Справа № 205/9988/13-а
Суддя: Мовчан Д. В.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 205/9988/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі: головуючого
судді Мовчан Д.В. розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС
Кіровського МВ старшого лейтенанта
міліції Корнілова Михайла Сергійовича,
про скасування постанов по справі про
адміністративне правопорушення,
закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС 1№ 306370 від 21.11.2013 року, винесену
старшим інспектором взводу ДПС
Кіровського МВ старшого лейтенанта
міліції Корнілова М.С. про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
закриття провадження по справі,
відповідно до якої на нього, позивача,
було накладено штраф у розмірі 425
(чотириста двадцять п'ять) грн. 00 коп., за
порушення п. 16.11 Правил дорожнього руху
України, за що передбачена
відповідальність ч. 2 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі -КупАП). Також
просить у позові закрити провадження
по адміністративній справі за ч. 2 ст.122
КУпАП відносно нього у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що дана постанова не
відповідає вимогам законодавства та
дійсним обставинам справи, у зв'язку з
чим така постанова підлягає
скасуванню, а провадження по
адміністративній справі відносно
позивача - закриттю, у зв'язку із
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність із
викладанням правової позиції щодо
позовних вимог. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі (а.с.22).

Відповідач - інспектор взводу ДПС
Кіровського МВ старшого лейтенанта
міліції Корнілов Михайло Сергійович,
судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи по суті
повідомлявся належним чином, про що
свідчить його підпис в повідомленні
про вручення судової повістки (а.с. 21),
причин неявки суду не повідомив, заяв
чи клопотань до суду не надходило.

У відповідності до ч. 6. ст. 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності
потреби заслухати свідка чи експерта.
Тому суд ухвалив розглянути справу за
відсутністю сторін в порядку
письмового провадження на підставі
матеріалів справи.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, знаходить
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2013
року відповідачем по даній справі,
старшим інспектором взводу ДПС
Кіровського МВ старшого лейтенанта
міліції Корніловим М.С., було складено
протокол серії АБ 2 № 899489 (а.с.7). У
вказаному протоколі зазначено, що 21
листопада 2013 року о 16 год. 10 хв. позивач
ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода
октавіа», д/н НОМЕР_1 в м. Кіровограді
на перехресті нерівнозначних доріг
вул. Пашутінська - вул. Гоголя
рухаючись по другорядній дорозі по
вул. Пашутинська не надав переваги в
русі автомобілю «Рута», котрий рухався
по головній дорозі по вул. Гоголя, чим
порушив вимогу п. 16.11 Правил дорожнього
руху, за що відповідальність
передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

При цьому Позивач в вищевказаному
протоколі про адміністративне
правопорушення у графі «по суті
порушення пояснюю» зазначив «… с моей
стороны считаю, что нарушения не было,
т.к. движение т.с. которым я управлял
резко не тормозил и движения т.с. не
меняло направления движения ….…..».

На підставі вказаного протоколу
відповідачем по справі, інспектором
взводу ДПС Кіровського МВ старшим
лейтенантом міліції Корніловим М.С., 21
листопада 2013 року було винесено
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС 1 № 306370 (а.с.6), відповідно до якої на
позивача ОСОБА_1 було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять
п'ять) грн. 00 коп., у зв'язку із скоєнням
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України
про адміністративне правопорушення.

Зазначена постанова, як акт
індивідуальної дії, перевірялись судом
на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Відповідно до п. 9 КУпАП України
адміністративним правопорушенням
(проступком) визначається
протиправна, винна (умисна або
необережна) дія чи бездіяльність, яка
посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
явку законом передбаченого
адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 16.11ПДР України на
перехресті нерівнозначних доріг водій
транспортного засобу, що рухається по
другорядній дорозі, повинен дати
дорогу транспортним засобам, які
наближаються до даного перехрещення
проїзних частин по головній дорозі,
незалежно від напрямку їх подальшого
руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами
по справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган(посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складання, посада, прізвище,
ім'я, по-батькові особи, яка склала
протокол, відомості про особу, яка
притягується до відповідальності;
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення ,
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвище, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Суд вважає, що
вказані приписи адміністративного
законодавства відповідачем виконані
не були, адже маючи перед прийняттям
постанови протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому позивач зазначив про незгоду з
висновками інспектора ДПС ДАЇ,
вказаний суб'єкт владних повноважень
повинен був, використовуючи свої
повноваження, зібрати докази, які б
спростували свідчення позивача, але
таких доказів ні протокол, ні постанова
не містить.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Ст.7 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачає, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше, як на підставах і в порядку,
встановлених законом. При цьому,
провадження в справах про
адміністративне правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів. Відповідно до
вимог процесуального закону, докази
мають бути належними та допустимими.

Допустимими є ті докази, які зібрані у
відповідності до закону, компетентними
органами та в установленому порядку, а
належними - якщо вони підтверджують
факт даного адміністративного
проступку.

Разом з цим, доводи позивача
наведені в позовній заяві, доказів, які
б спростували покази позивача,
відповідач суду не надав, в судове
засідання не з'явився, не довів
правомірність свого рішення, не надав
суду обґрунтованих доказів вини
позивача у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. Також в
ході розгляду справи по суті доказів
скоєння позивачем правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП судом не
здобуто. Таким чином, суд вважає, що
висновок відповідача про скоєння
позивачем 21 листопада 2013 року
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122КУпАп, є
необґрунтованим, а притягнення його до
адміністративної відповідальності
відбулося без належних на те підстав.

Підстав для відмови у задоволені
позову судом не здобуто.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Відповідно до змісту ст. 288 КУпАП
оскарження постанови по справі про
адміністративне правопорушення
здійснюється у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 293 КУпАП в
разі оскарження постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності орган (посадова
особа) при перевірки законності та
обґрунтованості винесеної постанови
може прийняти рішення про скасування
постанови і закриття справи.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку про необхідність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і
необхідності визнання неправомірною
та скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС 1№ 306370 від 21.11.2013 року про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, а також про
закриття провадження в
адміністративній справі.

На підставі викладеного, керуючись
ч.2 ст. 122, 247, 278, 280, 287-289, 293 КУпАП, ст. ст.
4,6,9,11,70, 71,104 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

2. Постанову інспектора взводу ДПС
Кіровського МВ старшого лейтенанта
міліції Корнілова Михайла Сергійовича,
у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС 1№ 306370 від
21.11.2013 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП,- скасувати.

3. Провадження у адміністративній
справі про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, 21.11.2013
року - закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАСУ рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Д. В. Мовчан