Справа № К/9991/79/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/79/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Іваненко
Я.Л., Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термобуд-Житомир»
про стягнення заборгованості по
страховим внескам та фінансовим
санкціям,

в с т а н о в и в :

У грудні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача
заборгованість по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі 43
867,63 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2010
року позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача вказану заборгованість в сумі
43 867,63 грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 грудня 2010
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Термобуд-Житомир»
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Житомирському районі
Житомирської області 23 867,63 грн.
заборгованості зі сплати страхових
внесків на обов'язкове державне
страхування.

В касаційній скарзі представник
позивача просить скасувати рішення
суду апеляційної інстанції з підстав
порушення цим судом норм матеріального
та процесуального права і залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що згідно картки особового
рахунку страхувальника сплата
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Термобуд-Житомир»
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування проводилась несвоєчасно,
при цьому відповідачем підтверджено
проведення оплати частини
заборгованості на суму 20 000,00 грн.

У відповідності до Преамбули Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закону) (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 1 Закону визначено що під
поняттям страхових внесків слід
розуміти кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 5 Закону передбачено, що
виключно цим Законом визначається
порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками;

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 6 статті 19 Закону передбачено,
що страхові внески нараховуються на
суми, зазначені в частинах першій та
другій цієї статті, незалежно від
джерел їх фінансування, форми, порядку,
місця виплати та використання, а також
незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх
нарахування до сплати.

У відповідності до ч. 6 ст. 20 Закону
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно ч. 12 цієї статті страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Частиною першою та другою статті 106
Закону передбачено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею. Суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, у Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Термобуд-Житомир» за період з 1 липня
2009 року по 26 листопада 2009 року
утворилася заборгованість у розмірі 43
867,63 грн., що підтверджується
розрахунком суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за даний період. Факт
існування заборгованості відповідачем
не заперечується. Однак, вказано, що
згідно платіжних доручень від 11 грудня
2009 року № 15, № 16 і від 14 січня 2010 року №
28, № 30 заборгованість в розмірі 24 131,61
грн. частково погашено.

При цьому судом апеляційної інстанції
зазначено, що платіжними дорученнями №
15 і № 16 від 11 грудня 2009 року
відповідачем здійснено перерахування
грошових коштів в сумі 19 000,00 грн. за
призначенням платежу «нараховано 33,2%
на з/п за 3-й квартал 2009 року» та 1000,00 грн.
за призначенням платежу «відраховано 2
% з/п за 3-й квартал 2009 року».

Однак з матеріалів справи вбачається,
що в порушення передбачених ст. 20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» строків заборгованість в
сумі 23867,63 грн. відповідачем вчасно
сплачено не було.

Колегія суддів зазначає, що суд
апеляційної інстанції правильно
врахував наведені обставини і його
висновок про наявність підстав для
прийняття рішення про часткове
задоволення позову ґрунтується на
повно і всебічно встановлених
обставинах справи, які підтверджені
належним чином перевіреними і наявними
у справі доказами.

Доводи касаційної скарги зроблених
судом апеляційної інстанції висновків
не спростовують.

Керуючись статями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Житомирському районі Житомирської
області залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 грудня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Я.Л. Іваненко

І.Я. Олендер