Справа № 2а/489/496/2013
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/489/496/2013

Категорія: 11.1 Головуючий в 1 інстанції:
Губницький Д.Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Лук'янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 28 листопада 2013 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними, зобов`язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому, після уточнення
позовних вимог, просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
відмови позивачу у перерахунку
довічного грошового утримання, як
судді у відставці, відповідно до вимог
ч. 3, ч. 5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у зв`язку з
підвищенням заробітної плати
працюючим суддям України; зобов`язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату довічного щомісячного
грошового утримання судді у відставці
позивачу з 22 вересня 2012 року в розмірі
90% заробітної плати працюючого судді
Березнегуватського районного суду у
Миколаївській області, згідно довідки
ТУ ДСА в Миколаївській області про
розмір заробітної плати працюючого
судді в Березнегуватському районі
Миколаївської області за № 71-76213 від
13.06.2013 року та довідки ТУ ДСА в
Миколаївській області про стаж, який
дозволяє виплачувати судді у відставці
довічне грошове щомісячне утримання за
№ 71-75213 від 13.06.2013 року за врахуванням
сум вже виплачених за вказаний період
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання по день припинення права на
таку виплату; зобов`язати відповідача
робити перерахунки довічного
грошового щомісячного утримання судді
у відставці позивачу і в майбутньому
при підвищенні заробітної плати
працюючим суддям України.

На обґрунтування позову послався на те,
що його права порушені, як судді у
відставці, у зв`язку з недотриманням
відповідачем правових норм, у т.ч.
прийнятого рішення Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 р. №3-рп/2013 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень ст.
2, абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 28 листопада 2013 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії відповідача щодо
відмови позивачу в перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці. Зобов`язано відповідача
здійснити перерахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, згідно довідки територіального
управління державної судової
адміністрації України в Миколаївській
області за № 71-76213 від 13 червня 2013 р., у
розмірі 90% грошового утримання
працюючого судді на відповідній
посаді, без обмежень, починаючи з 03
червня 2013 р. з врахуванням вже
виплачених сум грошового утримання. У
задоволенні решти позовних вимог
позивача відмовлено. Стягнуто на
користь позивача з державного бюджету
України 34,41 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій зазначає, що суддею при розгляді
справи неповно з`ясовано обставини, що
мають значення для справи та порушено
норми матеріального права, у зв'язку з
чим просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю не надходило, колегія суддів
відповідно до ст. 197 КАС України
визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи у
письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Верховної Ради України від
11 червня 2009 р. позивача було звільнено з
посади судді Ленінського районного
суду м. Миколаєва у зв'язку в виходом у
відставку, про що 19 червня 2009 р. був
виданий наказ територіального
управління державної судової
адміністрації України в Миколаївській
області (а.с. 17).

Стаж роботи судді, який дає право на
отримання щомісячного грошового
утримання на час звільнення позивача у
відставку становив понад 25 років
(а.с.53-56)

Відповідно до письмових розрахунків
пенсії відповідача нарахування пенсії
позивачу здійснюється з 90% заробітку,
нарахованого на час виходу його у
відставку (а.с. 52, 53, 59-62).

Відповідно до довідки територіального
управління державної судової
адміністрації в Миколаївській області
від 13 червня 2013 р. №7/1-763/13 з 01 січня 2013 р.
заробітна плата працюючого судді за
аналогічною посадою, яку обіймав
позивач, для перерахунку пенсії
складається з посадового окладу,
надбавки за вислугу років 60% і
становить 18352 грн. (а.с.21)

27 червня 2013 р. позивач звернувся до УПФУ
з вимогою про перерахунок довічного
утримання (а.с.63).

Протоколом комісії відповідача з
питань призначення та виплати пенсії
від 03 липня 2013 р. йому відмовлено у
перерахунку пенсії за відсутністю
законних підстав (а.с. 18-20).

Така відмова УПФУ, на думку суду першої
інстанції, є неправомірною виходячи з
наступного.

Приймаючи судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є обґрунтованими, у зв` язку з
чим підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 138
Закону №2453-VI щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Позивач при звільненні у відставку мав
право на 90% щомісячного довічного
грошового утримання.

Законом №3668-VI, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частини третю та п`яту
статті 138 Закону №2453-VI викладено в
новій редакції, згідно з якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону).

Максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

В силу частини першої статті 37, статті
37-1 Закону України «Про державну
службу» пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Уразі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям, а також у зв'язку із
набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенси.

Враховуючи те, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці і розмір пенсії колишнього
державного службовця залежать від суми
грошового утримання діючого судді
(заробітної плати працюючого на
відповідній посаді державного
службовця), з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватися перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Аналізуючи зазначені норми законів,
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що розрахунок розміру
довічного грошового утримання
необхідно здійснювати із заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді. Перерахунок довічного
грошового утримання проводиться у
випадку збільшення заробітної плати
судді, який працює на відповідній
посаді.

Положення частини третьої статті 138
Закону №2453-VI в редакції Закону №3668-VI
Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) в частині
обмежень максимального розміру
довічного грошового утримання, тому
такі виплати повинні здійснюватися за
правилами, передбаченими Законом
№3668-VІ.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Ленінського районного
суду м. Миколаєва ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 28 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя:
Шевчук О.А.

Суддя:
Зуєва Л.Є.

Суддя:
Лук'янчук О.В.