Справа № 826/16484/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 30.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Хімфарма»
до Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови в прийняті митної декларації
та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.12.2013 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову від 30.12.2013
року, оскільки вважає, що при її
прийнятті судом порушено норми
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
фірмою ALEX TRADING INC LIMITED (Великобританія,
продавець) та ТОВ «Хімфарма» (Україна,
покупець) укладено контракт №2805-12 від
28.05.2012 на поставку рицинолевої кислоти
(Товару). Умови поставки - CIF Одеса
згідно Інкотермс 2010. Загальна вартість
контракту становить - 1000000,00 доларів
США.

Згідно із даними інвойсу від 28.05.2013
№ACDL/EXP/049/13-14 на адресу позивача
поставлено товар за вказаним
контрактом №2805-12, загальною вартістю
41905,40 дол. США.

На виконання умов контракту,
декларантом ФОП ОСОБА_2 подано для
митного контролю електронну митну
декларацію № 100260000/2013/145398, за якою
задекларовано в режимі «ІМ-40» товар:
Кислоти карбонові інші. Рицинолева
кислота Ricinoleic acid - 21940кг. CAS 141-22-0. Для
використання в якості сировини в
хімічній промисловості. Країна
виробництва - IN. Виробник - «AMEE CASTOR AND
DERIVATIVES LTD».

При оформленні митна вартість товарів
задекларована позивачем за основним
методом, тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) у
розмірі 41905,40 дол. США за 22040 кг (вага
брутто) 21940 кг (вага нетто).

Для підтвердження митної вартості
товарів позивачем подані, з
урахуванням витребуваних додатково,
наступні документи: контракт №2805-12 від
28.05.2012; додаток №9 від 20.05.2012 до
Контракту №2805-12 від 28.05.2012;
рахунок-фактура №ACDL/EXP/049/13-14 від 28.05.2013;
банківська виписка про перерахунок
валюти, для розрахунку за контрактом
№2805-12 від 28.05.2012 та рахунком-фактурою
№ACDL/EXP/049/13-14 від 28.05.2013; платіжне
доручення у валюті для розрахунку за
контрактом №2805-12 від 28.05.2012 та
рахунком-фактурою №ACDL/EXP/049/13-14 від
28.05.2013; експортна декларація
відправника вантажу; прайс-лист та
каталог виробника продукції; документи
з попередньої поставки
(рахунок-фактура №ACDL/EXP/005/13-14 від 03.04.2013
з штампом митного органу, банківська
виписка про перерахунок валюти для
розрахунку за контрактом №2805-12 від
28.05.2012 та рахунком-фактурою №ACDL/EXP/005/13-14
від 03.04.2013, платіжне доручення у валюті
для розрахунку за контрактом №2805-12 від
28.05.2012 та рахунком-фактурою №ACDL/EXP/005/13-14
від 03.04.2013); роздруківка інформації про
відвантаження товару з сайта
статистичної інформації по експорту з
Індії та Посилання в Інтернеті на
експортні ціни на зазначений вантаж.

Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів здійснено
коригування митної вартості товару, та
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів від 08.07.2013 №
100260000/2013/200421/2 (резервний метод) за
резервним методом та картку відмови в
прийняті митної декларації від 08.07.2013
№100260000/2013/30078.

Згідно із рішенням про коригування
митної вартості товарів від 08.07.2013 №
100260000/2013/200421/2 орган доходів і зборів
скоригував митну вартість товару з
41905,40 дол. США (334949,86 грн) до 47456,22 дол. США
(379317,57грн).

У зв'язку з прийняттям оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів, у митному оформленні
товарів за ЕМД №100260000/2013/146070
відмовлено, що підтверджується карткою
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні, випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 08.07.2013
№100250000/2013/30078.

Позивач, вважаючи рішення органу
доходів і зборів неправомірними,
звернувся до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку
про задоволення позову, зважаючи на те,
що відповідачем не надано суду
переконливих доказів щодо законності
рішення про коригування митної
вартості товарів від 08.07.2013
№100260000/2013/200421/2 та картки відмови в
прийняті митної декларації від 08.07.2013
№100260000/2013/30078, і що в свою чергу
позивачем обґрунтовано з наданням
належних доказів, підтверджуючих
незаконність їх прийняття.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей,
яка базується на ціні, що фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Статтею 55 Митного кодексу України
надано право митному органу коригувати
митну вартість товарів. Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Відповідно до приписів статті 57
вказаного Кодексу визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Згідно статті 60 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього. Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними. Ціна
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів береться за основу для
визначення митної вартості товарів,
якщо ці товари ввезено приблизно в тій
же кількості і на тих же комерційних
рівнях, що й оцінювані товари.

Судом встановлено, що позивач заявив
при митному оформленні товару
самостійно визначену митну вартість у
розмірі 41905,40 дол. США (334 949,86 грн) по
основному методу. Одночасно з митною
декларацією ВМД №100260000/2013/146070 від 04/07/2013
року, відповідачу були подані наступні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості за ціною договору, а
саме: контракт № № 2805-12 від 28.05.2012р.,
додаток № 9 от 20.05.2013, рахунок-фактура
№ACDL/EXP/005/13-14 від 03.04.2013 року з штампом
митного органу (інвойс), транспортні
документи (коносамент і GMR), сертифікат
походження товару, пакувальний лист.

Орган доходів і зборів визнав
недостатніми документи для визначення
митної вартості товару за основним
методом та зобов'язав позивача надати
додаткові документи. На вимогу
відповідача позивач надав наступні
документи: контракт №2805-12 від 28.05.2012;
додаток №9 від 20.05.2012 до Контракту №2805-12
від 28.05.2012; рахунок-фактура №ACDL/EXP/049/13-14
від 28.05.2013; банківська виписка про
перерахунок валюти, для розрахунку за
контрактом №2805-12 від 28.05.2012 та
рахунок-фактура №ACDL/EXP/049/13-14 від 28.05.2013;
платіжне доручення у валюті для
розрахунку за контрактом №2805-12 від
28.05.2012 та рахунок-фактура №ACDL/EXP/049/13-14
від 28.05.2013; експортна декларація
відправника вантажу; прайс-лист та
каталог виробника продукції; документ
з попередньої поставки
(рахунок-фактура №ACDL/EXP/005/13-14 від 03.04.2013
з штампом митного органу, банківська
виписка про перерахунок валюти для
розрахунку за контрактом №2805-12 від
28.05.2012 та рахунком-фактурою №ACDL/EXP/005/13-14
від 03.04.2013, платіжне доручення у валюті
для розрахунку за контрактом №2805-12 від
28.05.2012 та рахунок-фактура №ACDL/EXP/005/13-14
від 03.04.2013); роздруківка інформації про
відвантаження товару з сайта
статистичної інформації по експорту з
Індії та Посилання в Інтернеті на
експортні ціни на товар.

Суд апеляційної інстанції вважає
вказані документи достатніми для
застосування органом доходів і зборів
методу визначення митної вартості,
відмінного від резервного.

Вирішуючи питання про наявність
обґрунтованих підстав для
застосування органом доходів і зборів
саме резервного методу визначення
митної вартості товару, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне звернути увагу на позицію
Верховного Суду України при вирішенні
такого виду спорів.

Зокрема, в постановах: № 21-222а11 від 21
листопада 2011 року, № 21-138а12 від 5 червня
2012 року, № 21-439а13 від 17 грудня 2013 року,
Верховний Суд України вказав на те, що у
разі незгоди митного органу із митною
вартістю імпортованого товару,
останній відповідно до вимог статті 266
МК зобов'язаний провести процедуру
консультацій, у ході яких мав би дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

Досліджуючи правомірність
використання відповідачем резервного
методу, визначення митної вартості
товару, без використання попередніх,
суд апеляційної інстанції аналізує
наступні доводи апелянта.

В запереченнях та апеляційній скарзі
орган доходів і зборів вказав на те, що
резервний метод використаний у зв'язку
з тим, що інші методи неможливо було
застосувати через певні обставини,
зокрема:

- Метод 1 - відповідно до вимог ч. 3 ст. 53
та ч. 6 ст. 54 МК України;

- Методи 2а, 2б - у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні та
подібні (аналогічні) товари з
урахуванням вимог ст. 59,60 МК України;

- Методи 2в та 2г - через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає, що з наведених пояснень не
вбачається конкретного змістовного
обґрунтування невжиття попередніх
методів визначення митної вартості.

Водночас орган доходів і зборів вказує
на те, що визначена митним органом за
резервним методом товару, ґрунтується
на раніше визнаних митними органами
митних вартостях, відповідно до МД від
03.05.2013 року № 100260000/2013/102729 та від 20.05.2013
року № 10026000/2013/145398.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає ці доводи непереконливими та
такими, що не підлягають обов'язковому
врахуванню при вирішенню спору з
огляду на наступне.

Пунктом 2 (а) статті VII Генеральної угоди
з тарифів і торгівлі 1994 року визначено,
що оцінка ввезеного товару для митних
цілей повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару.

Відповідно до пункту 2 (b) VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі під «дійсною
вартістю» повинна розумітися ціна, за
якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для
продажу при нормальній ході торгівлі в
умовах вільної конкуренції. Якщо
дійсна вартість не може бути визначена
відповідно до пункту (b), оцінка для
митних цілей повинна ґрунтуватися на
найближчому еквіваленті, який може
бути встановлений.

Відповідно до п.2.1 Розділу ІІ Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Мінфіну від 24.05.2012 №598,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 01.06.2012 за №883/21195, у випадку
визначення митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням резервного
методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються
докладна інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
її визначенні.

Згідно з матеріалами справи, вказані
митні декларації МД від 03.05.2013 року №
100260000/2013/102729 та від 20.05.2013 року №
10026000/2013/145398 оформлені позивачем при
попередніх двох поставках кислоти
рицинолевої. Позивач вказує, що митна
вартість товару, в цих випадках, теж
була визначена, на розсуд відповідача,
за резервним методом.

Водночас даних стосовно вантажних
митних декларацій, що оформлені при
ввезенні іншими суб'єктами
господарювання аналогічного товару -
кислоти рицинолевої, митний орган не
надав.

Таким чином, оскільки для порівняння
використано МД від 03.05.2013 року №
100260000/2013/102729 та від 20.05.2013 року №
10026000/2013/145398, оформлені безпосередньо
ТОВ «Хімфарма», то вважати
справедливою митну вартість, визначену
на основі таких митних декларацій,
підстав немає.

Окрім того, апелянт в апеляційній
скарзі вказує на те, що декларантом,
всупереч вимогам, в повному обсязі
додатково витребуваних документів
подано не було, зокрема, договору
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаними з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором.

Щодо обґрунтованості такої заяви
апелянта, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
третіх осіб у взаємовідносинах
позивача з продавцем товару - ALEX TRADING INC
LIMITED, немає, а тому вимоги про надання
договору (угоди, контракту) із третіми
особами, пов'язаних з договором про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається, а також рахунків про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, є безпідставними.

З урахуванням наведеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку щодо скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 08.07.2013 № 100260000/2013/200421/2 та картки
відмови в прийняті митної декларації
від 08.07.2013 №100260000/2013/30078, оскільки
доказів на підтвердження
обґрунтованих підстав, які б надавали б
право відповідачу використати
резервний метод, не використовуючи при
цьому попередніх методів визначення
митної вартості товару, Київська
міжрегіональна митниця Міністерства
доходів і зборів України, не надала.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу на те, що судом першої інстанції
вирішено не всі позовні вимоги, які
заявлені позивачем. Проте, відповідно
до закону, суд апеляційної інстанції
наділений повноваженнями переглядати
судове рішення лише в межах
апеляційної скарги. Зважаючи на ці
обставини, а також правильне
застосування судом норм матеріального
права, підстав для скасування
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30.12.2013 року, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
30.12.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.