Справа № 2а-10529/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Маценко Н.П.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м.Броварах Київської області на
постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
м.Броварах Київської області про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м.Броварах Київської області (далі
відповідач), у якому просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю
внаслідок Чорнобильської катастрофи
виходячи з розміру встановленого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 липня 2004 року N 894 "Про підвищення
розмірів пенсій, призначених
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2011 року позовні вимоги
задоволено. Суд першої інстанції
визнав дії відповідача неправомірними
та зобов'язав відповідача здійснити
перерахунок пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю внаслідок Чорнобильської
катастрофи виходячи з розміру
встановленого Постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2005 року N
1293 "Про збільшення розмірів пенсії
деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 липня 2004 року N
894 "Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" починаючи з
01 березня 2011 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
пенсії, в порядку передбаченому
постановою КМУ №1293 є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
знайшов свого підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1, є інвалідом II групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, та йому
призначено пенсію по інвалідності на
підставі статті 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі статті 50
вказаного Закону.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов, виходив з того, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
застосуванню підлягає саме розмір,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2005 року N
1293 "Про збільшення розмірів пенсії
деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", тому є всі підстави для
задоволення вимог позивача про
перерахунок пенсії.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
якою визначено підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з
утратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів II групи,
щодо яких встановлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно зі статтею 50 Закону N 796-XII особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам II групи - у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.
Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з частиною 1
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено чинною постановою
Кабінету Міністрів України від 30
травня 1997 року N 523, положення якої
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають змісту
статей 50, 54 Закону N 796-XII. А в пункті 2
постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет
Міністрів України установив розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій, усупереч положенням зазначених
статей Закону, причому ці суми не
відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно статті 8 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам та вирішуючи спір
суд першої інстанції прийшов до
необґрунтованого висновку, що при
розрахунку державної пенсії
застосуванню підлягають Постанова
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2005 року N 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті.

З огляду на зазначене жодних підстав
для задоволення позовних вимог про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії у порядку передбаченому
постановою КМУ №1293 колегія суддів не
вбачає.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її в частині.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.Броварах
Київської області - задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 19 вересня 2011
року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 управління
Пенсійного фонду України у м.Броварах
Київської області про перерахунок
пенсії відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.