Справа № 805/16784/13-а
Суддя: Стойка В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р.
Справа №805/16784/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 16:20

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Стойки В.В.

при секретарі судового засідання
Мангуш З.В.

за участю

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Стасенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в м.
Донецьку адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Слов'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 13.09.2013 року на суму 13 409,70 грн.
та визнання акту перевірки №
0028/05/99/22/НОМЕР_2 від 20.08.2013 року
недійсним,-

В С Т А Н О В
И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду із позовною заявою
до Слов'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 13.09.2013
року на суму 13 409,70 грн. та визнання акту
перевірки № 0028/05/99/22/НОМЕР_2 від 20.08.2013
року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що з 19.11.2012 року є
суб'єктом підприємницької діяльності
та згідно зі свідоцтвом платника
єдиного податку серії НОМЕР_1 від
30.11.2012р. є платником єдиного податку 2
групи зі ставкою 16%, здійснює
реалізацію продовольчих товарів в
орендованому магазині за адресою:
АДРЕСА_1 Оскільки ОСОБА_1 не має
ліцензії на реалізацію спиртних напоїв
та тютюнових виробів,та відповідно ця
група товарів відсутня у її магазині.

20 серпня 2013 року близько 14-00 годин у
приміщення магазину зайшли невідомі
особи та без пред'явлення будь-яких
посвідчувальних особу документів
повідомили ОСОБА_1 про те, що ними була
здійснена контрольна закупка горілки,
яка не мала акцизних марок. Будь яких
документів відповідно до п.80.2. ст.80
Податкового кодексу України, а саме
наказу про проведення перевірки та
направлень їй пред'явлено не було. Акт
перевірки для ознайомлення не був
пред'явлений. В подальшому, поштою було
отримано акт за № 0028/05/99/22/НОМЕР_2, в
якому зазначено, що позивач
відмовився від підпису. На підставі
даного акту 13.09.2013 року Слов'янською
об'єднаної державною податковою
інспекцією було винесено податкове
повідомлення-рішення за № про
застосування штрафних санкцій на суму
13 409,70 грн. ОСОБА_1 Вважає складений акт
перевірки безпідставним, а прийняте
податкове повідомлення рішення
підлягає скасуванню, оскільки
викладені в акті перевірки обставини
щодо здійснення позивачем торгівлю
алкогольними напоями не відповідає
дійсності.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, просив
суд їх задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову,
просив суд відмовити у його
задоволенні у повному обсязі з
підстав зазначених ним у своїх
запереченнях.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

20.08.2013 року на підставі наказу від 29.07.2013
року № 110 та направленнями на перевірку
від 19.08.2013 року № 58, 59, 60 посадовими
особами Словянської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Донецькій області була проведена
перевірка за дотриманням суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), за
наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, відповідно до якої був
складений акт за № 0028/05/99/22/НОМЕР_2.
Вказаний акт був направлений фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 21.08.2013 року для
ознайомлення та надання вмотивованих
пояснень та документів, щодо фактів,
викладених в акті.

13.09.2013 року на підставі акта перевірки
№ 0028/05/99/22/НОМЕР_2 від 20.08.2013 року
Слов'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією у Донецькій
області у зв'язку з встановленням
порушення п.1 ст.17, ст.20 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення за №
про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 13 409,70
грн. до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

Позивач оскаржуючи спірне податкове
повідомлення рішення та просить
визнати акт перевірки недійсним з
підстав порушення порядку проведення
фактичної перевірки з боку посадових
осіб податкового органу:
безпідставність проведення перевірки,
непред'явлення наказу та направлення
на проведення перевірки,
непред'явлення для ознайомлення акту
перевірки, а також заперечує продаж
алкогольних напоїв в належному їй
магазині.

Спірні відносини щодо проведення
фактичних перевірок та застосування
штрафних фінансових санкцій за
порушення податкового законодавства
врегульовані приписами Податкового
кодексу України, Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування».

Відповідно до п.80.2. ст.80 Податкового
кодексу України, фактична перевірка
може проводитися на підставі рішення
керівника контролюючого органу,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин:

1. у разі коли за результатами перевірок
інших платників податків виявлено
факти, які свідчать про можливі
порушення платником податків
законодавства щодо виробництва та
обігу підакцизних товарів, здійснення
платником податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на контролюючі органи, та
виникає необхідність перевірки таких
фактів;

2. у разі отримання в установленому
законодавством порядку інформації від
державних органів або органів
місцевого самоврядування, яка свідчить
про можливі порушення платником
податків законодавства, контроль за
яким покладено на контролюючі органи,
зокрема, щодо здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
патентів, ліцензій, та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на контролюючі органи,
виробництва та обігу підакцизних
товарів;

3. письмового звернення покупця
(споживача), оформленого відповідно до
закону, про порушення платником
податків установленого порядку
проведення розрахункових операцій,
касових операцій, патентування або
ліцензування;

4. неподання суб'єктом господарювання в
установлений законом строк
обов'язкової звітності про
використання реєстраторів
розрахункових операцій, розрахункових
книжок та книг обліку розрахункових
операцій, подання їх із нульовими
показниками;

5. отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів;

6. у разі виявлення за результатами
попередньої перевірки порушення
законодавства з питань, визначених у
пункті 75.1.3;

7. у разі отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету, а також
здійснення фізичною особою
підприємницької діяльності без
державної реєстрації.

Згідно з п.80.1 ст.80 Податкового кодексу
України фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Відповідно до п.80.7. ст.80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
проводиться двома і більше посадовими
особами контролюючого органу у
присутності посадових осіб суб'єкта
господарювання або його представника
та/або особи, що фактично здійснює
розрахункові операції.

Відповідно до приписів п.81.1 ст.81
Податкового кодексу України посадові
особи контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт, який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Як було встановлено у судовому
засіданні наказ на проведення
фактичної перевірки у відношенні
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від
29.07.2013р. № 110 був винесений керівником
податкового органу на підставі скарги
ОСОБА_5, який зазначив, що 09.07.2013р. він
придбав у продуктовому магазині
належному позивачеві пляшку горілки та
пачку цигарок без акцизних марок, а
також продавець не надав йому чек на
придбаний товар у зв'язку з відсутністю
касового апарату.

Отже, наказ на проведення фактичної
перевірки було винесено керівником
податкового органу відповідно до п.80.2.
ст.80 Податкового кодексу України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, направлення на перевірку від
19.08.2013р. № 58, 59, 60 та копія наказу від
29.07.2013р. № 110 були вручені фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1, про що
свідчить її підпис.

Суд вважає, що надані до суду докази
відповідачем: скарга гр.-на ОСОБА_5,
направлення на перевірку від 19.08.2013р. №
58, 59, 60 та копія наказу від 29.07.2013р. № 110
свідчать про правомірність
призначення перевірки позивача та її
проведення.

Суд не приймає доводи представника
позивача про те, що зазначені
направлення на перевірку не є дійсними,
оскільки поряд з підписом позивача
зазначена дата 19.08.2013, в той час як
перевірка проводилась 20.08.2013, оскільки
сам позивач в судовому засіданні
підтвердив, що направлення на
перевірку були пред'явлені посадовими
особами податкового органу саме 20.08.2013
коли вони прибули до її магазина для
проведення перевірки, і саме вона
особисто поставила свої підписи в
зазначених направленнях.

Отже, зазначена дата підпису -19.08.2013 у
направленнях на проведення перевірки є
опискою, оскільки обидві сторони
визнають, що направлення на проведення
перевірки пред'являлось позивачу саме
20.08.2013.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що доводи позивача щодо
порушення порядку призначення та
проведення перевірки в частині
непред'явлення наказу та направлень на
проведення перевірки не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні.

Згідно з п.86.1 ст.86 Податкового кодексу
України результати перевірок (крім
камеральних та електронних перевірок)
оформлюються у формі акта або довідки,
які підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про
результати перевірки не зараховується
до строку проведення перевірки,
встановленого цим Кодексом (з
урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.86.5 ст.86 Податкового
кодексу України акт (довідка) про
результати фактичних перевірок,
визначених статтею 80 цього Кодексу,
складається у двох примірниках,
підписується посадовими особами
контролюючих органів, які проводили
перевірку, реєструється не пізніше
наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його
відокремлені підрозділи) здійснює свою
діяльність не за основним місцем
обліку платника податків, контролюючий
орган, який проводив перевірку, не
пізніше трьох робочих днів з дня
реєстрації акта (довідки) в цьому
органі направляє акт (довідку) до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків. Копія
акта (довідки) перевірки з відміткою
про реєстрацію в журналі реєстрації
актів (довідок) перевірок зберігається
у контролюючому органі, який проводив
перевірку.

Підписання акта (довідки) таких
перевірок особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та/або його законними
представниками та посадовими особами
контролюючого органу, які проводили
перевірку, здійснюється за місцем
проведення перевірки або у приміщенні
контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його
законних представників або особи, яка
здійснювала розрахункові операції, від
підписання акта (довідки), посадовими
особами контролюючого органу
складається акт, що засвідчує факт
такої відмови. Один примірник акта або
довідки про результати перевірки не
пізніше наступного робочого дня після
його складення реєструється в журналі
реєстрації актів контролюючого органу
і не пізніше наступного дня після його
реєстрації вручається або
надсилається платнику податків, його
законному представнику або особі, яка
здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або
його законних представників від
отримання примірника акта (довідки)
перевірки чи неможливості його
вручення платнику податків або його
законним представникам чи особі, яка
здійснювала розрахункові операції з
будь-яких причин, такий акт або довідка
надсилається платнику податків у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. У
зазначених в цьому абзаці випадках
контролюючим органом складається
відповідний акт або робиться позначка
в акті або довідці про результати
перевірки.

Як вбачається з акту перевірки ОСОБА_1
відмовилась від підписання акту
перевірки від 20.08.2013р. № 0016/05/99/22/НОМЕР_2,
про що посадовими особами Слов'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Донецькій області була
зроблена відповідна запис та був
складений акт № 0029/05/99/22/НОМЕР_2 від
21.08.2013р. про відмову від підпису
позивачем.

Згідно з п.86.6 ст.86 Податкового кодексу
України відмова платника податків або
його законних представників чи особи,
яка здійснювала розрахункові операції,
від підписання акта перевірки або
отримання його примірника не звільняє
платника податків від обов'язку
сплатити визначені контролюючим
органом за результатами перевірки
грошові зобов'язання.

Отже, у судовому засіданні не було
встановлено порушень з боку
відповідача, щодо складення та
ознайомлення з актом перевірки
позивача.

Щодо доводів позивача, про те, що в
магазині торгівля спиртним напоями не
здійснювалась, а тому викладені в акті
перевірки обставини про проведення
контрольної закупки горілки, а також
знаходження у магазині спиртних напоїв
не відповідають дійсності суд зазначає
наступне:

Як вбачається з акту перевірки від
20.08.2013р. № 0016/05/99/22/НОМЕР_2 посадовим
особами податкового органу 20.08.2013 у 15.48
була зроблена контрольна закупка в
магазині позивача в результаті було
реалізовано горілка «Прайм» 1 пляшка
об'ємом 0,5 літра, міцністю 40% на суму 38,50
грн. , джин тонік «Оболонь» 1 пляшка ,
об'ємом 0,33 літра міцністю 8% за ціною 12,15
грн., віскі «Вишня» «Оболонь» 1 пляшка
об'ємом 0.33 літра міцністю 8% за ціною 8,70
грн., Сік «Наш сік» за ціною 9.60 грн. на
загальну суму 69,45 грн. без проведення
розрахункової операції.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6
підтвердила, що 20.08.2013 вона на прохання
своєї знайомої (куми ) ОСОБА_1, за її
відсутності знаходилась у магазині
за адресою АДРЕСА_1 За час відсутності
ОСОБА_1 вона здійснила 2 або 3 рази
продаж товару покупцям, втім продаж
алкоголю не здійснювала, оскільки він в
магазині був відсутній. Приблизно в 14.00
до магазину зайшло троє осіб, яки
представились працівниками
податкового органу та попросили
покликати ОСОБА_1, яка прибула до
магазину через 10 хвилин, після чого
вона пішла з магазину, та при
проведенні перевірки присутньою не
була.

Зазначені пояснення свідка ОСОБА_6 в
частині того, що алкоголь в магазині
був відсутній та вона його продаж не
здійснювала спростовуються
встановленими судом обставинам та
доказами, які долучені до матеріалів
справи.

Так допитані в якості свідків посадові
особи податкового органу - ревізори
-інспектори Ануфрієв Д.С. та Кулініч І.Ю.
пояснили, що 20.08.2013 на підставі наказу
від 29.07.2013 року № 110 та направленнями на
перевірку від 19.08.2013 року № 58, 59, 60
прибули до магазину ПП ОСОБА_1, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Ними
була проведена контрольна закупка
горілки «Прайм» 1 пляшка об'ємом 0,5
літра, міцністю 40% на суму 38,50 грн. ,
джин тонік «Оболонь» 1 пляшка , об'ємом
0,33 літра міцністю 8% за ціною 12,15 грн.,
віскі «Вишня» «Оболонь» 1 пляшка
об'ємом 0.33 літра міцністю 8% за ціною 8,70
грн., Сік «Наш сік» за ціною 9.60 грн. на
загальну суму 69,45 грн. без проведення
розрахункової операції. Після чого,
вони представились, продавцю, який
реалізував зазначені товари та
попросили покликати ОСОБА_1 Приблизно
через 10 хвилин ОСОБА_1 приїхала до
магазину, які вони представились та
пред'явили наказ та направлення на
проведення перевірки, з якими ОСОБА_1
ознайомилась та розписалась в
направленнях на перевірку. Після чого
почалась проводитись перевірка, за
результатами якої був складений
відповідний акт. В додатках до акту
перевірки були зазначені всі спиртні
напої які знаходились у продажу в
магазині. Після чого ОСОБА_1 було
запропоновано ознайомитись з актом
перевірки та розписатись, на що вона
відмовилась.

Як вбачається з матеріалів справи в
магазині позивача на час перевірки
знаходились спиртні напої: горілка,
коньяк, вина, перелік яких зазначений в
додатках акту перевірки.

Суд не приймає доводи представника
позивача про те, що здійснення
контрольної закупки не
підтверджується, на підставі того, що
посадові особи податкового органу не
здійснили повернення придбаного
товару позивачу відповідно до пп.20.1.9
п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України,
оскільки зазначені вимоги припису
Податкового кодексу України діють у
разі проведення
контрольно-розрахункової операції, яка
в даному випадку проведена не була. По
друге, як зазначили свідки ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 позивач відмовився від
прийняття товару, про що будь які
документи не складались, оскільки це не
передбачено діючим законодавством.

Згідно з п.1 ст.17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» за порушення вимог цього
Закону до суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у разі встановлення
протягом календарного року в ході
перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: вчинене
вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100
відсотків вартості проданих з
порушеннями, встановленими цим
підпунктом, товарів (послуг); за кожне
наступне вчинене порушення - у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг).

Згідно зі ст.20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене суд вважає, що
податковим органом було правомірно
застосовані штрафні фінансові санкції
по спірному податковому повідомленню-
рішення

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні"
рішення, дії або бездіяльність органів
державної податкової служби та їх
посадових осіб можуть бути оскаржені у
встановленому законом порядку.

Стаття 17 КАС України визначає
компетенцію адміністративних судів,
яка відповідно до пункту 1 частини 1,
зокрема, поширюється на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Суд зазначає, що акт державного чи
іншого органу - це юридична форма
рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язків характер для
суб'єктів цих відносин.

Також суд вважає, що акт перевірки сам
по собі є суб'єктивним міркуванням
фахівців податкового органу, що
здійснювали перевірку та зафіксували
висновки останнього. Даний акт не є
нормативним або ненормативним актом,
який встановлює, змінює, скасовує норми
права чи породжує права та обов'язки
суб'єкта, якому він адресований.

Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень КАСУ необхідно
розуміти як нормативно-правові акти,
так і правові акти індивідуальної дії.
Нормативно-правові акти - рішення, дію
яких поширено на невизначене або
визначене загальними ознаками коло
осіб і які призначені для
неодноразового застосування щодо
цього кола осіб. Правові акти
індивідуальної дії - рішення, які є
актом одноразового застосування норм
права і дію яких поширено на конкретних
осіб або які стосуються конкретної
ситуації. За своєю природою
ненормативні правові акти, на відміну
від нормативних, встановлюють не
загальні правила поведінки, а
конкретні приписи, звернені до
окремого індивіда чи юридичної особи,
застосовуються одноразово й після
реалізації вичерпують свою дію. Усі
рішення суб'єкта владних повноважень
мають підзаконний характер, тобто
повинні бути прийняті на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
визначені законом.

На думку суду, актом застосування норм
права або правозастосовним актом, у
даному випадку, є рішення, викладене у
формі податкового повідомлення -
рішення, яке приймається на підставі
нормативно-правових актів та висновків
перевірки і наділено таким
характерними ознаками як категоричне
, офіційне-владне , обов'язкове для
виконання веління, яке охороняється
примусовою силою держави та є
персоніфікованим.

Акт перевірки таких ознак не має, тому у
правовому регулюванні участі не
приймає, а є лише носієм певної
інформації та може бути доказом у
адміністративній справі відповідно до
норм ст.69 Кодексу адміністративного
судочинства.

Отже, акт перевірки не є актом
застосування суб'єктом владних
повноважень норм права.

Зазначений висновок суду збігається з
висновком Вищого адміністративного
суду по справі № К /0001/80735/11 від 04 липня
2012.

Враховуючи вище викладене, суд вважає
за необхідне зазначити, що висновки,
відображені в акті перевірки, не
встановлюють для відповідного суб'єкта
жодних прав та обов'язків. Тому
визнання недійсним акту перевірки є
неналежним способом захисту
порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Слов'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 13.09.2013
року на суму 13 409,70 грн. та визнання акту
перевірки № 0028/05/99/22/НОМЕР_2 від 20.08.2013
року недійсним не підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162,
163, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Слов'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 13.09.2013
року на суму 13 409,70 грн. та визнання акту
перевірки № 0028/05/99/22/НОМЕР_2 від 20.08.2013
року недійсним відмовити в повному
обсязі.

Вступна та резолютивна частина
постанови проголошена у судовому
засіданні 04 лютого 2014 року у
присутності представників позивача та
відповідача.

Повний текст постанови виготовлений 07
лютого 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення постанови апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції. Якщо постанову
було проголошено у відсутності особи,
яка бере участь у справі, то строк
подання заяви про апеляційне
оскарження обчислюється з дня
отримання нею копії постанови.

Суддя
Стойка В. В.