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України від 26.04.2011 року,
порушена кримінальна справа у
відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 2, ч. 3 ст. 28,
ч. ст. 368 КК України, яка об'єднана з
кримінальною справою № 49-3045 в одне
провадження.

Вироком Малиновського районного
суду м. Одеси від 29.01.2013 року, ОСОБА_1
визнаний винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з
призначенням покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 2 роки, 2
місяця, 24 дня, вироком суду призначене
покарання вважати відбутим, за
обвинуваченням в скоєнні злочинів
передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК
України, ч. 2 ст. 368 КК України, ОСОБА_1
визнано невинним та виправдано за
недоведеністю обвинувачення у скоєнні
злочину.

Не погодившись з Вироком суду
першої інстанції в частині визнання
винним у скоєнні кримінального
злочину. Передбаченого ч. 1 ст. 263 КК
України, позивач звернувся до суду
апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 21.05.2013 року,
апеляція захисника засудженого
задоволена.

Судом апеляційної інстанції
залишено в силі Вирок Малиновського
районного суду м. Одеси від 29.01.2013 року в
частині виправдання ОСОБА_1, та
скасовано вирок в частині визнання
винним ОСОБА_1 у скоєні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та
призначення йому покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 2 років, 2
місяців, 24 днів. Матеріали кримінальної
справи в цій частині виділені в окреме
провадження та направлені Прокурору
для проведення додаткового досудового
розслідування з метою встановлення
інших осіб, причетних до даного
злочинку та притягнення їх до
кримінальної відповідальності.

Відповідач по справі, ГУ МВС
України в Одеській області, в
обґрунтування своїх заперечень
посилається на правову позицію Вищого
адміністративного суду України,
висловлену по справам про проходження
публічної служби, згідно якої для
звільнення особи за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ УРСР, не має
необхідності в отриманні вироку суду.
Висновки та оцінки іншого суду щодо
правомірності поведінки особи, її
винуватості у вчиненні правопорушення
тощо не позбавляють адміністративний
суд, який розглядає по суті справу,
предмет, якої, пов'язаний із
відповідними діяннями цієї особи,
права надати їм власну оцінку.

Звільнення за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за
дискредитацію) являється крайнім,
найсуворішим заходом дисциплінарної
відповідальності, у зв'язку з чим, його
застосування має бути вмотивованим та
доведеним.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 62
Конституції України, особа вважається
невинуватою у вчинені злочину і не може
бути піддана кримінальному покаранню,
доки її вину не буде доведено в
законному порядку і встановлено
обвинувальним вироком суду.

Вироком Малиновського районного суду
м. Одеси від 29.01.2013 року, по справі №
1519/1022/2011, ОСОБА_1 за обвинуваченням в
скоєнні злочину, передбаченого ст.. 28 ч.3
ст. 368 КК України - одержання службовою
особою хабара грошима в особливо
великому розмірі, повторно, за
попередньою змовою групою осіб у
складі організованої злочинної групи
за невиконання в інтересах того, хто
дає хабара, дій з використанням наданої
йому влади, поєднаних з вимаганням
хабара за епізодами одержання хабар
від підприємців, що займаються
підприємницькою діяльністю на
території промтоварного ринку,
розташованого на 7 км Овідіопольського
шосе в Овідіопольському районі
Одеської області у 2010 році - визнати
невинним та виправдати за
недоведеністю обвинувачення у скоєнні
злочину.

Вироком суду, ОСОБА_1 за обвинуваченням
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.
28, ч. 3 ст. 368 КК України - одержання
службовою особою хабара, повторно, за
попередньою змовою групою осіб у
складі організованої злочинної групи
за невиконання в інтересах того, хто
дає хабара, дій з використанням наданої
йому влади, поєднаних з виконанням
хабара за епізодами одержування
хабара від підприємців, що займаються
підприємницькою діяльністю на
території промтоварного ринку,
розташованого на 7 км Овідіопольського
шосе в Овідіопольському районі
Одеської області у 2010 році, визнано
невинним та виправдано за
недоведеністю обвинувачення у скоєнні
злочину.

Вироком суду, ОСОБА_1 за обвинуваченням
в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
368 КК України - одержання службовою
особою хабара, повторно, за невиконання
в інтересах того, хто дає хабара, дій
з використанням наданої йому влади,
поєднаних з вимаганням хабара за
епізодами одержання хабара від
підприємців - громадян китайської
Народної Республіки ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
що займаються підприємницькою
діяльністю на території промтоварного
ринку, розташованого на 7 км
Овідіопольського шосе в
Овідіопольському районі Одеської
області у 2010 році, визнано невинним та
виправдано за недоведеністю
обвинувачення у скоєнні злочину.

В мотивуючій частині вироку суду
першої інстанції, зазначено, що
обвинуваченням не надано доказів
провини ОСОБА_1 в отриманні ним грошей
в якості хабара поєднане з вимаганням,
від будь-кого, а можливість їх
отримання досудовим слідством
вичерпана, у зв'язку з чим, ОСОБА_1 у
пред'явленому йому обвинуваченні за
епізодом отримання хабара підлягає
виправданню.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 21.05.2013 року, в вище
приведеній частині, вирок
Малиновського районного суду м. Одеси
від 29.01.2013 року, залишений без змін.

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Водночас частиною четвертою статті 72
КАС України вирок суду в кримінальній
справі або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Водночас передбачене частиною першої
статті 72 КАС України звільнення від
доказування не має абсолютного
характеру і не може сприйматися судом
як неможливість спростування під час
судового розгляду обставин, які
зазначені в іншому судовому рішенні.

Адміністративні суди не повинні
сприймати як обов'язкові висновки щодо
фактичних обставин справи, наведені у
чинних судових рішеннях за інших
адміністративних, цивільних чи
господарських справ.

Для спростування преюдиційних
обставин, передбачених частиною першою
статті 72 КАС України, учасник
адміністративного процесу, який ці
обставини заперечує, повинен подати
суду належні та допустимі докази.

Ці докази повинні бути оцінені судом,
що розглядає справу, у загальному
порядку за правилами статті 86 КАС
України.

Водночас особливістю преюдиційних
обставин, передбачених частиною
четвертою статті 72 КАС України, є їх
обов'язковість для суду, що розглядає
справу.

Зазначена правова позиція, викладена в
листі Вищого адміністративного суду,
від 14.11.2012, № 2379/12/13-12 "Щодо застосування
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України".

Таким чином, при вирішенні справи, суд
керується саме ч. 4 ст. 72 КАС України
тому преюдиційні обставини,
встановлені вироком Малиновського
районного суду м. Одеси від 29.01.2013 року,
є обов'язковими для суду, при розгляді
даної справи, оскільки встановлюють
недоведеність обвинувачення позивача
у вчинені ним дискримінаційних дій (у
вигляді підбурювання іноземних
громадян до передачі хабара), які також
інкримінувались як злочини.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 21.05.2013 року, апеляція
захисника засудженого задоволена.

Судом встановлено, що за
результатом апеляційного перегляду
Вирок Малиновського районного суду м.
Одеси від 29.01.2013 року в частині визнання
винним ОСОБА_1 у скоєні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та
призначення йому покарання у вигляді
позбавлення волі на строк 2 років, 2
місяців, 24 днів - скасований.
Кримінальна справа в цій частині
виділена в окреме провадження та
направлена Генеральному Прокурору
України для проведення додаткового
розслідування.

Листом Генеральної прокуратури
України від 13.11.2013 року № 17/1/2-33970-13,
повідомлено, що 20.09.2013 року Генеральною
Прокуратурою України до Єдиного
реєстру досудових розслідувань
внесено відомості про незаконне
зберігання бойових припасів (76
патронів до «ПМ» та «Стєчкіна») за
місцем свого проживання без
передбаченого законом дозволу
колишнім старшим інспектором відділу
міліції на промтоварному ринку ГУ МВС
України в Одеській області ОСОБА_1 за
ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.
263 КК України.

На даний час вказане кримінальне
провадження № 0000360 постановою
прокуратури Одеської області від 29.12.2013
року закрите у зв'язку з відсутністю в
діях старшого інспектора відділу
міліції на промтоварному ринку ГУ МВС
України в Одеській області ОСОБА_1
складу кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно п. 66 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ
Української РСР, особи рядового і
начальницького складу, які скоїли
вчинки, що дискредитують звання
рядового і начальницького складу,
звільняються з органів внутрішніх
справ.

Звільнення за п. 66 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за
дискредитацію) являється крайнім,
найсуворішим заходом дисциплінарної
відповідальності, у зв'язку з чим, його
застосування має бути вмотивованим та
доведеним.

З урахуванням викладеного, судом
встановлено недоведеність вчинення
позивачем вчинку, що дискредитує
звання працівника органів внутрішніх
справ, оскільки докази протиправності
дій позивача до суду, відповідачем, не
представлені.

Згідно положень п. 24 Постанови КМ
України від 29.07.1991 року № 114 «Про
затвердження Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

Оскільки, відповідно до Наказу № 2605 від
29.12.2012 року ГУ МВС України в Одеській
області «Про затвердження
персонального складу комісії з
проведення передачі-приймання справи
відділу міліції на промтоварному ринку
ГУМВС» в термін до 31.01.2013 року відділ
міліції на промтоварному ринку ГУМВС
України в Одеській області
реорганізований та правонаступником є
Овідіопольський РВ ГУМВС України в
Одеській області, суд вважає доцільним
поновити ОСОБА_1 в органах ГУ МВС
України в Одеській області на
аналогічній посаді, займаної до
звільнення.

У разі поновлення на роботі (посаді)
орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно вирішує питання про виплату
особі рядового і начальницького складу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Порядок обчислення середньої
заробітної плати, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати" (з подальшими
змінами).

Згідно п. 8 зазначеної постанови,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. У разі коли середня
місячна заробітна плата визначена
законодавством як розрахункова
величина для нарахування виплат і
допомоги, вона обчислюється шляхом
множення середньоденної заробітної
плати, розрахованої згідно з абзацом
першим цього пункту, на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи,
організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства.

Згідно довідки Овідіопольського РВ
ГУМВС України в Одеській області № 9/140
від 12.08.2013 року, заробітна плата
позивача за останні 6 місяців
становила: за червень 2010 року (30
календарних днів) - 1982,29 грн.; липень 2010
року (31 к.д.) - 1979,72 грн.; серпень 2010 року (31
к.д.) - 1921,76 грн.; вересень 2010 року (30 к.д.) -
3659,70 грн.; жовтень 2010 року (31 к.д.) - 1925,69
грн.; листопад 2010 року (18 к.д.) - 916,99 грн.

Таким чином, середній заробіток
позивача для нарахування виплат за час
вимушеного прогулу становить 2842,68
(зарплата за жовтень, листопад 2010 року)
: 49 (кількість відпрацьованих днів за
два останні місяці роботи) = 58,01 грн.
Середній заробіток за 1 рік вимушеного
прогулу позивача складає 58,01х365= 21 173,65
грн.

Саме зазначену суму суд вважає
необхідним стягнути на користь
позивача за час вимушеного прогулу, але
з ГУ МВС України в Одеській області, як
розпорядника коштів, що надходять з
бюджету на виплату заробітної плати.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судом встановлено, що на підставі п. 1 ч.
1 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір», позивача звільнено від сплати
судового збору за подання позову про
стягнення заробітної плати, поновлення
на роботі та за іншими вимогами, що
випливають із трудових правовідносин,
у зв'язку з чим судовий збір по справі
не сплачувався тому поверненню не
підлягає.

Згідно п. 2.1 Договору № 26А-2013-10.06 від
10.06.2013 року про надання правової
допомоги у адміністративній справі,
оплата праці «Представника»
«Клієнтом» на умовах договору про
надання правової допомоги у
адміністративній справі становить 8 200
грн. які «клієнт» бере на себе
зобов'язання сплатити «Представнику»
на протязі 3 днів з моменту підписання
договору.

Разом з цим, розрахунковий документ про
передачу грошових коштів, на виконання
умов договору, суду не представлений, у
зв'язку з чим, зазначені судові витрати,
суд визнає непідтвердженими.

Таким чином, вирішуючи вимоги позивача,
щодо стягнення судових витрат які
складаються з судового збору та витрат
на правову допомогу адвокату, суд
приходить до висновку щодо їх
недоведеності та відсутності підстав
для їх задоволення.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України
постанови суду про поновлення на
посаді у відносинах публічної служби
підлягають негайному виконанню.

З урахуванням викладеного, суд
вважає за необхідне допустити негайне
виконання постанови суду в частині
поновлення позивача на посаді та
стягнення середньої заробітної плати
за один місяць в розмірі 1764,47 грн. (21 173,65
грн. (за рік) : 12 місяців) з утриманням
податку на доходи фізичних осіб,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Відповідно до частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, суд прийшов до
висновку, що позивач довів суду ті
обставини, на які посилався в
обґрунтування позовних вимог і вони
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 70, 71, 86,
159-164, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Овідіопольського
райвідділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
наказів незаконними, поновлення на
роботі і стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Визнати протиправним та скасувати в
частині, що стосується ОСОБА_1: наказ №
1252 від 10.11.2010 року начальника ГУМВС
України в Одеській області полковника
міліції Яцкова М.В. «Про надзвичайну
подію за участю посадових осіб ВМ на
промтоварному ринку ГУМВС України в
Одеській області та покарання винних»,
яким позивач ОСОБА_1 був звільнений з
органів внутрішніх справ України за п.
66 (за дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114.

Визнати протиправним та скасувати
наказ № 577 о/с від 17.11.2010 року,
начальника ГУМВС України в Одеській
області полковника міліції Яцкова М.В.,
яким ОСОБА_1 був звільнений у запас
Збройних сил України за п. 66 (за
дискредитацію) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року № 114.

Поновити ОСОБА_1 на роботі аналогічній
займаній раніше посаді старшого
інспектора міграційного контролю
сектора у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
відділу міліції на промтоварному
ринку ГУМВС України в Одеській
області.

Стягнути з Головного Управління
Міністерства Внутрішніх Справ України
в Одеській області на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в результаті його незаконного
звільнення за один рік у розмірі 21 173
(двадцять одна тисяча сто сімдесят три)
грн. 65 копійок.

Допустити негайне виконання рішення
суду у частині поновлення на посаді та
стягнення середньої заробітної плати
за один місяць в розмірі 1925 (тисяча
дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 69 копійок
з утриманням податку на доходи
фізичних осіб, єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Н.В.Бжассо

Задовольнити адміністративний
позов ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, Овідіопольського
райвідділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
наказів незаконними, поновлення на
роботі і стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

20 лютого 2014 року.