Справа № 732/2096/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Аліменка
В.О., Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Городнянської
районної державної адміністрації
Чернігівської області на постанову
Городянського районного суду
Чернігівської області від 03 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Управління праці та
соціального захисту населення
Городнянської районної державної
адміністрації Чернігівської області
до ОСОБА_2 про стягнення надміру
виплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Городянського
районного суду Чернігівської області
із адміністративним позовом до ОСОБА_2,
в якому просив суд поновити строк
звернення до суду, стягнути з
відповідача надмірно виплачені кошти
за період з 15.03.2010 року по 13.05.2010 року у
розмірі 1142,00 грн.

Постановою Городянського районного
суду Чернігівської області від 03
грудня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою
позивач подав апеляційну скаргу з
підстав неповного з'ясування судом
першої інстанції обставин, що мають
значення для справи, в якій просить
скасувати постанову Городянського
районного суду Чернігівської області
від 03 грудня 2013 року та ухвалити нове
судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачці позивачем було
призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягненню нею трирічного
віку, як непрацюючим жінкам з 07.12.2007
року по 08.10.2010 року.

Згідно наказів Городнянської ЗОШ І
ступенів відповідачку 15.02.2010 року було
тимчасово прийнято на 0,5 ставки
прибиральницею приміщень закладу на
час відсутності основного працівника;
02.03.2010 року - звільнено з вказаної
посади.

Вважаючи, що відповідачка своєчасно не
повідомила територіальне управління
праці та соціального захисту населення
про зміну обставин, що впливають на
виплату допомоги - про тимчасову працю,
останнє звернулося до суду про
стягнення надмірно виплаченої
допомоги, що виникла за період з 15.03.2010
року по 13.05.2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для стягнення
надмірно сплаченої суми соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
призначаються такі види державної
допомоги сім'ям з дітьми, зокрема,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до частини першої статті 22
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» одержувачі державної
допомоги зобов'язані повідомляти
органи, що призначають і здійснюють
виплату державної допомоги, про зміну
всіх обставин, що впливають на виплату
допомоги.

Статтею 13 вказаного Закону
передбачено, що право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за цим Законом має
особа (один з батьків дитини,
усиновлювач, опікун, баба, дід або інший
родич), яка фактично здійснює догляд за
дитиною.

Відповідно до положень статті 22 Закону
одержувачі державної допомоги
зобов'язані повідомляти органи, що
призначають і здійснюють виплату
державної допомоги, про зміну всіх
обставин, що впливають на виплату
допомоги. Суми державної допомоги,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку громадян (у
результаті подання документів із
свідомо неправдивими відомостями,
неподання відомостей про зміни у
складі сім'ї, приховування обставин, що
впливають на виплату державної
допомоги, тощо), стягуються згідно з
законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
між суб'єктами владних повноважень з
приводу реалізації їхньої компетенції
у сфері управління, у тому числі
делегованих повноважень.

Частиною другою статті 18 КАС України
визначено, що Окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи однією зі
сторін в яких є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська, Севастопольська міська
рада, їх посадова чи службова особа,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ щодо їх рішень,
дій чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам;

Таким чином, колегія суддів вважає, що
Городянського районного суду
Чернігівської області розглянувши
дану справу по суті, порушив правила
предметної підсудності та справу
вирішено неповноважним судом.

Окрім цього, як вбачається з позовної
заяви, на думку позивача переплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку виникла
за період з 15.03.2010 року по 13.05.2010 року.

Згідно апеляційної скарги, позивач про
факт працевлаштування відповідачки
дізнався 14.05.2010 року під час її
звернення до органу з заявою про
продовження виплати допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, яка була чинна на
час звільнення з військової служби
позивача, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, яка чинна на час
звернення позивача до суду, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В позовній заяві як на підставу для
поновлення строків звернення до
адміністративного суду позивач
посилається на лист роз'яснення
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Чернігівської області від 05.07.2010 року
№05-09/5093, відповідно до якого спір щодо
стягнення надмірно виплаченої
допомоги підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства. Тому, позивач
вважав, що відповідно до статті 257 ЦК
України строк звернення до
адміністративного суду повинен
складати 3 роки. Але в подальшому, як
зазначає позивач, 16.10.2013 року
Городнянським районним судом
Чернігівської області було відмовлено
у відкритті провадження у справі у
зв'язку із неналежністю розгляду
справи в порядку цивільного
судочинства. Тому, 14.11.2013 року позивач
звернувся з даним позовом в порядку
адміністративного судочинства, тобто с
пропущенням шестимісячного строку.

Колегія суддів вважає зазначені
підстави для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду не поважними, оскільки відповідно
до частини другої статті 68 Конституції
України незнання законів не звільняє
від юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
з підстав, встановлених статтею 155
цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

На думку колегії суддів дотримання
строку звернення з адміністративним
позовом є однією з умов для реалізації
права на позов у публічно - правових
відносинах. Вона дисциплінує учасників
цих відносин у випадку, якщо вони стали
спірними, запобігає зловживанню,
сприяє стабільності.

Також, строк звернення до суду визнано
законодавцем достатнім для того, щоб
особа, яка вважає, що її права, свободи
чи інтереси було порушено, визначилася,
чи буде вона звертатися до
адміністративного суду із відповідним
позовом.

З цих підстав апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з залишенням позовної заяви
без розгляду.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 203, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Городнянської районної державної
адміністрації Чернігівської області
задовольнити частково.

Постанову Городянського районного
суду Чернігівської області від 03
грудня 2013 року скасувати та позовні
вимоги залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
10.02.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
В.О. Аліменко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Аліменко В.О.

Федотов І.В.