Справа № 2а-17669/11/2670
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2013-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 травня 2013 року м. Київ
В/800/1887/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Амєліна С.Є.,

Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

Головчук С.В.,

розглянувши заяву представника
Київської міської організації
політичної партії «Всеукраїнське
об'єднання «Батьківщина» Ільченка
Дмитра Олеговича про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
січня 2013 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
позовом Київської міської державної
адміністрації до Громадського
об'єднання інвалідів «Союз Чорнобиль
України», Київської міської
організації політичної партії
«Всеукраїнське об'єднання
«Батьківщина», Громадського руху
«Спільна справа», Громадського
об'єднання інвалідів праці, потерпілих
та сімей робітників, загиблих на
виробництві Дніпропетровської області
«Мир», Громадського об'єднання
«Воїни-інваліди Чорнобиля»,
Харківської обласної організації
«ВООИ Чернобыля единство»,
Харківського міського комітету
ветеранів Чорнобиля, народного
депутата України Ляшка О.В. та інших
суб'єктів, які реалізують право на
мирні зібрання, третя особа: Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві, про обмеження
реалізації права на мирні зібрання,

встановила:

29 квітня 2013 року представником
Київської міської організації
політичної партії «Всеукраїнське
об'єднання «Батьківщина» у порядку
статті 239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
січня 2013 року у справі №К/9991/39271/12 з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В обґрунтування заяви зазначено, що
рішенням Вищого адміністративного
суду України, яке є предметом
оскарження, скасовано окрему ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року, якою зобов'язано Київську міську
раду привести у відповідність до
статті 39 Конституції України положення
Порядку організації та проведення в м.
Києві недержавних масових заходів
політичного, релігійного,
культурно-просвітницького,
спортивного, видовищного та іншого
характеру, затвердженого рішенням
Київської міської ради від 24 червня 1999
року №317/418, в частині строків
сповіщення органів виконавчої влади чи
органів місцевого самоврядування про
проведення зборів, мітингів, походів і
демонстрацій. В той же час іншими
судовими рішеннями, зокрема, від 9
листопада 2011 року у справі за №К-6662/09-С,
від 11 грудня 2012 року №К/9991/61810/12, від 11
грудня 2012 року №9991/19268/12 Вищий
адміністративний суд України в
подібних правовідносинах із
застосуванням статті 39 Конституції
України відмовляв у задоволенні
позовних вимог виконавчих комітетів
міських рад про обмеження права на
мирні зібрання, які суперечили:
Тимчасовому положенню «Про порядок
розгляду питань щодо організації та
проведення зборів, мітингів, походів та
демонстрацій у місті Харкові»,
Положенню про порядок організації та
проведення масових заходів у м.
Житомирі, Порядку організації та
проведення в місті Херсоні зборів,
мітингів, походів і демонстрацій,
затверджених рішеннями відповідних
міських рад.

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з урахуванням наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Доводи, викладені в заяві про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України, не дають підстав вважати, що
судом касаційної інстанції у подібних
правовідносинах неоднаково
застосовані одні й ті самі норми
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

При ухваленні рішення про скасування
окремої ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 травня 2013 року, колегія суддів
касаційної інстанції виходила з того,
що оскільки в теперішній час
законодавчо не встановлені строки
подання заяви про проведення мирних
зібрань, то необхідно в цій частині
позивачу керуватись Порядком
організації та проведення в м. Києві
недержавних масових заходів
політичного, релігійного,
культурно-просвітницького,
спортивного, видовищного та іншого
характеру, затвердженого рішенням
Київської міської ради від 24 червня 1999
року №317/418, яким врегульовані строки
подання такої заяви.

В той же час в судових рішеннях, на які
посилається заявник, зокрема, ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 09.11.2011 року, від 11.12.2012 року,
постанова від 11.12.2012 року, вирішувались
позовні вимоги про обмеження
проведення мирного заходу,
незаконності окремих положень рішень
органів місцевого самоврядування,
якими затверджено положення «Про
порядок розгляду питань щодо
організації та проведення зборів,
мітингів, походів та демонстрацій у
місті Харкові», «Про порядок
організації та проведення масових
заходів у м. Житомирі», «Порядок
організації та проведення в місті
Херсоні зборів, мітингів, походів і
демонстрацій, затверджених рішеннями
відповідних міських рад».

Так, в ухвалі від 09.11.2011 року касаційний
суд прийшов до висновку, що рішенням
Харківської міської ради від 06.06.2007
року №543, яким затверджено Тимчасове
положення «Про порядок розгляду питань
щодо організації та проведення зборів,
мітингів, походів та демонстрацій у
місті Харкові», незаконно встановлено
обмеження у проведенні зборів,
мітингів, походів та демонстрацій. У
справі за №К/9991/61810/12 суд констатував
увагу на тому, що положення «Про
порядок організації та проведення
масових заходів у м. Житомирі» в
частині необхідності повідомлення
організаторів про проведення мирного
зібрання, обов'язок щодо укладення
організаторами угод з відповідним
підрозділом органів внутрішніх справ,
закладами охорони здоров'я, тощо,
суперечать статті 39 Конституції
України. При ухваленні постанови від
11.12.2012 року у справі №К/9991/19268/12 Вищий
адміністративний суд України прийшов
до висновку, що в позивач (виконавчий
комітет Херсонської міської ради) не
надав відомостей, які б свідчили про
створення при проведенні мирного
зібрання реальної загрози для
громадського порядку та безпеки
громадян та/чи недостатності часу (2 дні
з моменту подання заяви-повідомлення)
для вжиття заходів по безперешкодному
проведенню мирного зібрання.

Крім того, судовим рішенням
касаційної інстанції, яка є предметом
оскарження, скасовано окрему ухвалу
апеляційного суду з тих підстав, що
вона не відповідає вимогам статті 159
КАС України.

З урахуванням наведеного, немає
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції неоднаково застосовані одні
і ті ж самі норми матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Керуючись статтями 235-240 КАС України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до перегляду
Верховним судом України справи за
адміністративним позовом Київської
міської державної адміністрації до
Громадського об'єднання інвалідів
«Союз Чорнобиль України», Київської
міської організації політичної партії
«Всеукраїнське об'єднання
«Батьківщина», Громадського руху
«Спільна справа», Громадського
об'єднання інвалідів праці, потерпілих
та сімей робітників, загиблих на
виробництві Дніпропетровської області
«Мир», Громадського об'єднання
«Воїни-інваліди Чорнобиля»,
Харківської обласної організації
«ВООИ Чернобыля единство»,
Харківського міського комітету
ветеранів Чорнобиля, народного
депутата України Ляшка О.В. та інших
суб'єктів, які реалізують право на
мирні зібрання, третя особа: Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в м. Києві, про обмеження
реалізації права на мирні зібрання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

С.Є. Амєлін

С.В. Білуга

О.І. Гаманко

С.В. Головчук