Справа № 9101/57465/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

"18" грудня 2012 р. справа №
1170/2а-765/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання -
Мамалат І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову: Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2011 року по справі № 1170/2а-765/11

за позовом: управління Пенсійного
фонду України в Кіровоградському
районі Кіровоградської області

до: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про: відшкодування заборгованості по
страхових внесках, -

в с т а н о в и в :

У березні 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому просив
стягнути з відповідача заборгованість
по сплаті страхових внесків в сумі 719,34
грн. на користь позивача.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року позовні вимоги задоволенні в
повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначив, що суд
першої інстанції не в повній мірі
з'ясував обставини справи, що призвело
до невірного вирішення питання. При
прийнятті рішення судом не була надана
належна оцінка доказам щодо
неправомірності вимог відповідача.
Вважає дії суб'єкта владних
повноважень - відповідача щодо вимоги
про сплату пенсійних внесків у
відповідності до п. 8 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до нього, платника
єдиного податку, незаконними, оскільки
з метою спрощення своїх відносин із
державними органами, користуючись
своїм правом, він перейшов на спрощену
систему оподаткування та є платником
єдиного податку.

Апелянт просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

У судове засідання представники сторін
не з'явилися, про дату, час і місце
судового розгляду були повідомлені
належним чином.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач 25.11.2009 року зареєстрований
рішенням Кіровоградської районної
державної адміністрації, як фізична
особа-підприємець та в цей же день
зареєстрований в ПФУ.

Відповідач обрав спрощену систему
оподаткування та є платником єдиного
податку.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідач має заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 719,34 грн., що
підтверджується вимогою про сплату
боргу від 01.02.2011 року на суму 719,34 грн. -
03.02.2011 року дана вимога отримана
відповідачем.

Суд першої інстанції виходив з того, що
Законами України «Про внесення змін до
законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08 липня 2010 року №2461-VI,
який набрав чинності 17.07.2010 р.,
передбачено, що фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом. Сума
страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески".

Сплата страхових внесків здійснюється
у строки, визначені ч. 6 ст. 20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме
щоквартально, протягом 20 календарних
днів, наступних за останнім
календарним днем звітного кварталу.

Сума заборгованості у відповідача
виникла за 4 квартал 2010 року.
Мінімальний щомісячний страховий
внесок протягом вказаного періоду
становив 301,12 грн. Фактично щомісяця
надходило грошових коштів в розмірі 63
грн., тобто доплата до мінімального
розміру страхового внеску повинна була
здійснюватися в розмірі 238,12 грн.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі № 1058-ІУ) цей Закон
регулює відносини між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно Законом України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначаються, зокрема,
платники страхових внесків, їх права і
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків.

За таких обставин Указ Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» не
має пріоритету перед Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та
застосовується лише в частині, що не
суперечить йому.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду.
Якщо згоди з органом Пенсійного фонду
не досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку.

Територіальний орган Пенсійного фонду
має право звернутися до суду з позовом
про стягнення недоїмки. При цьому
заходи досудового врегулювання спорів,
передбачені Законом, не
застосовуються.

Суми несплачених страхових внесків
стягуються у порядку, встановленому ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З урахуванням вищекладеного
встановлено, що вимоги про сплату боргу
винесені відповідачем відповідно до
вимог ч. 3 ст. 106 Закону України, згідно з
якою територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Отже
вимогу про стягнення боргу винесено
правомірно.

Відповідач не скористався своїм правом
та вимогу від 01.02.2011 року у
встановленому законом порядку не
оскаржував, не провів узгодження боргу
та страхові внески не сплатив.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що обов'язок
сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування не залежить від статусу
платника податку як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Посилання відповідача на наявність
поважних причин пропуску строку для
оскарження вимоги ПФУ не може бути
прийнято до уваги під час розгляду цієї
справи, оскільки це може бути заявлено
як підстава для поновлення строку
звернення до суду з позовом про
скасування такої вимоги.

Апеляційна скарга ґрунтується на
невірному тлумаченні зазначених
нормативних актів і доводи її не можуть
бути прийняті до уваги.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального права, тому постанову
суду у даній адміністративній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2011
року по справі № 1170/2а-765/11 - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун