Справа № 809/27/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р.
Справа №
809/27/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми
О.В.

за участю:

представників позивача - Гарасимика
Т.О., Сілецької С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
прокурора Верховинського району
Івано-Франківської області до
Верховинської районної ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправним та скасування
рішення Верховинської районної ради
Івано-Франківської області
позачергової двадцятої сесії шостого
демократичного скликання від 02.12.2013
року "Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні" в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Верховинського району
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Верховинської районної ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправним та скасування
рішення Верховинської районної ради
Івано-Франківської області
позачергової двадцятої сесії шостого
демократичного скликання від 02.12.2013
року "Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні" в частині схвалення та
прийняття заяви депутатів
Верховинської районної ради з приводу
суспільно-політичної ситуації в
Україні, а саме схвалення заяви
депутатів Верховинської районної ради
шостого демократичного скликання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно, в порушення
положень Конституції України, Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Закону України "Про статус
депутатів місцевих рад", прийнявши
пункт 1 оскаржуваного рішення з питань
загальнодержавного значення -
суспільного життя, вийшов за межі
компетенції, оскільки вирішив питання,
яке до відання органів місцевого
самоврядування не віднесено, в тому
числі, шляхом оформлення у формі
рішення районної ради.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав зазначених в позовній заяві.
Просили позов задовольнити. Суду
пояснили, що відповідач, шляхом
прийняття оскаржуваного рішення, як
орган місцевого самоврядування діяв не
на підставі, не в межах наданих йому
повноважень та не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився, про
дату, час та місце судового розгляду
справи відповідач судом повідомлений
належним чином, проте подав на адресу
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності. За таких обставин,
суд розглянув справу за відсутності
відповідача.

Заслухавши пояснення представників
позивача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши подані докази, суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, а тому
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2013 року на
позачерговій двадцятій сесії
Верховинської районної ради
Івано-Франківської області шостого
демократичного скликання прийнято
рішення "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні" (а.с.10). Зокрема,
пунктом 1 вказаного рішення вирішено
схвалити резолюцію та заяву депутатів
Верховинської районної ради шостого
демократичного скликання, що додається
до рішення. Зазначена заява, яка
оформлена додатком № 2 до рішення
районної ради від 02.12.2013 року містить
звернення депутатів Верховинської
районної ради до:

- керівництва Міністерства внутрішніх
справ України та його структурних
підрозділів на місцях із закликом не
виконувати злочинні накази, не вчиняти
жодні акти насильства щодо мирних
громадян та не брати участі у спробах
розгону мирних акцій протесту на всій
території України;

- офіційних представництв країн-членів
Європейського Союзу, уряду Сполучених
Штатів Америки в Україні із офіційною
заявою про підтримку петиції щодо
заборони в'їзду до країн ЄС та США
Президенту України Віктору Януковичу,
членам Кабінету Міністрів України та
членам їх сімей, а також блокування в
європейських банках їх рахунків та
рахунків, пов'язаних з ними компаній;

- усіх громадян України - членів Партії
регіонів із закликом покинути ряди
цієї політичної сили, здати партійні
квитки політ сили;

- усіх представників засобів масової
інформації із закликом об'єктивно та
неупереджено висвітлювати події, що
відбуваються в Україні, не
дезінформувати громадян та не
замовчувати факти вчинення насильства
і неправомірних дій до активістів
протесаного руху та мирних громадян,
які їх підтримують.

Прокуратурою Верховинського району
Івано-Франківської області у порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів встановлено порушення
Верховинською районною радою
Івано-Франківської області
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
що виразилося у прийнятті пункту 1
рішення "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні" від 02.12.2013 року в
частині схвалення заяви депутатів
Верховинської районної ради шостого
демократичного скликання.

Виявлені позивачем порушення стали
підставою для звернення до суду про
визнання рішення відповідача
протиправним та скасування в окремій
частині його положень.

За змістом вимог частини 1 статті 140 і
частини 1 статті 144 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради. Органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Системний аналіз статті 4 Європейської
Хартії місцевого самоврядування,
ратифікованої Верховною Радою України
15.07.1997 року, вказує на те, що органи
місцевого самоврядування, в тому числі
районні ради, мають право вирішувати
будь-які питання, включені до їх
повноважень і функцій конституцією або
законами національного законодавства.
Коло таких питань і компетенція
встановлюється в межах, визначених
відповідними законами.

У рішенні № 7 від 16.04.2009 року по справі №
1-9/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини 2 статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
14 статті 46, частин 1, 10 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Конституційний Суд України
вказав на те, що відповідно до
Конституції України народ здійснює
владу безпосередньо і через органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування. В Основному Законі
України встановлено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Виходячи з цих
конституційних положень у системному
зв'язку з положеннями статті 6
Конституції України про те, що державна
влада в Україні здійснюється на
засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 26.03.2002
року визначив політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, які
не є органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень слідує, що ці
органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Главою 4 Розділу ІІ Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
закріплені повноваження районних і
обласних рад.

Так, статтею 43 цього Закону
встановлений перелік питань, що
вирішуються, в тому числі, районними
радами, виключно на їх пленарних
засіданнях. Перелік виключної
компетенції у відповідних
правовідносинах включає в себе 37
пунктів частини першої та 2 пункти
частини третьої вказаної статті
Закону.

Закон України "Про місцеве
самоврядування в Україні" надає
можливість районним радам розглядати і
вирішувати й інші питання, віднесені до
їх відання Конституцією та законами
України (частина 2 статті 43). Тобто,
знову ж таки Закон закріплює
можливість вирішення не будь-яких
інших питань, а тільки тих, які
законодавчо віднесені до повноважень
відповідної ради.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Визначена Основним
Законом конкретизація діяльності
таких органів, а саме: "в межах своїх
повноважень" міститься також і в
статтях 43, 58, 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Таким чином, компетенція районних рад є
правовою формою виразу їх функцій, вона
водночас служить і правовим засобом їх
реалізації, а отже при здійсненні своїх
повноважень орган місцевого
самоврядування повинен керуватись
принципом "дозволено те, що дозволено
законом".

Визначення та порядок розгляду
депутатських звернень в органах
місцевого самоврядування
регламентовано Законом України "Про
статус депутатів місцевих рад".

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону
України "Про статус депутатів місцевих
рад" депутатське звернення - це
викладена в письмовій формі вимога
депутата місцевої ради з питань,
пов'язаних з його депутатською
діяльністю, до місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб, а
також керівників правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, здійснити
певні дії, вжити заходів чи дати
офіційне роз'яснення з питань,
віднесених до їх компетенції.

Цим же Законом визначені поняття
депутатського запиту і депутатського
запитування та порядок реалізації їх
депутатами місцевих рад.

Аналіз положень Закону України "Про
статус депутатів місцевих рад"
свідчить про те, що законодавцем
розмежовуються поняття "депутатське
звернення", "депутатський запит",
"депутатське запитування", відтак, -
вони не є тотожними за своєю правовою
природою та юридичними наслідками їх
реалізації.

З наведеної правової норми та з
врахуванням приписів статті 43 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" слідує, що у випадку
реалізації депутатських повноважень
шляхом направлення депутатського
звернення, таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на розгляд сесії районної
ради. Схвалення звернення депутатів не
належить до компетенції районної ради.

Таким чином, дослідивши та
проаналізувавши кожен пункт наведених
правових норм, та об'єднавши їх в
сукупному розумінні, суд дійшов
висновку, що у переліку виключної
компетенції районних рад відсутні такі
питання, як схвалення тексту звернень,
у яких міститься правова оцінка
діяльності Міністерства внутрішніх
справ України, заклики до суб'єктів
міжнародних відносин, членів
політичних партій, тобто вимоги, які
розповсюджуються поза межами
територіальної одиниці відповідної
територіальної громади.

Суд звертає увагу й на те, що
Конституцією України, іншими
положеннями Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
будь-яким іншим законом чи підзаконним
нормативно-правовим актом не надано
повноважень районним радам розглядати
і вирішувати питання, порушені у пункті
1 оскаржуваного рішення Верховинської
районної ради.

З наведених вище правових норм та з
врахуванням приписів статей 43, 49, 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", статті 13
Закону України "Про статус депутатів
місцевих рад" слідує, що досліджуване
звернення може бути оформлене як
письмове депутатське звернення, а не у
вигляді рішення сесії, водночас
порушені в ньому питання повинні бути
пов'язані безпосередньо з депутатською
діяльністю.

Суд зазначає, що депутати відповідної
ради, як представники відповідної
громади, у сесійній залі органу
місцевого самоврядування вправі
висловлювати думки, позиції та
обговорювати їх, однак такі звернення
чи декларативна позиція (вимога,
пропозиція, заклик, промова, думка) не
потребують затверджень в органах
місцевого самоврядування, в тому числі
на пленарних засіданнях районних рад у
формі рішення та не вимагає здійснення
додаткових процедур щодо цих звернень:
прийняття, затвердження, схвалення
радою тощо, оскільки вказане не
визначено чинним законодавством. А в
силу вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, при розгляді і вирішення по суті
заявлених позовних вимог судом
встановлено, що оскаржуваний пункт 1
рішення Верховинської районної ради
Івано-Франківської області
позачергової двадцятої сесії шостого
демократичного скликання від 02.12.2013
року "Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні" в частині схвалення заяви
депутатів Верховинської районної ради
шостого демократичного скликання
прийнятий поза межами повноважень та
не в спосіб, визначених Конституцією
України і Законом України "Про місцеве
самоврядування".

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 рішення Верховинської районної
ради Івано-Франківської області
позачергової двадцятої сесії шостого
демократичного скликання від 02.12.2013
року "Про суспільно-політичну ситуацію
в Україні" в частині схвалення заяви
депутатів Верховинської районної ради
шостого демократичного скликання.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя

Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі
14.02.2014 року.