Справа № 805/15419/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
справа №805/15419/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Абушек А.С.

за участі представника позивача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
17.12.2013 р. в справі № 805/15419/13-а за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання протиправними та скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та постанови
про накладення штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання протиправними та скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та постанови
про накладення штрафних санкцій, з
урахуванням заяви про доповнення
позову просив визнати протиправними та
скасувати рішення від 14.10.2013 р. про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів та постанову № 175 від 14.10.2013 р.
про накладення штрафних санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 4250,00 гривень. В
обґрунтування позову зазначив, що
відповідач в акті перевірки
посилається на порушення позивачем
вимог не чинного на момент перевірки
технічного регламенту, а тому рішення,
прийняті за наслідками перевірки, є
протиправними.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про задоволення позову
через порушення норм матеріального
права, неповне з'ясування обставин
справи. Так, апелянт вказує, що
відповідачем у акті перевірки
зазначено про невідповідність
декларацій вимогам додатку 7 п. 3 та п. 53
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933, що є порушенням
регламенту відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», проте постанова Кабінету
Міністрів України від 12.10.2010 р. № 933
втратила чинність з 30.01.2013 р. згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
№ 62 від 30.01.2013 р. «Про затвердження
регламенту безпеки машин». Тобто, судом
першої інстанції не надана правова
оцінка того, що відповідачем в
порушення п. 6 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» в акті перевірки зазначено
порушення вимог нечинного технічного
регламенту, відповідно, є протиправним
накладення штрафу рішенням № 175 від
14.10.2013 р. Також апелянт зазначає про
ненадання судом правової оцінки
законності проведення перевірки через
не підтвердження відповідачем
внесення до планових заходів
здійснення перевірки позивача,
ненадання доказів оприлюднення цих
заходів та згоди вищестоящого органу
ринкового нагляду відповідно до
затвердженого плану проведення
перевірок. Крім того, позивач з
посиланням на п. п. 9, 10 Технічного
регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів № 933 від
12.10.2010 р., вказує, що декларація про
відповідність на товар, загальний опис
продукції, протоколи випробування,
сертифікати відповідності є тими
документами, які підтверджують
відповідність продукції Технічному
регламенту та безпеку такої продукції
для споживачів. Оскільки під час
перевірки у позивачем були наявні
декларації відповідності, складені
уповноваженим органом, до позивача не
можуть бути застосовані штрафні
санкції.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав
та просив її задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні просив в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що на підставі
наказу № 504 від 07.10.2013 р. та направлення
від 07.10.2013 р. № 02/292 Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Донецькій
області (далі - Інспекція) проведена
планова виїзна документальна
перевірка з питань перевірки
характеристик продукції, що
реалізується фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, вимогам
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» (далі - Закон № 2735), за
результатами якої складений акт
перевірки характеристик продукції №
02/200 від 11.10.2013 р. В акті перевірки
зазначено про встановлення
розповсюдження позивачем продукції
без декларації про відповідність
вимогам Додатку 7 п. 3 та п. 53 Технічного
регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933. Так, при перевірці
апарата для миття (очищення) струменем
води високого тиску без підігріву К2.400,
арт. 1.674-100.0, апарату для миття (очищення)
струменем води високого тиску без
підігріву К2.120, арт. 1.163-104.0, міні-мийки К
3.500, арт. 1.180- 100.0, апарату для миття
(очищення) струменем води високого
тиску без підігріву К7.700, арт. 1.168-601.0
встановлено їх розповсюдження без
декларації про відповідність вимогам
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933.

На момент підписання акту перевірки
надані оформлені неналежним чином у
відповідності до вимог зазначеного
технічного регламенту декларації, а
саме: у наданих деклараціях відсуне
найменування і місцезнаходження
представника, уповноваженого
виробником на складання та надання
запити технічної документації
(технічного файлу), найменування,
місцезнаходження та ідентифікаційний
номер призначеного органу з оцінки
відповідності, який провів у
відповідних випадках перевірку типу...
і номер сертифіката відповідності типу
машин (як того вимагає Додаток 7 п. 3
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933); при перевірці апарату
для миття (очищення) струменем води
високого тиску без підігріву К5.200, арт.
1.630-701.0 встановлено його розповсюдження
без декларації про відповідність
вимогам Технічного регламенту безпеки
машин та устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933. На момент підписання
акту перевірки надана декларація, яка
оформлена неналежним чином у
відповідності до вимог зазначеного
технічного регламенту, а саме: у
наданій декларації відсуне
найменування і місцезнаходження
представника, уповноваженого
виробником на складання та надання
запити технічної документації
(технічного файлу); при перевірці
апаратів високого тиску для мийки
автомобілів без підігріву води PW 1500 SP,
1400 K та PW 1700 SP встановлено їх
розповсюдження з порушенням вимог
Технічного регламенту у частині
маркування, а саме відсутнє розбірливе
позначення року вироблення, що є
порушенням п. 53 Технічного регламенту
безпеки машин та устаткування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 933 від 12.10.2010 р.

Акт перевірки та протокол № 02/176 П від
11.10.2013 р. про виявлені порушення вимог
ст. 44 Закону № 2735 підписано
уповноваженим представником позивача
без заперечень, в акті зазначено про
те, що інформація, яка була відсутня в
наданих деклараціях, буде доведена до
відомі виробника та про те, що усі
виявлені порушення будуть усунені у
строк.

На підставі вказаного акту
відповідачем прийняте 14.10.2013 р.
постанову № 175р про накладення
штрафних санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 4250,00 грн. за порушення вимог п. 3
ч. 3 ст. 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» в частині розповсюдження
продукції без декларації про
відповідність, якщо згідно з технічним
регламентом продукції її
розповсюдження має супроводжуватися
такою декларацією, а також проект
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами та тимчасової заборони
надання продукції на ринку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне рішення є лише проектом,
складеним відповідачем відповідно до
вимог ст. 33 Закону № 2735, а рішенням від
20.11.2013 р. № 02/183 про внесення змін до
рішення чи скасування рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 18.10.2013 р. № 02/161 (що прийняте після
проекту рішення від 14.10.2013 р.) скасовано
у зв'язку з його повним виконанням
позивачем, а також з того, що надані
позивачем в ході перевірки декларації
не можна вважати належними
деклараціями в розумінні ані
Технічного регламенту безпеки машин,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2010 р. № 933, ані
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.01.2013 р. № 62, наявність
зафіксованих відповідачем порушень, а
тому зазначення невідповідності
декларації та продукції вимогам
технічного регламенту, який втратив
чинність, за наявності чинного
технічного регламенту, який містить ті
самі вимоги до декларацій та продукції,
не може бути підставою для скасування
постанови про накладення штрафних
санкцій № 175р від 14.10.2013 р.

Колегія суддів вважає такий висновок
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання протиправним та скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 14.10.2013 р.,
суд апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Позивачем оскаржується саме рішення
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 14.10.2013 р.
(а.с. 13-14).

Відповідно до п. 11 ст. 33 Закону № 2735 до
прийняття рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
орган ринкового нагляду надає
(надсилає) суб'єкту господарювання,
щодо якого передбачається прийняти
рішення, проект відповідного рішення з
пропозицією надати в письмовій формі
свої пояснення, заперечення до проекту
рішення, інформацію про вжиття ним
заходів, спрямованих на запобігання
або уникнення ризиків суспільним
інтересам, усунення невідповідності
продукції, що є предметом проекту
рішення, встановленим вимогам.

За своєю правовою природою даний
проект не передбачає застосування
штрафних санкцій, тобто не породжує
певні правові наслідки для об'єкта
контролю. Таким проектом рішення до
суб'єкта господарювання не
застосовується обмежувальний
(корегувальний) захід, оскільки даний
документ є проектом рішення, яке лише
може бути прийнято в майбутньому.

На копії оскаржуваного рішення, що
міститься в матеріалах справи на а.с.
13-14 та який є предметом оскарження,
відсутній номер рішення та міститься
відмітка «проект».

На підставі акту перевірки
характеристик продукції № 02/200 від
11.10.2013 р. фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 Інспекцією прийняте рішенням
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 28.10.2013 р. №
02/161, яким обмежено надання продукції
на ринку шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами та тимчасово заборонено
надання продукції на ринку,
встановлений строк виконання - 08.11.2013 р.
Рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів № 02/161 від 28.10.2013
р. позивачем не оскаржується.

Рішенням від 20.11.2013 р. № 02/183 про
внесення змін до рішення чи скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 18.10.2013 № 02/161 скасовано у
зв'язку з його повним виконанням
позивачем.

Таким чином, є правильним висновок суду
першої інстанції про безпідставність
позовних вимог в частині скасування
рішення від 14.10.2013 р. про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів.

Що стосується позовних вимог в частині
оскарження позивачем постанови № 175
від 14.10.2013 р. про застосування штрафних
санкцій, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з акту перевірки
характеристик продукції № 02/200 від
11.10.2013 р., в акті відносно виявленого
порушення в посиланнях на
нормативно-правовий акт чи нормативний
документ, вимоги якого порушені,
міститься посилання на порушення вимог
Технічного регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933.

З обставин справи вбачається, що в
деклараціях про відповідність
продукції вимогам технічних
регламентів, що надавались позивачем
посадовим особам відповідача при
проведенні перевірки, наявне посилання
саме на Технічний регламент безпеки
машин та устаткування, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 933 від 12.10.2010 р.

Діючий Технічний регламент безпеки
машин, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р.
№ 62 (яким замінено Технічний регламент
безпеки машин та устаткування,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.10.2010 р. № 933)
містить ті ж самі вимоги стосовно
характеристик продукції в частині
порушень, що були визначені Інспекції
(додаток 7 п. 3 та п. 53 Технічного
регламенту безпеки машин та
устаткування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933).

Так, Технічним регламентом безпеки
машин, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р.
№ 62, передбачені наступні вимоги:

1. Інструкція із складання і декларація
про вбудовування повинні
супроводжувати незавершену машину до
моменту її вбудовування в кінцеву
машину і з цього моменту інструкція
стає невід'ємною частиною технічної
документації такої машини (п. 17
Технічного регламенту);

2. Декларація про відповідність машини
повинна містити такі дані:

- повне найменування і
місцезнаходження виробника, і, якщо це
необхідно, його уповноваженого
представника;

- повне найменування і
місцезнаходження представника,
уповноваженого виробником на
складення та надання на запити
технічної документації (технічного
файла);

- опис і ідентифікаційні дані
машини, що включають узагальнене
найменування, функції, модель, тип,
серійний номер і комерційну назву;

- відомості про те, що машина
відповідає положенням Технічного
регламенту безпеки машин, і у разі
потреби відомості про відповідність
машини іншим технічним регламентам
та/або іншим вимогам, яким відповідає
машина;

- найменування, місцезнаходження
та ідентифікаційний номер
призначеного органу з оцінки
відповідності, який провів перевірку
типу, порядок проведення якої
передбачено у додатку 15 до Технічного
регламенту безпеки машин, і номер
сертифіката перевірки типу машини;

- у разі необхідності
найменування, місцезнаходження та
ідентифікаційний номер призначеного
органу з оцінки відповідності, яким
схвалено систему управління якістю,
порядок схвалення якої встановлено у
додатку 16 до Технічного регламенту
безпеки машин;

- посилання у разі необхідності на:

національні стандарти, зазначені у
пункті 11 Технічного регламенту безпеки
машин, що застосовуються;

інші нормативні документи, що
застосовуються;

місце і дата декларування;

зазначення персональних даних і підпис
особи, уповноваженої на оформлення
декларації від імені виробника або
його уповноваженого представника
(додаток 7 п. 3 Технічного регламенту);

3. Усі машини повинні мати видиме,
розбірливе та незмивне маркування, яке
містить такі мінімальні дані:

- рік вироблення, тобто рік, у якому
виробничий процес завершено (п. 53
Технічного регламенту).

Відтак, є правильним висновок суду
першої інстанції, що надані позивачем
в ході перевірки декларації неможливо
вважати належними деклараціями в
розумінні ані Технічного регламенту
безпеки машин, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.10.2010 р. № 933, ані постановою
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р.
№ 62.

Законом України «Про стандарти,
технічні регламенти та процедури
оцінки відповідності» встановлено, що
технічний регламент - закон України або
нормативно- правовий акт, прийнятий
Кабінетом Міністрів України, у якому
визначено характеристики продукції
або пов'язані з нею процеси чи способи
виробництва, а також вимоги до послуг,
включаючи відповідні положення,
дотримання яких є обов'язковим. Він
може також містити вимоги до
термінології, позначок, пакування,
маркування чи етикетування, які
застосовуються до певної продукції,
процесу чи способу виробництва.

Постановою від 14.10.2013 р. № 175р на
позивача накладено штрафні санкції за
порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції», а
саме за розповсюдження продукції без
декларації про відповідність, якщо
згідно з технічним регламентом
продукція при її розповсюдженні має
супроводжуватися такою декларацією.

Відтак, є правильним висновок суду
першої інстанції, що з урахуванням
наявності зафіксованих відповідачем
порушень, факт зазначення у акті
перевірки невідповідності декларації
та продукції вимогам технічного
регламенту, який втратив чинність, за
наявності чинного технічного
регламенту, який містить ті самі вимоги
до декларацій та продукції, не є
підставою для скасування постанови про
накладення штрафних санкцій.

Зазначення відповідачем у акті
перевірки порушення позивачем
нечинного нормативно-правового акту є
формальною помилкою, яка не спростовує
доведеність вчиненого порушення вимог
законодавства, а тому не може бути
підставою для звільнення позивача від
відповідальності.

Колегія суддів у відповідності до ст. 195
КАС України не приймає доводи апелянта
в частині ненадання судом першої
інстанції правової оцінки законності
проведення перевірки через не
підтвердження відповідачем внесення
до планових заходів здійснення
перевірки позивача, ненадання доказів
оприлюднення цих заходів та згоди
вищестоящого органу ринкового нагляду
відповідно до затвердженого плану
проведення перевірок, оскільки
дотримання процедури проведення
перевірки не було підставою позову.

Також є необґрунтованими доводи
позивача про відсутність складу
правопорушення через наявність у
позивача декларацій відповідності у
зв'язку з невідповідністю декларацій
діючим нормативно-правовим актам.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 р. в
справі № 805/15419/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 р. в
справі № 805/15419/13-а за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування рішення
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та постанови
про накладення штрафних санкцій
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений
21.02.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.