Справа № 593/118/14-а
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/21/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2014 р.
Бережанський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої - судді
Данилів О.М.

при секретарі
Паньків М.М.

за участі позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бережани
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення державної
автомобільної інспекції Козівського
РВ УМВСУ у Тернопільській області про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вважаючи дії інспектора
ВДАІ неправомірними, а винесену ним 27
листопада 2013 року постанову серії ВО1 №
205545 про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП з накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу у розмірі 425 грн., незаконною,
звернувся до суду із адміністративним
позовом, у якому просить скасувати
вищезазначену постанову.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги та
просить його позов задоволити. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог дав пояснення, аналогічні змісту
позовної заяви, вважає, що в його діях
відсутній склад згаданого
адміністративного правопорушення,
оскаржуване ним рішення відповідачем
прийняте незаконно, безпідставно, без
обґрунтування належними і допустимими
доказами.

Представник відповідача у судове
засідання повторно не з'явився та не
повідомив суд про причину своєї неявки,
хоч належним чином повідомлявся про
час і місце розгляду справи, про що
свідчить поштове повідомлення, що
міститься в справі, а тому суд вважає,
що відповідач без поважних причин не
з"явився до суду, що дає суду підставу
розглянути справу у його відсутності
по наявних у ній матеріалах.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення її по суті, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Статтею 18 КАСУ передбачено
підсудність адміністративних справ
місцевим загальним судам з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

У відповідності до вимог статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП,
доказами по справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
свідків та показаннями технічних
приладів і технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Із постанови ВО1 № 205545, винесеної
інспектором ВДАІ Козівського РВ УМВСУ
Горбач О.В., видно, що 27 листопада 2013
року, о 15 год.50хв., на 120 кіломентрі
автодороги Стрий-Тернопіль позивач,
керуючи транспортним засобом «ВАЗ»
із д.н.з. НОМЕР_1, порушив п.14.6 "г" Правил
дорожнього руху України за що був
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП із
накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу у розмірі 425
грн..

В судовому засіданні позивач
пояснив, що 27 листопада 2013 року,
близько 16години, він, повертаючись з м.
Тернополя та керуючи транспортним
засобом марки «ВАЗ» із д.н.з. НОМЕР_1,
дійсно був зупинений працівником ВДАІ,
однак вважає, що зупинення його
транспортного засобу було
безпідставним, бо фактично порушень
Правил дорожнього руху з його сторони
не було. Він не здійснював обгону
іншого транспортного засобу на ділянці
дороги із обмеженою оглядовістю, як це
зазначено інспектором ВДАІ у
постанові, а здійснив обгін
транспортного засобу, що рухався у
попутному напрямку на ділянці дороги
із переривчатою лінією розмітки, що
дозволено Правилами дорожнього руху,
тобто у його діях не було складу
адміністративного правопорушення.
Інспектор ВДАІ, зупинивши його
транспортний засіб, лише вказав йому на
порушення, однак вислухавши його
заперечення, не виносячи на місці
постанови про накладення на нього
адміністративного стягнення,
відпустив його, і лише 20 січня 2014 року
із листа виконавчої служби він
дізнався про існування оспорюваної ним
постанови. Просить поновити йому строк
на оскарження зазначеної постанови,
так як він ним був пропущений із
поважних причин та скасувати
зазначену постанову як незаконну,
оскільки інспектор ВДАІ його
безпідставно, без наявності на це
належних та допустимих доказів
притягнув його до адміністративної
відповідальності із накладенням на
нього адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову, а останній на неодноразові
виклики в судове засідання не з"явився
і не надіслав суду заяви, у якій би
зазначив своє ставлення до заявленого
позову та не представив суду доказів,
що підтверджують правомірність його
дій та винність позивача у скоєнні
даного правопорушення.

Єдиним доказом в справі про
вчинення позивачем правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, є
постанова про адмінпорушення від 27
листопада 2013 року, з якої видно, що
позивач порушив ПДР, проте відповідно
до ст. 251 КУпАП порушення повинно було
фіксуватися за допомогою технічних
приладів, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису, чого зроблено
не було. Протокол про адмінпорушення на
вимогу суду відповідачем
представлений не був. Інших фактичних
даних, які би підтвердили вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення, в справі не має.

Викладене дає підстави вважати, що
інспектором не вжито заходів для
забезпечення всебічного, повного і
об'єктивного з'ясування всіх обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи. Наявні у справі
матеріали не містять безперечних
доказів і є недостатніми для
однозначного висновку про винуватість
позивача в порушенні ним Правил
дорожнього руху України, а тому дії
працівника ВДАІ щодо притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу у розмірі 425
грн., слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 9-12, 17, 18, 71, 86, 99, 102, 159 - 162, 171-2
Кодексу Адміністративного судочинства
України, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 251, 252, 280, 287, 288,
289 КУпАП, суд,-

П О С Т А
Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений ним
процесуальний строк для

звернення до суду із адміністративним
позовом.

Скасувати постанову серії ВО1 № 205545
від 27 листопада 2013 року про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 КУпАП, а провадження
по справі закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області
Данилів О.М.