Справа № 704/1642/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 704/1642/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Воронкова
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Ганечко О.М.,

суддів
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.

розглянувши в письмовому провадженні
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 18.10.2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління соціального
захисту населення Тальнівської
районної державної адміністрації
Черкаської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління соціального захисту
населення Тальнівської районної
державної адміністрації Черкаської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії.

Постановою Тальнівського районного
суду Черкаської області від 18.10.2013 року
в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Апелянт зазначає, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені усі обставини справи, що
привело до винесення необґрунтованого
рішення.

У засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове, якщо встановить
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимоги позивача визнати дії
відповідача щодо відмови у виплаті
належної одноразової компенсації за
шкоду, заподіяної здоров'ю, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інваліду III групи, у
зв'язку з ліквідацією наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, і зобов'язати
виплатити компенсації, згідно ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є необґрунтованими і
неправомірними.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом III групи, на
підставі чого йому було видане
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
захворювання якого пов'язано з
виконанням обов'язків військової
служби по ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС. Перебуває на обліку в
Управлінні соціального захисту
населення Тальнівської районної
державної адміністрації Черкаської
області, як одержувач соціальних
виплат.

Згідно з нормами ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», позивач
має право на отримання одноразової
компенсації за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
відповідача із заявою від 29.04.2013 року, в
якій просив виплатити йому одноразову
грошову компенсацію за втрату
працездатності, пов'язану з
ліквідацією аварії на ЧАЕС, як учаснику
ліквідації наслідків аварії та
отриманню інвалідності, у розмірі,
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно підпункту «е» п.1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 №836, одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами III групи, виплачується в
розмірі 18960 тис. карбованців, що
дорівнює сумі 189,60 грн.

Отже, при визначенні розміру виплати
одноразової компенсації позивачу,
відповідач керувався положеннями
Постанови КМ України від 26.07.1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В той же час, відповідно до п.4 розділу
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012 року №5515-IV установлено,
що у 2013 році норми і положення, зокрема
ст..48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету та бюджету Пенсійного фонду
України на 2013 рік.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Так, Конституційним судом України у
Рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів під час вирішення
справ про соціальний захист підлягають
застосуванню тоді, коли вони видані в
межах його компетенції на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Разом з тим, враховуючи особливість дії
в часі закону про Державний бюджет
України на відповідний рік,
нормативно-правовий акт Кабінету
Міністрів України, виданий на його
виконання, також діє у межах бюджетного
року.

Про це, зокрема, зазначено в абз.2 п.2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
12.03.2012 року №4 «Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, на думку колегії,
положеннями п.4 розділу «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» від
06.12.2012 року №5515-IV Кабінету Міністрів
України надано право у 2013 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, передбачених зокрема ст..48
Закону №796-XII, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік, тобто в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Проте, на час здійснення позивачу
виплати одноразової грошової
компенсації на оздоровлення (травень
2013 року), Кабінетом Міністрів України
нормативного акту на виконання п.4
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» від 06.12.2012 року №5515-IV,
зокрема з приводу встановлення
розмірів виплат одноразової
компенсації, передбаченої ст..48 Закону,
не приймалося, тобто не було
використано право встановлювати
розміри соціальних виплат, а тому,
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру різниці у компенсаціях
позивачеві, застосуванню підлягає ч.2
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

За таких обставин, оскільки дії
відповідача, в частині відмови
позивачу у перерахунку та виплаті
одноразової компенсації, у
відповідності зі ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», не
ґрунтуються на законі, тому підлягають
визнанню неправомірними, з
зобов'язанням відповідача здійснити
відповідний перерахунок та виплату
одноразової компенсації, у зв'язку із
встановленням вищої груп інвалідності,
виходячи із 30 розмірів мінімальної
заробітної плати, на час підвищення
відповідної групи інвалідності.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції щодо правомірносі
застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 №836, якою
визначено розмір одноразової грошової
компенсації учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами III групи у розмірі 189,60 грн.,
при виплаті позивачеві вказаної
компенсації у 2013 році.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального права, у
зв'язку з чим, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 195, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 18.10.2013 року
- скасувати та постановити нову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
соціального захисту населення
Тальнівської районної державної
адміністрації Черкаської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Тальнівської
районної державної адміністрації
Черкаської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю, як особі, яка
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 30 мінімальних
заробітних плат, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М.Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя

Ганечко О.М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.