Справа № 2а-2727/12/0170/10
Суддя: Кудряшова А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2014 р. Справа №2а-2727/12/0170/10

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді -
Кудряшової А.М.,

секретар судового засідання -
Золоткова Г.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2, довіреність
від 13.05.2012 року,

від відповідача - Горбань А.В.,
довіреність від 12.11.2013 року,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
АР Крим із вимогами про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 12.01.2012 року, яким збільшено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 30117,50 гривень, у
тому числі за основним платежем в
розмірі 24094,00 гривень та за штрафними
санкціями в розмірі 6023,50 гривень,
№ від 12.01.2012 року, яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість в розмірі
232,00 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем була проведена
документальна виїзна планова
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2008 року по
31.12.2010 року, якою встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 36749,00 гривень, а також завищення
суми від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (ряд.26
Декларації) на суму 232,00 гривень,
внаслідок відсутності поставок
товарів, що свідчить про укладення
безтоварних договорів. На думку
позивача, вказані висновки є
помилковими, таким, що не відповідають
фактичним обставинам та такими, що
виникли в результаті невірного
тлумачення законодавства України.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, наполягав на
задоволенні адміністративного позову,
з урахуванням наданих додаткових
письмових пояснень.

Представник відповідача під час
розгляду справи проти задоволення
позовних вимог заперечував, вважав, що
відсутні підстави для задоволення
позову та просив відмовити з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши подані документи
та матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлене наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 є
юридичною особою, зареєстрованою 20.08.2008
року Виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради АР Крим,
що підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.58).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
зареєстроване як платник податку на
додану вартість з 16.09.2008 року, про що
свідчить Свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
№100139469 (т.1, а.с.59).

Таким чином, судом встановлено, що ФОП
ОСОБА_3 є юридичною особою, яка
зобов'язана виконувати обов'язки,
покладені на неї законами у зв'язку зі
здійсненням діяльності.

Судом встановлено, що у період з 12.12.2011
року по 23.12.2011 року посадовими особами
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі проведено документальну
виїзну планову перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2008 року по 31.12.2010 року.

Перевіркою встановлено, що позивач в
період з 01.10.2008 року по 31.12.2010 року до
складу податкового кредиту віднесені
суми ПДВ по податковим накладним,
отриманим переліку контрагентів ТОВ
«Електроторгсервіс», ТОВ
«Тріумф-Сервіс», ТОВ «Росмеблі», які
мають стан платника «7» - до ЄДР внесено
запис про відсутність підтвердження
відомостей про знаходження платника
податку, та свідоцтва вказаних
контрагентів анульовані. Внаслідок
невірного формування податкового
кредиту з причини включення до його
складу податкових накладних
попередніх звітних періодів позивачем
завищений податковий кредит з податку
на додану вартість.

Результати перевірки знайшли своє
відображення у акті №20573/17-1/НОМЕР_1 від
29.12.2011 року (т.1, а.с.25-53).

Згідно акту перевірки відповідачем
встановлено порушення:

- п.4.1 ст.4 ,п.п.7.2.1 , п.п.7.2.3. , п.п.7.2.6. п.7.2 ,
п.п.7.3.1 п.7.3 , п.п.7.4.5. п.7.4. , п.п.7.5.1. п.7.5
,п.п.7.4.1. п.7.4,п.п.7.7.1 п.7.7.,п.п.7.8.1. п.7.8. ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» №168/97-ВР від 03.04.97р.в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 36749,00
гривень.

- п.4.1 ст.4 ,п.п.7.2.1 , п.п.7.2.3. , п.п.7.2.6. п.7.2 ,
п.п.7.3.1 п.7.3 , п.п.7.4.5. п.7.4. , п.п.7.5.1. п.7.5
,п.п.7.4.1. п.7.4,п.п.7.7.1 п.7.7.,п.п.7.8.1. п.7.8. ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» №168/97-ВР від 03.04.97р.в
результаті чого завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (ряд.26
Декларації) на суму 232 ,00 гривень
(березень 2009 року).

Таким чином, як вбачається з акту
перевірки, підставою для висновку
податкового органу про заниження
податку на додану вартість, а також
завищення суми від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (ряд.26 Декларації) є укладання
та виконання цивільно-правових
відносин, проведення транзитних
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
покупцям переважно за допомогою
контрагентів, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, у
випадках, коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту.

На підставі висновків акту перевірки
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі були винесені податкові
повідомлення-рішення № від 12.01.2012
року, яким збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 30117,50 гривень, у тому
числі за основним платежем в розмірі
24094,00 гривень та за штрафними санкціями
в розмірі 6023,50 гривень (т.1, а.с.55), №
від 12.01.2012 року, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 232,00 гривень
(т.1, а.с.54).

Вирішуючи питання про законність
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, та перевіряючи
обґрунтованість висновків, викладених
в акті перевірки судом встановлено
наступне.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, яких він
повинен дотримуватись при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд зазначає, видами діяльності
позивача є: ремонт і технічне
обслуговування інших машин та
устаткування загального призначення;
оптова торгівля кавою, чаєм, какао,
прянощами, оптова торгівля
електропобутовими приладами, оптова
торгівля посудом, виробами зі скла,
фарфору та кераміки, шпалерами.

Для здійснення зазначеної
господарської діяльності ФОП ОСОБА_3
було придбано у ТОВ
«Електроторгсервіс» електропобутові
прилади на загальну суму 81126,00 гривень,
у т.ч. ПДВ - 13521,00 гривень, а саме:

- автоматичну кавоварку, кавомолку і
фільтр-пом'якшувач води (податкова
накладна №18 від 17.10.2008 року, видаткова
накладна № 17/10/08 від 17 жовтня 2008 року) на
загальну суму 31296,00 гривень (сума ПДВ -
5316,00 грн.). Дану продукцію було продано
ТОВ «Готель «Севастополь», що
підтверджується податковою накладною
№77 від 31.10.2008 року на загальну суму 32259,00
гривень та видатковою накладною №
РН-0000079 від 31 жовтня 2008 року.

- кавомолку (податкова накладна №20 від
27.10.2008 року, видаткова накладна №28/10/08
від 27 жовтня 2008 року) на загальну суму
3600,00 гривень (сума ПДВ - 600,00 грн.). Дану
продукцію було продано ПП ПЕК
«Современник», що підтверджується
податковою накладною №50 від 27.10.2008 року
на загальну суму 3858,76,00 гривень, ПДВ - 643
гривень та видатковою накладною №
РН-0000052 від 27 жовтня 2008 року.

- автоматичну кавоварку, кавомолку і
фільтр-пом'якшувач води (податкова
накладна №19 від 27.10.2008 року, видаткова
накладна № 27/10/08 від 27 жовтня 2008 року) на
загальну суму 33732,00 гривень (сума ПДВ -
5622,00 грн.). Дану продукцію було продано
Фірма «ТЕС», що підтверджується
податковою накладною №150 від 21.04.2009
року на загальну суму 59742,28 гривень, у
т.ч. ПДВ - 9957,05 гривень та видатковою
накладною № РН-0000151 від 22.06.2009 року.

- автоматичну кавоварку (податкова
накладна №22 від 28.11.2008 року, видаткова
накладна №27/10/08 від 27 жовтня 2008 року) на
загальну суму 7302,00 гривень (сума ПДВ -
1217,00 гривень). Дану продукцію було
продано СПД ОСОБА_4, що підтверджується
податковою накладною №107 від 28.11.2008
року на загальну суму 7499,00 гривень, у
т.ч. ПДВ -1249,00 гривень.

- автоматичну кавоварку (податкова
накладна №22 від 28.11.2008 року, видаткова
накладна № 27/10/08 від 27 жовтня 2008 року) на
загальну суму 7302,00 гривень (сума ПДВ -
1217,00 гривень). Дану продукцію було
продано СПД ОСОБА_4, що підтверджується
податковою накладною №107 від 28.11.2008
року на загальну суму 7499,00 гривень, у
т.ч. ПДВ -1249,83 гривень.

- автоматичну кавоварку (податкова
накладна №9 від 29.06.2009 року, видаткова
накладна №12/06 від 29 червня 2009 року) на
загальну суму 5196,00 гривень (сума ПДВ -
866,00 грн.). Дану продукцію було продано:
СПД ОСОБА_4, що підтверджується
податковою накладною №2 від 28.11.2008 року
на загальну суму 3705,53 гривень, ут.ч. ПДВ -
595,84 гривень; ПП «Автограф плюс»
(податкова накладна № 139 від 30.04.09 року
на загальну суму 1495,00 гривень, у т.ч. ПДВ
- 249,17 гривень); СПД ОСОБА_4 (податкова
накладна №2 від 20.04.2010 року, №3 від 21.05.2010
року на загальну суму 4446,65,00 гривень, у
т.ч. ПДВ - 741,11 гривень.

Придбання послуг у ТОВ «Тріумф-Сервіс»
з розміщення реклами на загальну суму
26940,00 гривень, у т.ч. ПДВ - 4490,00 гривень
підтверджується наступними документи
бухгалтерської та податкової
звітності:

- податкова накладна №1742 від 30.12.2008 року
на загальну суму 10400,00 гривень, у т.ч. ПДВ
- 1733,33 гривень;

- податкова накладна №772 від 30.04.2009 року
на загальну суму 16540,00 гривень, у т.ч. ПДВ
- 2756,67 гривень.

Придбання послуг у ТОВ «ТК Укрімпекс» з
розміщення реклами на загальну суму
8820,00 гривень, у т.ч. ПДВ - 1463,90 гривень
підтверджується податковою накладною
№3108 (Продавець - ТОВ «ТК Укрімпекс») від
31.08.2009 року на загальну суму 8820,00
гривень, у т.ч. ПДВ - 1463,90 гривень.

Таким чином, первинними документами
бухгалтерського обліку підтверджено
фактичне здійснення сторонами
господарських операцій, включення суми
ПДВ по вказаним операціям підтверджено
відповідними необхідними документами.

В 2008 - 2010 роках порядок та підстави
формування платником податку
податкового кредиту регламентувався
приписами п. 7.4, 7.5, ст.. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість", яких
платник податків зобов'язаний
дотримуватися і виключно за умови
порушення яких формування податкового
кредиту може бути визнано
неправомірним.

Відповідно до п.п. 7.2.4. п. 7.2 ст. 7 цього
Закону, право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Інших умов для формування податкового
кредиту за наслідками придбання
товарів у Законі України "Про податок
на додану вартість не передбачено.

При придбанні товару покупець
зобов'язаний лише сплатити відповідну
суму податку на додану вартість в ціні
товару продавцю, який зобов'язаний
внести цю суму податку на додану
вартість до бюджету і у випадку
невиконання свого обов'язку понести за
це відповідальність. Покупець не несе
відповідальності за несплату податку
до бюджету продавцем (платником
податку).

Певні обмеження щодо формування
податкового кредиту були передбачені
пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", відповідно
до якого до складу податкового кредиту
можуть бути включені тільки суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
який при цьому обов'язково повинні бути
підтверджені податковими накладними. В
разі недотримання цього правила до
платників податку на додану вартість
застосовуються фінансові санкції
відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 цього
Закону.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Суд зазначає, що відповідно до вимог
пп.7.2.3 п.7.2 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" податкова
накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надаються
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг). Податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Вимоги до податкової накладної
встановлені пп.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", згідно з яким платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дату виписування податкової
накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи
або місце податкової адреси фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену
у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування
податку;

з) ставку податку та відповідну суму
податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону
(пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 зазначеного Закону).

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" передбачено: якщо платник
податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Згідно з пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, встановлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

В судовому засіданні були досліджені
всі документи ФОП ОСОБА_3, які
підтверджують фактичне придбання та
використання позивачем отриманих
від контрагентів послуг (робіт), та ці
документи не дають підстав для сумніву
щодо реальності здійснення
вищенаведених операцій або висновку
про їх нездійснення. По вказаним
контрагентам виписано видаткові та
податкові накладні, які відображені
позивачем у реєстрі отриманих
податкових накладних та включено до
складу податкового кредиту.

Суд вважає необхідним зазначити, що
відповідно до вимог ст.1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення; господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Суд зазначає, що під час розгляду
справи відповідачем не надано доказів
невідповідності зазначених
документів, що видані контрагентами
вимогам діючого законодавства, а також
не повідомлено відомості про те, що
вказані документи підписані не
уповноваженими на їх підписання
особами.

Стосовно формування податкового
кредиту ПДВ з ТОВ «Чайкофскі» за
податковими накладними минулих
періодів, суд зазначає посилання ДПІ в
м. Сімферополі АР Крим на ч.2 підп. 7.2.6 ст.
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» як на підставу
неправомірності включення у грудні 2008
року, лютому, та березні 2009 року до
складу податкового кредиту сум податку
на додану вартість, які мали бути
нараховані не у даному звітному
періоді, є необґрунтованими, оскільки
звернення зі скаргою на постачальника,
який відмовився видати податкову
накладну є саме правом отримувача
товарів (послуг), а не його обов'язком.

Суд також, не погоджується з
посиланнями відповідача на вирок
Київського районного суду м.
Сімферополя від 10.04.2013 року, оскільки
обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі.

Так вироком Київського районного суду
м. Сімферополя від 10.04.2013 року ОСОБА_5
визнано винною у вчинені злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК
України, проте у вказаному вироку
нічого не зазначено щодо здійснення
фіктивних правочинів саме з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3.

Нормативними актами України на покупця
товару - платника податку не покладено
обов'язку при формуванні податкового
кредиту та валових витрат перевіряти
дотримання постачальниками товару в
ланцюгу постачання вимог податкового
законодавства зі сплати податкових
зобов'язань до бюджету.

Відповідно до положень Закону України
"Про податок на додану вартість" сума
податку на додану вартість, що включена
до ціни товару, є податковим
зобов'язанням продавця товару і саме
продавець товару несе обов'язок по
сплаті цього податку до бюджету.

Як встановлено судом, позивач в періоді
що перевірявся, мав взаємовідносини з
підприємствами, які були на момент
проведення господарських операцій
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість, податковий кредит був
ним сформований на підставі належним
чином оформлених податкових накладних,
податок сплачений в ціні товару.

Таким чином, висновки акту перевірки
про заниження податку на додану
вартість на загальну суму 36749,00 гривень,
а також завищення суми від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (ряд.26 Декларації)
на суму 232,00 гривень не підтверджено
даними, наведеними в акті перевірки,
протирічать іншим матеріалам справи.

Відповідно до ст. 69 КАС України докази в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

При цьому докази повинні бути
належними та обґрунтованими. Сторони
мають право обґрунтувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору (ст. 70 КАС України).

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних
доказів, як і не зазначено будь-яких
інших обставин, які б спростували
фактичне здійснення господарських
відносин між позивачем та його
контрагентами.

В даній адміністративній справі
Державною податковою інспекцією у м.
Сімферополі, як суб'єктом владних
повноважень, не було виконано
покладеного на нього законом обов'язку
щодо доведення правомірності
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, та не надано
належних доказів, які б підтверджували
викладені в акті перевірки висновки.

Враховуючи, що висновки акту перевірки,
на підставі яких прийняти спірні
повідомлення-рішення є
необґрунтованими, тобто відсутні і
підставі для застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) у спірних
податкових повідомленнях-рішеннях.

Таким чином, податкові
повідомлення-рішення №, №
від 12.01.2012 року не можуть бути визнаними
такими, що прийняті на підставі та
відповідно до діючого законодавства,
тому позовні вимоги є правомірними,
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (стаття 161
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, тому з
Державного бюджету України необхідно
стягнути на користь позивача судові
витрати в розмірі 342,69 гривень.

В судовому засіданні 16.01.2014 року
оголошена вступна та резолютивна
частина постанови, відповідно до ч. 3 ст.
160 КАС України постанову складено у
повному обсязі 20.01.2014 року.

Керуючись статтями 160-163, 167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі № від 12.01.2012 року,
прийняте стосовно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, про
збільшення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 30117 (тридцять тисяч сто сімнадцять)
гривень 50 копійок.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі № від 12.01.2012 року,
прийняте стосовно фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість на загальну
суму 232 (двісті бридять дві) гривні 00
копійок.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі 342
(триста сорок дві) гривні 69 копійок.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кудряшова А.М.