Справа № 2а-2307/10/1601
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 2а-2307/10/1601Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
18.10.2010р. по справі №
2а-2307/10/1601

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Автозаводського району в м.
Кременчуці Полтавської області

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

20.09.2010р. позивач - ОСОБА_1
(надалі-позивач) звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 18.10.2010 року позов задоволено
частково.

Визнано неправомірними і зобов"язано
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
Полтавської області провести
позивачу перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни із
розміру,встановленої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 20.03.2010 року по 18.10.2010
року включно, з урахуванням проведених
виплат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати в частині відмови
виплати підвищення до пенсії
передбаченого ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 09.07.2007 року по 20.03.2010 року та
направити справу до суду першої
інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме: статті 99
КАС України, ч.2 ст.87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Виходячи з приписів ч.1 ст.197 КАС
України, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права, надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", як нормативно-правовому
акту, що має вищу юридичну силу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи зазначений вище статус
позивач має право на отримання
державної соціальної підтримки,а саме
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Судом першої інстанції правильно
визначено розмір мінімальної пенсії за
віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
20.09.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України ( в
редакції чинній на час звернення до
суду), пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,якщо
на цьому наполягає одна із сторін.

30.07.2010 року Законом України «Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року зазначений строк звернення з
позовом до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року,
оскільки до цієї дати для звернення до
суду з позовом було встановлено один
рік та позивач не був обізнаний про
його скорочення.

Колегія суддів, виходячи з наведеного,
вважає необхідним застосувати до
спірних правовідносин ч.2 ст.99 КАС
України, яка діяла до 30.07.2010 року,
виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі «Мельник проти
України" ( заява №23436/03).

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів прийшла до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 20.09.2009 року.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до необґрунтованої відмови у
задоволенні позову за період часу з
20.09.2009 року по 19.03.2010 року.

З приводу доводів апеляційної скарги
про неправильне застосування до спору
норм статті 87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та неправильної
відмови у задоволенні позову за період
часу з 09.07.2007 року по 20.09.2009 року, то
колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
19.12.2011 року №8 "Про судову практику
вирішення адміністративними судами
спорів, що виникають у зв"язку із
застосуванням статі 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
передбачено, що державна соціальна
підтримка дітей війни у вигляді
підвищення до пенсії, встановленого
статтею 6 Закону від 18 листопада 2004
року №2195-ІУ, за своєю правовою
природою є окремим джерелом доходу
дітей війни та не є складовою їхньої
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги.

Тому судам потрібно враховувати, що під
час вирішення спорів за позовами дітей
війни строки звернення до суду
визначаються за правилами статті 99 КАС
України. Приписи статті 87 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
якою встановлено строки виплати
нарахованих, але не отриманих сум
пенсій за минулий час, не поширюються
на ці правовідносини, а тому не можуть
застосовуватися судами під час
розгляду зазначених спорів.

Колегія суддів зауважує на тому, що
позивач щомісячно отримує пенсію, була
обізнана про її розмір, та мала
можливість звернутися до суду за
захистом свого порушеного права.

Матеріали справи не містять інших
доводів в обгрунтування поважності
причин пропуску до суду.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування судового рішення в частині
відмови у задоволенні позову про
зобов"язання відповідача вчинити певні
дії за період часу з 20.09.2009 року по 19.03.2010
рік.

Відповідно до ч.1ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі п.3 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що
постанова суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні вимог за
період 20.09.2009 року по 19.03.2010 року -
підлягає скасуванню, з прийняттям
нової постанови,якою позовні вимоги за
зазначений період - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 197 п. 3
ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 18.10.2010р. по справі №
2а-2307/10/1601 скасувати в частині відмови у
задоволенні позову за період часу з
20.09.2009 року по 19.03.2010 року.

У цій частині прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України Автозаводського району в
м. Кременчуці Полтавської області
здійснити нарахування та виплату
доплати до пенсії ОСОБА_1 з підвищенням
її на 30% мінімальної пенсії за віком як
дитині війни із розміру відповідно
вимог ч.1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період 20.09.2009 року по
19.03.2010 року, з урахуванням проведених
виплат.

В іншій частині постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
18.10.2010р. по справі № 2а-2307/10/1601
- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Донець Л.О.Судді
Курило Л.В. Мельнікова Л.В.