Справа № 2а-1870/8103/12
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 2а-1870/8103/12Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Водолажської Н.С. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання
Антоненко Н.В.

Позивач - ОСОБА_1

Представник відповідача - Вортоломей
М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
19.12.2012р. по справі № 2а-1870/8103/12

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Сумської області

про визнання протиправним і скасування
наказу, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Прокуратури Сумської
області, в якому просив суд:

- визнати звільнення протиправним та
скасувати наказ прокурора Сумської
області № 1125к від 27.08.2012 р. про
звільнення ОСОБА_1 старшого слідчого
прокуратури Сумського району із
займаної посади та органів прокуратури
Сумської області за порушення Присяги
працівника прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого
слідчого прокуратури Сумського району
та органах прокуратури Сумської
області;

- зобов'язати прокуратуру Сумської
області виплатити ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу, а
також середній заробіток за затримку
видачі трудової книжки, вихідну
допомогу у розмірі не менше середнього
місячного заробітку, середній
заробіток за час затримки розрахунку,
грошову компенсацію за невикористану
основну та додаткову щорічну відпустку
починаючи з 2009 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19.12.2012 року
у задоволенні зазначеного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник відповідача,
наполягаючи на законності та
обгрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Позивач, наполягаючи на порушенні
судом першої інстанції, при прийнятті
постанови, норм матеріального права,
просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
прибули в судове засідання,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 працював в органах
прокуратури на посаді слідчого,
останнім часом на посаді старшого
слідчого Прокуратури Сумського району.
Вступаючи на службу в прокуратуру,
позивачем була прийнята Присяга
працівника прокуратури (а.с. 30)

Наказом Прокуратури Сумської області
№ 1125к від 27 серпня 2012 р. (а.с. 9-10) за
порушення Присяги працівника
прокуратури старшого слідчого
прокуратури Сумського району,
молодшого радника юстиції ОСОБА_1,
звільнено з займаної посади та органів
прокуратури Сумської області.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
при звільненні ОСОБА_1 відповідач діяв
у відповідності з вимогами Закону
України "Про прокуратуру" та
Дисциплінарного статуту прокуратури
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Закону України
"Про прокуратуру" прокурорами і
слідчими можуть призначатися
громадяни України, які мають вищу
юридичну освіту, необхідні ділові і
моральні якості. Особи, які не мають
досвіду практичної роботи за
спеціальністю, проходять в органах
прокуратури стажування строком до
одного року. Порядок стажування
визначається Генеральним прокурором
України.

Особи, вперше призначені на посади
старших прокурорів та прокурорів
прокуратур, слідчих прокуратури,
приймають "Присягу працівника
прокуратури" такого змісту: "Я,
(прізвище, ім'я, по батькові) вступаючи
на службу в прокуратуру, присвячую свою
діяльність служінню Українському
народові і Українській державі та
урочисто присягаю: неухильно
додержуватися Конституції, законів та
міжнародних зобов'язань України;
сумлінним виконанням своїх службових
обов'язків сприяти утвердженню
верховенства права, законності та
правопорядку; захищати права і свободи
людини та громадянина, інтереси
суспільства і держави; постійно
вдосконалювати свою професійну
майстерність, бути принциповим, чесно,
сумлінно і неупереджено виконувати
свої обов'язки, з гідністю нести високе
звання працівника прокуратури.
Усвідомлюю, що порушення присяги
несумісне з подальшим перебуванням в
органах прокуратури".

Аналізуючи текст Присяги, судова
колегія дійшла висновку, що в основі
поведінки працівника прокуратури
закладені етичні, правові та
службово-дисциплінарні норми
поведінки, порушення яких утворює факт
порушення Присяги. Тому, складаючи
Присягу, працівник прокуратури
покладає на себе не тільки певні
службові зобов'язання, але й моральну
відповідальність за їх виконання. У
зв'язку з цим як порушення Присяги слід
розуміти скоєння працівником
прокуратури проступку (вчинку) проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
авторитету прокуратури та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків.

Тобто і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
працівником прокуратури як правових,
так і етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Частиною третьою статті 48 зазначеного
Закону визначено, що за порушення
закону, неналежне виконання службових
обов'язків чи скоєння ганебного вчинку
прокурори і слідчі несуть
відповідальність згідно з
Дисциплінарним статутом прокуратури
України, який затверджується Верховною
Радою України.

Порядок заохочення та притягнення до
дисциплінарної відповідальності
прокурорсько-слідчих працівників, а
також працівників навчальних, наукових
і інших установ прокуратури, які мають
класні чини, на підставі статті 48
Закону України "Про прокуратуру",
встановлюється Дисциплінарним
статутом прокуратури України,
затвердженим постановою Верховної
Ради України від 06 листопада 1991 року №
1796-ХІІ (далі - Статут).

Відповідно до статті 2 Статуту
працівники прокуратури повинні мати
високі моральні якості, бути
принциповими і непримиренними до
порушень законів, поєднувати виконання
своїх професійних обов'язків з
громадянською мужністю,
справедливістю та непідкупністю. Вони
повинні особисто суворо додержувати
вимог закону, виявляти ініціативу в
роботі, підвищувати її якість та
ефективність і сприяти своєю
діяльністю утвердженню верховенства
закону, забезпеченню демократії,
формуванню правосвідомості громадян,
поваги до законів, норм та правил
суспільного життя.

Будь-які порушення
прокурорсько-слідчими працівниками
законності та службової дисципліни
підривають авторитет прокуратури,
завдають шкоду інтересам держави та
суспільства.

Статтею 8 Статуту передбачено, що
дисциплінарні стягнення до
прокурорсько-слідчих працівників, а
також працівників навчальних, наукових
та інших установ прокуратури
застосовується за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків або за проступок, який
порочить його як працівника
прокуратури.

Відповідно до статті 9 Статуту
дисциплінарними стягненнями є: 1)
догана; 2) пониження в класному чині; 3)
пониження в посаді; 4) позбавлення
нагрудного знаку "Почесний працівник
прокуратури України"; 5) звільнення; 6)
звільнення з позбавленням класного
чину.

Статтею 11 Статуту передбачено порядок
вирішення питання про накладення
стягнення, відповідно до якої
дисциплінарне стягнення має
відповідати ступеню вини та тяжкості
проступку. Прокурор, який вирішує
питання про накладення стягнення,
повинен особисто з'ясувати обставини
проступку та одержати письмове
пояснення від особи, яка його вчинила. В
разі необхідності може бути призначено
службову перевірку.

Підстави та порядок проведення
управлінням внутрішньої безпеки,
Головним управлінням кадрового
забезпечення,
організаційно-контрольним управлінням
та іншими підрозділами Генеральної
прокуратури України, старшими
помічниками прокурорів обласного
рівня з питань внутрішньої безпеки,
підрозділами роботи з кадрами
прокуратур обласного рівня, іншими
посадовими особами органів
прокуратури службових розслідувань та
службових перевірок, визначені
Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань та службових
перевірок в органах прокуратури
України, затвердженою Наказом
Генерального прокурора України від 06
березня 2012 року № 20.

Пунктом 10 зазначеної Інструкції
встановлено, що при проведенні
службового розслідування чи службової
перевірки повному, об'єктивному і
всебічному з'ясуванню підлягають:
обставини події, у зв'язку з якою
проводиться розслідування чи
перевірка (час, місце, спосіб, наслідки
тощо); правомірність дій чи
бездіяльності працівників
прокуратури, що призвели до події чи
безпосередньо передували їй; наявність
у діянні прокурорсько-слідчого
працівника ознак дисциплінарного
проступку, адміністративного
правопорушення, злочину чи іншого
ганебного вчинку, їх мотиви; обставини,
що впливають на ступінь і характер
відповідальності прокурорсько-слідчих
працівників; характеристика особи, що
вчинила порушення (ставлення до
виконання службових обов'язків,
поведінка до порушення тощо); причини
та умови, що сприяли вчиненню
порушення, посадові особи, якими вони
допущені; характер і розмір завданих
порушенням збитків, а також можливості
їх відшкодування; обставини
зарахування в органи прокуратури
працівників, які припустились ганебних
вчинків, обґрунтованість призначення
їх на відповідні посади, присвоєння
класних чинів, заохочень та роль їх
безпосередніх керівників у
забезпеченні належної поведінки цих
працівників; правильність і
обґрунтованість прийнятого
відповідними компетентними органами
рішення за фактом події.

З аналізу зазначених норм
законодавства вбачається, що
працівники прокуратури зобов'язані
сумлінно та належним чином виконувати
покладені на них обов'язки. У разі
невиконання (неналежного виконання)
працівником прокуратури своїх
службових обов'язків, порушення
громадського порядку або скоєння
проступку, який порочить його як
працівника прокуратури, він може бути
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності. При цьому, щодо
кожного конкретного випадку
правопорушення приймається рішення
про необхідність притягнення винного
до відповідальності залежно від
обставин скоєння правопорушення,
ступеня вини, попередньої поведінки
порушника та розміру завданих державі
та іншим особам збитків. І лише у разі,
якщо вину працівника прокуратури
повністю доведено, прокурор може
прийняти рішення про накладення на
нього дисциплінарного стягнення, яке
повинно відповідати ступеню вини та
тяжкості проступку.

Відповідно до ст. 18 Кодексу професійної
етики та поведінки працівників
прокуратури, затвердженого наказом
Генерального прокурора України №123 від
28.11.2012, працівнику прокуратури не слід
допускати дій, висловлювань і
поведінки, які можуть зашкодити його
репутації та авторитету прокуратури.
Поза службою поводити себе коректно і
пристойно. При з'ясуванні будь-яких
обставин з представниками
правоохоронних органів не
використовувати свій службовий статус.

Відповідно до ст. 48-1 Закону України
«Про прокуратуру» прокурори і слідчі
прокуратури зобов'язані неухильно
дотримуватися вимог Кодексу
професійної етики та поведінки
працівників прокуратури у своїй
службовій діяльності та поза нею.

Порушення прокурором і слідчим
прокуратури вимог Кодексу професійної
етики та поведінки працівників
прокуратури тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46-2 Закону України
«Про прокуратуру» прокурори і слідчі
підлягають звільненню з органів
прокуратури за порушення «Присяги
працівника прокуратури».

Отже, порушення Присяги, може бути
наслідком недотримання, порушення
працівником прокуратури як правових,
так і етичних (моральних) засад
проходження публічної служби.

Припинення служби за порушення
Присяги є найсуворішою санкцією
відповідальності працівника
прокуратури, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення за
вчинення дисциплінарного
правопорушення, з дотриманням строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Передумовою такого звільнення є
ретельне службове розслідування,
порядок проведення якого регулюється
Інструкцією. При цьому необхідно
враховувати, що наслідком вчинення
дисциплінарного правопорушення може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення, які є
санкціями різних рівнів
відповідальності й не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли працівник
прокуратури скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як до носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків.

Матеріали справи свідчать, що
обговоренням 26 квітня 2012 року на
оперативній нараді у прокурора області
стану досудового слідства по
кримінальній справі стосовно ОСОБА_3,
обвинуваченого у скоєнні злочинів,
передбачених ст.ст. 296 ч. 1, 364 ч. 3
Кримінального кодексу України,
встановлено, що ОСОБА_1 без поважних
причин допустив тяганину і тривалий
час не провів по ній жодної слідчої дії.
За вказаний проступок позивача згідно
Наказу Прокуратури Сумської області №
367к від 08 травня 2012 р. (а.с. 69) було
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та оголошено догану.

Крім того, 17 липня 2012 року до
Прокуратури Сумської області надійшла
скарга ОСОБА_4, в якій він посилався на
те, що ОСОБА_1 під час розслідування
кримінальної справи № 12660011 при
спілкуванні вів себе некоректно,
здійснював тиск на скаржника, членів
його сім'ї та примушував передати
ОСОБА_5 кошти в сумі 15 тисяч доларів США
або 136 тисяч гривень.

У зв'язку з надходженням згаданої
скарги, Прокуратурою Сумської області
01 серпня 2012 року було прийняте
Розпорядження № 79 (а.с. 78) про
призначення службової перевірки,
проведення якої доручено заступнику
прокурора області Муравенку О.Ю.,
старшому прокурору прокуратури
області з питань внутрішньої безпеки
Подолінному Л.А. та начальнику відділу
нагляду за розслідуванням
кримінальних справ слідчими органів
прокуратури Фоменку І.І.

Під час проведення перевірки було
встановлено, що за неналежне виконання
службових обов'язків ОСОБА_1
неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності,
зокрема наказом від 08 травня 2012 р. (а.с.
69-70) йому була оголошена догана, а
згідно наказів від 22 лютого 2012 р., 23
травня 2012 р. та 20 червня 2012 р. (а.с. 40-45)
зменшувався розмір премії, що свідчить
про системний характер порушення
службових обов'язків.

Також, проведеною перевіркою
встановлено, що 20 червня 2012 р.
прокурором Сумського району порушена
кримінальна справа № 12660011 стосовно
державного реєстратора Сумської РДА
ОСОБА_9 за фактом зловживання службовим
становищем, що спричинило тяжкі
наслідки інтересам ОСОБА_5, за ознаками
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364
Кримінального кодексу України, яку до
свого провадження прийняв старший
слідчий прокуратури ОСОБА_1 При
розслідуванні справи позивач,
незважаючи на те, що справа порушена
стосовно конкретної особи (ОСОБА_9),
допитував цю особу як свідка. Тобто, за
умови наявності для того законних
підстав, не визначивши процесуального
статусу, як підозрюваної чи
обвинуваченої особи, попереджає про
кримінальну відповідальність за ст.ст.
384, 385 Кримінального кодексу України за
завідомо неправдиве показання свідка
та відмову від давання показань, тим
самим спонукав давання показів.

Опитаний у ході службової перевірки
заявник ОСОБА_4 пояснив, що у червні 2012
року його викликав до прокуратури
слідчий ОСОБА_1, опитав по суті обставин
заснування ТОВ "Сатва-Будмаркет" і
виключення зі складу його засновників
ОСОБА_5, та повідомив про те, що за
наслідками прокурорської перевірки
буде порушено кримінальну справу, в
зв'язку з чим порекомендував
зустрітися з ОСОБА_5 та віддати йому
гроші в сумі 136 тисяч гривень або 15
тисяч доларів США. При цьому, ОСОБА_1
зазначив що надає час для вирішення
питання, а в разі невиплати коштів, буде
порушена кримінальна справа по
реєстратору і донці ОСОБА_10, а ОСОБА_5
забере 50% коштів, вкладених ТОВ
"Сатва-Будмаркет" в будівництво
багатоповерхового житлового будинку.

При розслідуванні зазначеної
кримінальної справи № 1266011, в ході
допитів позивач погрожував ОСОБА_4,
його доньці ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_9
та постійно вимагав виплатити ОСОБА_5
кошти.

Вказані обставини підтверджуються
письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 81-85),
ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10
(а.с. 90-102) та іншими матеріалами справи.

Опитаний під час проведення перевірки
ОСОБА_1 (а.с. 86-89) пояснив, що з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 ніяких особистих стосунків не
підтримував, спілкувався з ними суто
офіційно, як слідчий в межах
кримінальної справи. ОСОБА_5 ні з якими
проханнями чи пропозиціями, в тому
числі і з питань повернення ОСОБА_4 та
членами його сім'ї коштів, не звертався.
На ОСОБА_4, його рідних чи інших
засновників ТОВ "Сатва-Будмаркет",
ніякого тиску щодо повернення коштів
ОСОБА_5 не вчиняв.

Відповідно до характеристики ділових і
особистих якостей та довідок
начальника відділу нагляду за
розслідуванням кримінальних справ
слідчими органів прокуратури Сумської
області І. Фоменка і начальника відділу
роботи з кадрами С. Фролової (а.с. 108-115),
старший слідчий прокуратури Сумського
району молодший радник юстиції ОСОБА_1
за моральними і діловими якостями не
відповідає вимогам до працівника
прокуратури, встановленим ст. 46 Закону
України "Про прокуратуру".

За результатами службової перевірки 10
серпня 2012 року складений висновок (а.с.
27-29) згідно якого в роботі старшого
слідчого прокуратури Сумського району
ОСОБА_1 виявлено порушення Присяги
працівника прокуратури, в зв'язку з чим
необхідним є застосування до нього
заходів дисциплінарного впливу. З
результатами службової перевірки
позивача було ознайомлено (а.с. 116-117),
але правом на оскарження висновків
перевірки, ОСОБА_1 не скористався.

Крім того, варто зазначити, що згідно
ст.ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту
наказ про притягнення до
дисциплінарної відповідальності може
бути оскаржено працівником
Генеральному прокурору України в
місячний строк з дня ознайомлення з
наказом. Генеральний прокурор приймає
рішення по скарзі в десятиденний строк,
а в разі проведення перевірки - не
пізніше одного місяця з дня її
надходження. Про прийняте рішення
повідомляється працівнику, який
звернувся зі скаргою. Оскарження
наказу не зупиняє приведення
дисциплінарного стягнення.

Так, ОСОБА_1 користуючись згаданим
правом, оскаржив наказ про звільнення
Генеральному прокурору України. Але, за
результатами перевірки, звільнення
визнано правомірним та обґрунтованим,
в зв'язку з чим в задоволенні скарги
позивачу було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
систематичне неналежне виконання
старшим слідчим прокуратури Сумського
району ОСОБА_1 своїх службових
обов'язків та вчинення ним дій, які
порушують Присягу працівника
прокуратури, підтверджене матеріалами
справи, що за наявності інших
дисциплінарних стягнень, є підставою
для застосування такого виду
стягнення, як звільнення з займаною
посади та органів прокуратури та
вважає обґрунтованим висновок суду, що
ОСОБА_1 було звільнено у відповідності
з вимогами Закону України "Про
прокуратуру" та Дисциплінарного
статуту, оскаржуваний наказ відповідає
ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з чим
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Сумського окружного
адміністративного суду від 19.12.2012 року
по справі № 2а-1870/8103/12 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19.12.2012р.
по справі № 2а-1870/8103/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Бенедик А.П. Повний текст ухвали
виготовлений 17.02.2014 р.