Справа № 638/11458/13-а
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р.Справа № 638/11458/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в
Харківській області на постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23.10.2013р. по справі №
638/11458/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
визнання права на отримання основаної
та додаткової пенсії як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи,

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
протиправними дії відповідача -
Головного управління Пенсійного
фонду України в Харківській області
( далі - ГУПФУ ) щодо нарахування та
виплати йому додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, з порушенням вимог закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату йому, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(III групи інвалідності), згідно з
вимогами статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
повинна становити 50 % від мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, за період з 01
квітня 2007 року по 01 квітня 2010 року в
сумі 8836,5 грн. без урахуванням
проведених виплат; визнати за ним право
на отримання основної пенсії згідно зі
ст.49, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХІІ,
стягнути з відповідача витрати,
понесені позивачем по оплаті послуг на
правову допомогу в розмірі 500 грн.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23.10.2013 року
адміністративний позов задоволений
частково. Зобов'язано ГУПФУ здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, передбачену
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи зі
встановленого розміру мінімальної
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 01
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22
травня 2008 року по 01 квітня 2010 року з
урахуванням виплачених сум. В
задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, УПФУ подало апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
та прийняти нове судове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 в повному обсязі.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач має статус
учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1
категорії, є інвалідом III групи з 01.02.2008
року по захворюванню, що пов'язане з
ліквідацією наслідків на ЧАЕС
перебуває на пенсійному обліку у
відповідача та отримує щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в зв'язку з отриманим
статусом, у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком.

Крім того, позивач отримує основну
пенсію по інвалідності третьої групи,
як особа, що постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС (інвалідність
встановлена з 30.01.2006 року відповідно
акту огляду МСЕК від 07.02.2006 року).

В квітні 2010 року позивач звернувся до
ГУПФУ з питання проведення
перерахунку та сплати йому додаткової
пенсії відповідно до ст.50 Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, виходячи зі встановленого
розміру мінімальної пенсії,
передбаченого ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 01.04.2007 року.

Листом від 05.05.2010 року № 1210/К-14 ОСОБА_1
було відмовлено у проведенні
перерахунку та виплати додаткової
пенсії з посиланням на Постанову КМ
України від 28.05.2008р. № 530 " Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян ", пунктом 4 якої встановлено,
що особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, належать до категорії
1 та є інвалідами III групи - 15 відсотків.

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
та виплати додаткової пенсії в розмірі
50% відповідно до ст.50 Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-XII ), позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Статтею 49 Закону № 796-XII передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
пенсії державної пенсії; б) додаткової
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 Закону № 796-ХІІ у
редакції Закону України від 06.06.1996 р. №
230/96-ВР, особам, віднесеним до категорії
І, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: - інвалідам ІІІ групи - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» в редакції
від 28.12.2007 р., яка була чинна з 01.01.2008 р., у
статтю 50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" були внесені зміни, а саме
зменшений розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до категорії 1 інвалідам 3
групи до 15 % мінімальної пенсії за віком
(до внесених змін - 50%).

Вказані зміни, внесені пунктом 28
розділу II Закону України від 28 грудня
2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України "
до ст.50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" , Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнані такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) та втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними. Рішенням
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Колегія суддів зазначає, що при
вирішенні спору суд першої інстанцій,
виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами,
обґрунтовано дійшов висновку, що при
розрахунку додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідач у період
з 01 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
з 22.05.2008 року по 01.04.2010 року не мав
підстав застосовувати постанову
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р.
за № 530 та був зобов'язаний діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», який має вищу юридичну
силу, ніж зазначена постанова,
нараховувати та здійснювати позивачу
виплату додаткової пенсії у розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» , яка
набрала чинності 31.10.2006 року, та ч. 3 ст. 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1,2,3 категорії.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно зі ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування " встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Прожитковий мінімум щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі України про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Отже, при розрахунку додаткової пенсії
позивача, ГУПФУ відповідно до ч.3 ст.28
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в період з 01
липня 2007 року по 01 квітня 2010 року,
повинно було виходити з наступних
показників:

- статті 62 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007рік",
якою затверджений на 2007 рік
прожитковий мінімум на одну особу, що
втратила працездатність: з 1 квітня - 406
гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

- статті 58 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2008рік",
якою затверджений на 2008 рік
прожитковий мінімум на одну особу, що
втратила працездатність, в розрахунку
на місяць: з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня
- 482 гривні, з 01 жовтня 2008р. - 498,00 гривень.

- статті 54 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2009 рік", якою
встановлено у 2009 році прожитковий
мінімум на одну особу, яка втратила
працездатність, в розмірах, що діяли у
грудні 2008року, з 1 листопада 2009 року - 573
гривень.

- статті 52 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2010 рік",
якою встановлено прожитковий мінімум
на одну особу, яка втратила
працездатність:, з 1 січня 2010 року - 695
гривень, з 1 квітня - 706 гривень.

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
асигнувань щодо забезпечення виплат
додаткової пенсії у встановлених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірах, оскільки органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів, як на підставу
невиконання своїх зобов'язань, які
встановлені ст.46 Конституції України
та зазначеною нормою Закону.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи та
обґрунтовано визнав право позивача на
призначення та виплату за період з
01.07.2007 року по 31 грудня 2007 року та з
22.05.2008 року по 01 квітня 2010 року
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з урахуванням
фактично виплачених сум.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 23.10.2013 року
по справі №638/11458/13-а про задоволення
позовних вимог прийнята з дотриманням
норм чинного процесуального та
матеріального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України
в Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 23.10.2013р. по справі
№ 638/11458/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.Судді
Курило Л.В. Русанова В.Б.