Справа № 805/946/14
Суддя: Стиран В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 р.
Справа №805/946/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі :

головуючого - судді Стирана В.В.,

при секретарі - Тютюннику М.О.,

за участю :

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Тзіфи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області
про визнання протиправними дій
відповідача з нарахування єдиного
внеску та про скасування вимоги про
сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ
:

Позивачка 21.01.2014 року звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області про
визнання протиправними дій
відповідача з нарахування єдиного
внеску та про скасування вимоги про
сплату боргу.

В обґрунтування позовних вимог
вказала, що з 23.01.2008 року вона є фізичною
особою - підприємцем та зареєстрована
платником єдиного податку. З 04.10.2000 року
ОСОБА_1 - пенсіонер за віком, та з 07.02.2008
року отримує пенсію у зв'язку із
втратою годувальника. Зазначила, що
оскільки вона є пенсіонером за віком та
фізичною особою - підприємцем, обравши
спрощену систему оподаткування
звільняється від сплати єдиного
внеску. Однак відповідач нарахував
позивачці заборгованість по сплаті
єдиного внеску в сумі 6960,48 грн. 15.01.2014
року Із вказаною вимогою позивачка не
погодилась, у зв'язку із чим змушена
звернутись до суду.

Просила суд дії УПФУ України в м. Торезі
про нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; скасувати
вимогу про сплату недоїмки в розмірі
6960,48 грн.

Позивачка в судовому засіданні
наполягала на задоволенні позову, свої
вимоги мотивувала аналогічно
викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала, вважала
його необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню. Просила у
задоволенні позову відмовити.

Крім того надала письмове заперечення,
в якому зазначила, що управлінням на
підставі повідомлення - розрахунку
відповідно до ст. 25 Закону України № 2464
була складена вимога про сплату боргу
Ф-136У від 09.08.2013 року, яку позивачка
отримала 15.01.2014 року у приміщенні
управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі про що свідчить її підпис на
корінці вимоги. 05.05.2000 року ОСОБА_1
зверталась до управління із заявою про
призначення пенсії за вислугою років.
Розпорядженням управління від 15.05.2000
року позивачці була призначена пенсія
за вислугою років. Розпорядженням УПФУ
в м. Торезі від 12.03.2008 року ОСОБА_1
призначена пенсія по втраті
годувальника, яку вона отримує по
теперішній час. Управління Пенсійного
фонду України в м. Торезі вважає, що не
порушило прав позивачки та діяло на
підставі, в межах та у спосіб
передбачений Конституцією та Законами
України.

Суд, заслухавши учасників судового
засідання, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку про
наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 - фізична особа -
підприємець, зареєстрована виконавчим
комітетом Сніжнянської міської ради
Донецької області 24.09.2002 року.

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в м. Торезі Донецької
області є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п. 12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 06.04.2011 №
384/2011.

Як вбачається зі свідоцтва платника
єдиного податку Серії НОМЕР_1, ОСОБА_1
перейшла на спрощену систему
оподаткування з 01.01.2012 року (а.с.6).

Відповідно до вимоги про сплату
недоїмки № Ф-136У від 09.08.2013 року,
позивачка має заборгованість зі сплати
єдиного внеску в розмірі 6960,48 грн.

Пенсійний фонд України - орган,
уповноважений відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI вести облік платників єдиного
внеску, забезпечувати збір та ведення
обліку страхових коштів, контролювати
повноту та своєчасність їх сплати,
вести Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти адміністративного
позову.

Проблемою даного спору є правомірність
прийняття спірної вимоги про сплату
недоїмки.

Отже, позивачка ОСОБА_1 є фізичною
особою - підприємцем, пенсіонером з 2000
року та з 2008 року отримує пенсію в
зв'язку із втратою годувальника та
обрала спрощену систему оподаткування.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, Законом
України «Про пенсійне забезпечення» №
1788-ХІІ від 05.11.1991 та іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 (зі змінами та доповненнями)
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 (зі змінами та доповненнями),
особам, які мають одночасно право на
різні державні пенсії, призначається
одна пенсія за їх вибором, за
винятком пенсій інвалідам внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва.

Отже, позивачка скористувалась своїм
правом та з 2008 року перейшла на пенсію у
зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (зі
змінами та доповненнями) визначене
поняття «пенсія» як, щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», пенсія
у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні.

Частиною другою ст. 36 вказаного Закону
визначено, що непрацездатними членами
сім'ї вважаються чоловік (дружина),
батько, мати, якщо вони є інвалідами
або досягли пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ст. 26 вказаного Закону, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30 вересня 1956 року
включно.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 за № 2464-УІ.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 зазначеного
Закону платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно ч. 2 ст. 6 вказаного Закону
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Частиною 8 ст. 9 зазначеного Закону
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено ч. 12 ст. 9 Закону.

Отже, суд звертає увагу на те, що ст. 4
зазначеного Закону в редакції, яка діє
з 06.08.2011 р., містить вичерпний перелік
фізичних осіб, які звільняються від
сплати за себе єдиного внеску:
підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу.

Втім, у зазначеній нормі законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
та отримують пенсію у зв'язку із
втратою годувальника.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади й органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

що передбачений діючим законом,
оскільки у нього не було законних
підстав для прийняття спірної вимоги
про сплату недоїмки № Ф-136У від 09.08.2013
року щодо позивачки.

Разом із тим, суд вважає за доцільне
зазначити, що заявляючи вимоги про
визнання протиправним рішення (вимоги)
та скасування спірної вимоги позивач
не враховувала положення п. 1 ч. 2 ст. 162
КАС України, відповідно до яких у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень і про скасування
або визнання його нечинним. Наслідком
висновку про протиправність рішення
суб'єкта владних повноважень є його
скасування. Вимога про скасування
(визнання нечинним) рішення суб'єкту
владних повноважень виключає вимогу
про визнання протиправним (недійсним,
незаконним, неправомірним) цього ж
рішення, оскільки правові наслідки
застосування обох згаданих вимог в
даному випадку співпадають.

З урахуванням викладеного, суд
частково задовольняє позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій
відповідача з нарахування єдиного
внеску та скасування вимоги № Ф-136У від
09 серпня 2013 року про сплату недоїмки у
розмірі 6960,48 грн.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ч.3 ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159,
160, 161, 162, 163, 164, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Торезі Донецької
області про визнання протиправними дій
відповідача з нарахування єдиного
внеску та про скасування вимоги про
сплату боргу, задовольнити частково.

Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області № Ф-136У від 09.08.2013
року про сплату недоїмки в розмірі 6960
(шість тисяч дев'ятсот шістдесят)
гривень 48 копійок.

У задоволенні інших вимог позову -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 суму сплаченого
судового збору у розмірі 91 (дев'яносто
одна) гривня 35 копійок.

Вступна та резолютивна частина
постанови проголошена 05 лютого 2014 року.

Повний текст постанови виготовлено 10
лютого 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
виготовлення постанови апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або у порядку
ст. 186 КАС України.

Суддя
Стиран В.В.