Справа № 2а-0570/20840/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 грудня 2013 року м. Київ
В/800/4445/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Мойсюка М.І.,

Олендера І.Я.,

Стародуба О.П.,

Штульмана І.В.,

розглянувши заяву відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області (далі - Фонд) про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 13 червня 2013 року,
постановленої за результатами
розгляду справи за адміністративним
позовом Фонду до Державного
підприємства «Орджонікідзевугілля» в
особі структурного підрозділу «Шахта
імені Карла Маркса» про стягнення
заборгованості зі сплати пені,

встановила:

5 листопада 2013 року представник Фонду у
порядку статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) звернувся з заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 13 червня 2013 року у справі
№К/9991/16131/12 з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування неоднакового
застосування закону додано судове
рішення Вищого адміністративного суду
України від 12 вересня 2013 року, у якому,
на переконання заявника, по іншому ніж
в оскаржуваній ухвалі, застосовано
положення пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України від
8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №2464-VI).

Ухвалою судді Вищого
адміністративного суду від 7 листопада
2013 року заяву залишено без руху у
зв'язку з невідповідністю її вимогам
статті 239 КАС України та надано строк
для усунення недоліків. У визначений
строк недоліки виправлені.

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
допуск справи до провадження
Верховного Суду України з урахуванням
наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті, заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Доводи, викладені в заяві про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України, дають підстави вважати, що
судами касаційної інстанції у подібних
правовідносинах неоднаково
застосовані одні й ті самі норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Ухвалою касаційного суду від 12.09.2013
року, залишено без змін рішення судів
попередніх інстанцій про відмову в
задоволенні позову Фонду про стягнення
пені за несвоєчасну і повну сплату
страхових внесків за період з 01.10.2010 по
30.09.2011 роки. При цьому суд касаційної
інстанції, з посиланням на пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону №2464-VI, прийшов до висновку, що з
01.01.2011 року Фонд позбавлений права
нараховувати і стягувати пеню за
прострочення сплати страхових внесків.

В той же час в рішенні від 13 червня 2013
року касаційний суд, залишаючи
постанову апеляційної інстанції без
змін, виходив з правомірності рішення
Фонду про стягнення пені за не сплату
страхових внесків за 2010 рік. Як і в
попередньому рішенні суд тлумачив
пункт 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2464-VI.

Отже, у зазначених справах касаційним
судом неоднаково застосовано одну і ту
ж саму норму матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, та керуючись
статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

у х в а л и л а :

Допустити до перегляду Верховним судом
України справу за адміністративним
позовом відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Єнакієве
Донецької області до Державного
підприємства «Орджонікідзевугілля» в
особі структурного підрозділу «Шахта
імені Карла Маркса» про стягнення пені.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

І.М. Мойсюк

І.Я. Олендер

О.П. Стародуб

І.В. Штульман