Справа № К/9991/91417/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/91417/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка
С.А.СуддівМороз Л.Л. Стрелець Т.Г.
провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
прокурора Центрального району м.
Сімферополя в інтересах Кримського
республіканського центру зайнятості,
Сімферопольського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
витрат на професійне навчання за
касаційною скаргою Сімферопольського
міського центру зайнятості на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року прокурор Центрального
району м. Сімферополя в інтересах
Кримського республіканського центру
зайнятості, Сімферопольського
міського центру зайнятості у
Центральному районному суді м.
Сімферополя пред'явив позов до ОСОБА_4
про стягнення витрат на професійне
навчання.

Просив стягнути з відповідача на
користь Кримського республіканського
центру зайнятості 4218,80 грн., що є
витратами на професійне навчання
відповідача.

Постановою Центрального районного
суду м. Сімферополя від 06 квітня 2011 року
позовні вимоги прокурора Центрального
району м. Сімферополя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Кримського республіканського центру
зайнятості витрати на професійне
навчання у сумі 4218,80 грн.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року апеляцій скаргу
ОСОБА_4 задоволено.

Постанову Центрального районного суду
м. Сімферополя від 06 квітня 2011 року
скасовано.

Прийнято нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням
суду апеляційної інстанції,

Сімферопольський міський центр
зайнятості подав касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати його рішення та залишити в
силі постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05 лютого 2009 року
позивач звернулася до
Сімферопольського міського центру
зайнятості з метою пошуку роботи. Їй
був наданий статус безробітної особи
та призначена виплата допомоги по
безробіттю, як незастрахованій особі,
без урахування страхового стажу.

ОСОБА_4 надано до Сімферопольського
міського центру зайнятості заяву про
зобов'язання негайно повідомити центр
зайнятості у випадку працевлаштування
або укладення договору
цивільно-правового характеру, а також
заняття іншою діяльністю, що приносить
дохід.

29 травня 2009 року між Сімферопольським
центром зайнятості та ОСОБА_4 укладено
договір № 00184 про направлення її
на професійну перепідготовку до
Товариства "Фірма Кримчанка" за
спеціальністю "манікюрниця розряд 3". На
період проходження професійного
навчання ОСОБА_4 призначено
матеріальну допомогу та по закінченні
навчання 12 листопада 2009 року видано
відповідне свідоцтво.

Актом перевірки від 12 липня 2010 року № 99
виявлено, що

ОСОБА_4 у період знаходження на обліку в
якості безробітної особи надавала
агентські послуги у сфері страхування
на укладення та реалізацію договорів
страхування в якості повіреної особи у
СФ ВАТ "Іллічівське". 30 січня 2009 року між
ВАТ "Страхове товариство "Іллічівське"
та ОСОБА_4 укладений договір доручення
№ 76, термін дії якого встановлений до 29
січня 2010 року. Згідно актів
здачі-приймання виконаних робіт ОСОБА_4
нарахована комісійна винагорода за
лютий та квітень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_4, перебуваючи у центрі
зайнятості у статусі безробітного, не
надала відомості про те, що вона почала
займатися трудовою діяльністю,
працевлаштувалася та отримує доходи.

Такий висновок суду є правильним з
огляду на таке.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг мають
застраховані та незастраховані особи -
військовослужбовці звільнені у зв'язку
із скороченням чисельності штату без
права на пенсію, в тому числі особи, які
вперше шукають роботу та інші не
застраховані особи, у разі їх
реєстрації в установленому законом
порядку як безробітних.

Згідно з підпунктом "б" пункту 3 статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення" до зайнятого населення
належать та не можуть бути
безробітними і отримувати допомогу по
безробіттю громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
члени кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

За приписами статті 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" безробітними визнаються
працездатні громадяни, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших, передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Відповідно до
підпункту 8 пункту 1 статті 31 цього
Закону - виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі призначення
виплати на підставі документів, що
містять неправдиві відомості.

Оскільки ОСОБА_4 займалася трудовою
діяльністю та отримувала доходи, то
вона не мала права бути визнаною
безробітною і забезпечуватися
допомогою по безробіттю.

Суми допомоги по безробіттю їй
виплачені незаконно і вони підлягають
стягненню.

Пунктом 2 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого спільним
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України та
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року № 60/62 (далі
- Порядок № 60/62) встановлено, що
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначенні у документах, поданих
особою до державної служби зайнятості
під час її реєстрації та протягом
періоду її перебування на обліку як
безробітної.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 60/62
протягом двох робочих днів після
прийняття рішення про повернення
особою коштів повідомлення про
повернення коштів надсилається особі
рекомендованим листом. Порядком № 60/62
встановлений строк - 15 календарних
днів, протягом якого особа у
добровільному порядку може повернути
грошові кошти.

Таким чином, рішення судом апеляційної
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального права, а тому, воно
підлягає скасуванню, а постанова суду
першої інстанції - залишенню без зміни,
як така, що відповідає вимогам чинного
законодавства.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Сімферопольського
міського центру зайнятості
задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26 жовтня 2011 року в адміністративній
справі за позовом прокурора
Центрального району м. Сімферополя в
інтересах Кримського
республіканського центру зайнятості,
Сімферопольського міського центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
витрат на професійне навчання
скасувати, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 26 жовтня 2011
року у цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.