Справа № 130/3028/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 130/3028/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заярний А.М.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Загороднюка А.Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Станіславчицької сільської ради на
постанову Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 02 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Станіславчицької
сільської ради, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_3 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Станіславчицької сільської ради
Жмеринського району в якому просила
скасувати рішення 17 сесії 6 скликання
Станіславчицької ради від 11.10.2012 в
частині відмови в затвердженні
технічної документації та
виготовлення державного акту позивачу,
зобов'язати відповідача затвердити
технічну документацію із землеустрою
по складанню державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, площею 0,35 га на території
Станіславчицької сільської ради по
вул. Шкільна для ведення особистого
селянського господарства, та дозволити
виготовити державний акт на зазначену
земельну ділянку.

Постановою Жмеринського
міськрайонного суду від 21.12.2012 року
позов задоволено у повному обсязі.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 вересня 2013 року
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року та постанову Жмеринського
міськрайонного суду від 21.12.2012 року
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 02.12.2013 року позов ОСОБА_2
задоволено частково, а саме скасовано
рішення Станіславчицької сільської
ради Жмеринського району 17 сесії 6
скликання від 11.10.2012 р., в частині
відмови в затвердженні технічної
документації та виготовлення
державного акта ОСОБА_2 Скасовано
рішення Станіславичцької сільської
ради Жмеринського району 11 сесії 6
скликання від 22.12.2011 р., в частині
відмови в затвердженні технічної
документації та виготовлення
державного акта ОСОБА_2 Зобов'язано
Станіславичцьку сільську раду
Жмеринського району Вінницької
області затвердити технічну
документацію із землеустрою по
складанню державного акта ОСОБА_2 на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,35 га на території
Станіславчицької сільської ради по
вул. Шкільна, для ведення особистого
селянського господарства. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач - Станіславчицька сільська
рада подала апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати постанову Постановою
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 02.12.2013 року та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надала суду заяву в якій просить
розгляд справи проводити в порядку
письмового провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча
повідомлявся про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, надавши правову
оцінку наявним у справі доказам,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
Станіславчицької сільської ради
Жмеринського району та необхідності
залишення в силі постанови
Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 02.12.2013 року,
враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи та
встановлено судом першої інстанції,
рішенням 16 сесії 5 скликання
Станіславчицької сільської ради від 20
грудня 2007 р. ОСОБА_2 було надано дозвіл
на виготовлення технічної
документації із землеустрою по
складанню державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку в межах с.Станіславчик,
загальною площею 0,40 га для ведення
особистого селянського господарства.

22.12.2011 року за результатами розгляду
заяви позивача від 10.12.2011 року про
затвердження технічної документації
по виготовленню державного акту на
право приватної власності, сільською
радою прийнято рішення про відмову у її
затвердженні у зв'язку з тим, що на
частину земельної ділянки рішенням
сільської ради від 01.11.2011 року дозвіл
на виготовлення технічної
документації був наданий ОСОБА_3

В подальшому за результатами
повторного звернення позивача від
15.08.2012 року, сільською радою прийнято
рішення від 11.10.2012 року про відмову
позивачу у затвердженні виготовленої
технічної документації у зв'язку з
непогодженням з суміжним
землекористувачем ОСОБА_4 меж
земельної ділянки.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

У відповідності до положень ч.ч. 6, 7, 8
ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель
комунальної власності, зокрема, для
ведення особистого селянського
господарства, у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної сільської
ради за місцезнаходженням земельної
ділянки. У клопотанні зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. Сільська
рада розглядає клопотання у місячний
строк і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Проект
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою
сторін. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до п.«в» ч.1 ст.186 ЗК України
(в редакції яка діяла на час прийняття
рішення 22.12.2011 року), розгляд і
затвердження землевпорядної
документації проводиться в такому
порядку: проекти відведення земельних
ділянок із земель державної чи
комунальної власності затверджуються
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які надають
і вилучають земельні ділянки.

Згідно до п.«в» ч.1 ст.186 ЗК України (в
редакції яка діяла на час прийняття
рішення 11.10.2012), розгляд і
затвердження землевпорядної
документації проводиться в такому
порядку: проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
погоджуються в порядку, встановленому
цим Кодексом, і затверджуються
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, встановлених цим
Кодексом, розпоряджаються земельними
ділянками або приймають рішення про
зміну їх цільового призначення (пункт
«в» ч.1. ст. 186 в редакції Закону № 5395-VI
від 02.10.2012).

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України,
підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до
них нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Як вбачається з аналізу положень ЗК
України, зокрема ст.151 ЗК України, в
редакції Закону України від 16.09.2008
№509-VI, відповідно до якої строк дії
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки та вимог
щодо її відведення становить один рік і
може бути продовжено одноразово на
такий самий строк, така редакція статті
не була чинною на момент прийняття
сільською радою рішення від 20.12.2007 про
надання позивачу дозволу, а на момент
прийняття сільською радою оскарженого
рішення - вже втратила чинність.

Таким чином, після надання дозволу
органом місцевого самоврядування на
виготовлення технічної документації
із землеустрою для замовника не
встановлено конкретних строків щодо
надання виготовленої документації на
затвердження, що відповідно, виключає
можливість органам місцевого
самоврядування надавати дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою на одну й ту саму
земельну ділянку різним особам. Про це
ж зазначено в рішенні Вищого
адміністративного суду України.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України
висновки і мотиви касаційної
інстанції, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при розгляді
справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги щодо скасування рішень сесії
Станіславчицької сільської ради від
22.12.2011 року та від 11.10.2012 року підлягають
задоволенню, адже вони прийняті з
порушенням принципів, закріплених в ч.3
ст.2 КАС України, а тому, відповідно і
підлягає задоволенню позовна вимога
про зобов'язання Станіславчицьку
сільську раду затвердити технічну
документацію із землеустрою по
складанню державного акта ОСОБА_2 на
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,35 га на території
Станіславчицької сільської ради по
вул. Шкільній для ведення особистого
селянського господарства.

Колегія суддів вважає також вірним
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовної вимоги
про скасування рішення
Станіславчицької сільської від 01.11.2011
року, яким надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
по складанню державного акту на
земельну ділянку ОСОБА_3 в частині
співпадання земельної ділянки із
земельною ділянкою ОСОБА_2, оскільки
наданий дозвіл на виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку орієнтовною площею 0,10 га (без
чіткого визначення меж в натурі),
ніяким чином не порушує права позивача,
адже за умови задоволення вищевказаних
вимог, на підставі цього ж рішення
ОСОБА_3 має право розробити технічну
документації на частину вільної
земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України.

Також, колегія суддів зазначає, що
відповідно до частини другої статті 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надавши правову оцінку діям
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, колегія суддів повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх обґрунтованими
та повноцінно вмотивованими судом в
рішенні від 02.12.2013 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги Станіславчицької сільської
ради Жмеринського району та залишення
в силі постанови Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 02.12.2013 року.

Згідно з ч.2 ст.159 КАС України, законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак, підстав для скасування такого
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Станіславчицької
сільської ради, - залишити без
задоволення, а постанову Жмеринського
міськрайонного суду Вінницької
області від 02 грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Загороднюк А.Г.

/підпис/ Сушко О.О.

З оригіналом згідно:

секретар