Справа № 9101/149221/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2012-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
____________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

"25" вересня 2012 р. справа №
2а/0470/4517/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання:
Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради

на постанову: Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
червня 2011 року по справі № 2а/0470/4517/11
(суддя І-ої інстанції Юрков Е.О.)

за позовом: ОСОБА_1

до: Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради

про: визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
уточнень, просив визнати протиправними
дії відповідача щодо відмови в
державній реєстрації права власності
позивача на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1 без додаткових актів вводу в
експлуатацію на підставі заочного
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19.05.2010 року по
справі № 2-10850/10; скасувати рішення
відповідача про відмову в реєстрації
права власності позивача на нерухоме
та визнати його нечинним; зобов'язати
відповідача здійснити реєстрацію
права власності за позивачем на
квартиру АДРЕСА_1 без додаткових актів
вводу в експлуатацію на підставі
заочного рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 19.05.2010 року
по справі № 2-10850/10, про що прийняти
відповідне рішення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
червня 2011 року позовні вимоги
задоволені в повному обсязі. Рішення
суду вмотивовано тим, що
правовстановлюючі документи та право
власності підлягає реєстрації. Заочним
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19.05.2010 року №
2-10850/10, яке набрало законної сили та
підлягає виконанню, визнано право
власності на нерухоме майно позивача.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
квартиру АДРЕСА_1 побудовано самочинно,
про що свідчить штамп у технічному
паспорті. Відповідно до ст. 376 ЦК
України особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна не набуває права
власності на нього.

Апелянт просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 червня 2011
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
представник відповідача - Міщенко П.М.
підтримав доводи апеляційної скарги.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 19.05.2010 року
у справі № 2-10850/10 за позивачем визнано
право власності на нерухоме майно, а
саме квартиру АДРЕСА_1 без додаткових
актів вводу в експлуатацію.

12.01.2011 року позивач звернувся до
відповідача з замовленням № 07/23719 від
22.12.2010 року щодо проведення державної
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

В цей же день відповідачем на підставі
п.п. 3.4, 3.5 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно (далі
Тимчасове положення), затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
від 07.02.2002 року № 7/5 та затвердженого в
Міністерстві юстиції України 18.02.2002
року № 157/6445 відмовлено позивачу в
реєстрації права власності на
самочинне будівництво нерухомого
майна, про що відповідачем 12.01.2011 року
винесено рішення. Відмова обґрунтована
тим, що подані позивачем документи не
відповідають вимогам, установленим
Тимчасовим положенням та іншими актами
чинного законодавства України, або не
дають змоги установити відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства.

Як вбачається з рішення суду першої
інстанції, позивач на момент подання
замовлення про реєстрацію нерухомого
майна не надав відповідачу документів,
які підтверджують прийняття в
експлуатацію самочинно збудованого
нерухомого майна та підтверджуючих
право власності або користування
земельною ділянкою, на якій розміщене
нерухоме майно за вказаною адресою.

Суд першої інстанції прийняв до уваги,
що заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 19.05.2010 року
у справі № 2-10850/10 про визнання за
позивачем права власності, на спірне у
даній справі нерухоме майно, набрало
законної сили та дійшов висновку, що
відповідно до ст. 14 ЦПК України відмова
відповідача у реєстрації права
власності є протиправною.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна погодитись,
виходячи з наступного.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень» від 01.07.2004 р. № IV та
Тимчасовим положенням про порядок
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженого наказом Мінюсту №
7/5 від 07.02.2002 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
передбачено обов'язковість державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Статтею 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» передбачено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до вимог пункту 3.5
Тимчасового положення реєстратор БТІ
відмовляє у проведенні державної
реєстрації прав, якщо: подані документи
не відповідають вимогам, установленим
Положенням та іншими
нормативно-правовими актами, або не
дають змоги установити відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав та
нерухоме майно та їх обтяжень"
підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав,
зокрема є: рішення суду стосовно
речових прав на нерухоме майно,
обмежень цих прав, що набрали законної
сили; інші акти органів державної влади
або органів місцевого самоврядування,
їх посадових осіб, прийнятих у межах
повноважень, визначених законом.

Згідно з положеннями п. 1.6. Тимчасового
положення, реєстрації підлягають права
власності тільки на об'єкти нерухомого
майна, будівництво яких закінчено та
які прийняті в експлуатацію у
встановленому порядку, за наявності
матеріалів технічної інвентаризації,
підготовлених тим БТІ, яке проводить
реєстрацію права власності на ці
об'єкти.

Приписами ст. 331 ЦК України передбачено,
якщо договором або законом встановлено
прийняття нерухомого майна в
експлуатацію, право власності виникає
з моменту його прийняття в
експлуатацію, Якщо право власності на
нерухоме майно підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Порядком прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою КМУ від 08.10.2008
року № 923 (далі Порядок № 923)
встановлено, що прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється комісією і
полягає у підтвердженні нею готовності
до експлуатації об'єктів нового
будівництва, реконструкції,
реставрації, капітального ремонту,
комунікацій та споруд інженерної і
транспортної інфраструктури, їх
інженерно-технічного оснащення та
забезпечення, пускових комплексів,
черг будівництва, відповідно до
погодженої та затвердженої в
установленому порядку проектної
документації.

Пунктами 14, 15 Порядку № 923 передбачено,
що на підставі акту готовності об'єкта
до експлуатації інспекція
архітектурно-будівельного контролю
протягом трьох робочих днів від дати
його підписання видає замовнику або
уповноваженій ним особі свідоцтво про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів будівельних норм
і правил за формою, затвердженою в
установленому законодавством порядку
Мінрегіонбудом. Датою прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва
об'єкта є дата видачі зареєстрованого
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
свідоцтва.

Відповідно до ст. 301 Закону України "Про
планування і забудову територій" від
20.04.2000 року № 1699-ІІІ прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів здійснюється на підставі
сертифіката відповідності, який
видається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю з
урахуванням частини четвертої цієї
статті.

Колегія суддів погоджується з
відповідачем, що відсутність
відомостей щодо прийняття в
експлуатацію всього житлового будинку
літ. А-13 та документів, підтверджуючих
право власності або користування
земельною ділянкою, на якій розміщене
нерухоме майно за вказаною адресою, є
перешкодою для реєстрації права
власності.

Відповідно до ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Також, у заочному рішенні Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
19.05.2010 року у справі № 2-10850/10 не
зазначається повний опис майна, право
власності на яке підлягає реєстрації.

Рішенням суду першої інстанції
зобов'язано здійснити реєстрацію права
власності за позивачем на самочинно
збудовану квартиру № 4, проте не
зазначається технічних характеристик
квартири, що унеможливлює виконання
даного рішення, оскільки відповідно до
вимог ст. 2 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" єдина державна
інформаційна система повинна містити
технічні характеристики об'єктів
нерухомого майна щодо яких вчинені
правочини.

У відповідності до п.4 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» у державній реєстрації права
може бути відмовлено в разі, якщо
подані документи не відповідають
вимогам, установленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами,
або не дають змоги установити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

З огляду на викладене колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції припустився порушень норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до прийняття неправильного
рішення, в зв'язку з чим, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду скасуванню з прийняттям
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. 196, 198, 202 Кодексу
адміністративного судочинства,
апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
червня 2011 року по справі № 2а/0470/4517/11 -
скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун