Справа № 916/3133/12, 6а-916/7/12
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Справа №
120758/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Ільчишин Н.В., Большакової О.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Тлумацької районної
державної адміністрації на ухвалу
Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 13
червня 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Тлумацької районної державної
адміністрації про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О
В И В:

29.05.2012 ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою, у якій просив змінити спосіб
виконання постанови Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 28 жовтня 2011 року в справі
№2а-0916/2260/2011 на стягнення з Управління
праці та соціального захисту населення
Тлумацької районної державної
адміністрації (далі - УПСЗН) на її
користь перерахованої недоплаченої
суми щорічної разової грошової
допомоги до 05 травня за 2011 рік в розмірі
3360 грн.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 13
червня 2012 року в справі №916/3133/12 заяву
про зміну способу виконання рішення
суду задоволено. Змінено спосіб
постанови Тлумацького районного суду
по справі № 2-а-0916/2260/11 від 28.10.2011 року в
частині зобов'язати управління праці
та соціального захисту населення
Тлумацької районної державної
адміністрації провести нарахування та
виплатити ОСОБА_1 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2011 рік у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» із
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
вже виплачених сум та стягнути з
управління праці та соціального
захисту населення Тлумацької районної
державної адміністрації на користь
ОСОБА_1 перерахованої недоплаченої
суми щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік, в розмірі
3360 грн..

Не погодившись із винесеною ухвалою, її
оскаржило УПСЗН, яке покликаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції і винести нову ухвалу
якою у задоволенні заяви про зміну
способу виконання рішення суду
відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, апелянт заявив клопотання
про розгляд справи без його участі, а
тому апеляційний суд, у відповідності
до ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів. Перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, суд апеляційної інстанції
приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Задовольняючи заяву про зміну способу
виконання судового рішення, суд першої
інстанції виходив із того, що
невиконання судового рішення у даній
справі призведе до порушення прав
позивача, а зміна способу виконання на
стягнення не змінює сутність самого
рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи та є
вірними.

Згідно вимог ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду. У разі прийняття
рішення про відстрочення чи
розстрочення виконання постанови в
адміністративній справі суд змінює
строк подання суб'єктом владних
повноважень звіту про виконання такої
постанови.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Ці заходи повинні
забезпечити виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення.

Тобто зі змісту вказаної норми
випливає, що суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

Стаття 263 КАС України не містить
виключного переліку обставин, що є
підставою для вирішення питання про
зміну чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення,
однак основними обставинами для цього
слід вважати такі, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до ст. 2 цього Закону держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.
Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання.

Така обставина на думку апеляційного
суду є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи
державним виконавцем постановою від
28.03.2012 було закінчено виконавче
провадження із виконання виконавчого
листа №2а-09162260/2011 виданого Тлумацьким
районним судом Івано-Франківської
області 28.12.2011 з причини неможливості
виконання судового рішення на користь
ОСОБА_1.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
приходить до переконання, що
неможливість виконання судового
рішення яке вступило в законну силу у
зв'язку із його зобов'язальним
характером, є підставою для зміни
способу виконання цього судового
рішення, оскільки кінцевим результатом
його виконання у даній справі є виплата
позивачеві належних йому коштів
державним органом.

Крім цього відмова у задоволенні заяви
позивача про зміну способу виконання
судового рішення буде суперечити
змісту цього рішення, оскільки
призведе до подальшого порушення прав
позивача.

При цьому покликання УПСЗН на
відсутність бюджетного фінансування
як на причину невиконання рішення суду
не можуть прийматися до уваги, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Тлумацької районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а ухвалу Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 13 червня 2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі та може бути
оскаржена до касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя:
В.Я.Макарик

Судді:
О.О.Большакова

Н.В.Ільчишин