Справа № 804/11059/13-а
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І. при
секретаріМізері А.В. за участю:
представників позивача представника
відповідача Брегера В.Л., Яковець О.В.
Шаповал В.В. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Приватного підприємства "Універсальна
залізнична компанія" до Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровска Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-
Приватне підприємство «Універсальна
залізнична компанія» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Амур -
Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення ДПІ в АНД районі м.
Дніпропетровська від 15.04.2013 року №
, яким було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
108 085 грн. та застосовані штрафні
санкції у сумі 27 021,25 грн. повністю;
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення ДПІ в
АНД районі м. Дніпропетровська від
15.04.2013 року № , яким було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт ,
послуг) на суму 59 847 грн. та застосовані
штрафні санкції у сумі 14 961,75 грн.
повністю та судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ПП «Універсальна
залізнична компанія». Позивач незгоден
з висновками акту перевірки, та вважає
їх необґрунтованими та неперевіреними,
зазначеними без урахування всіх
обставин, що мають істотне значення для
їх прийняття та без достатнього
дослідження первинних документів,
оскільки правочини були реальними та
направленими на настання правових
наслідків. Винесені податкові
повідомлення-рішення вважає
протиправними, такими що протирічать
вимогам законадавства та, відповідно
такими, що підлягають скасуванню.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали заявлені позовні
вимоги, просили задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти позовних вимог, просив суд у їх
задоволенні відмовити, посилаючись на
те, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши представників позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази в їх
сукупності, проаналізувавши чинне
законодавство, суд вважає, що
адміністративний позов Приватного
підприємства «Універсальна залізнична
компанія» не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство «Універсальна залізнична
компанія» зареєстроване 30.10.2003 року
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
знаходиться на обліку у Державній
податковій інспекції в Амур -
Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області з 03.11.2003 року за №5003.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 та ст. 79
Податкового кодексу України від 02.02.2012
року № 2755- VI (із змінами та
доповненнями) Державною податковою
інспекцією в Амур -
Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП «Універсальна залізнична
компанія» (код за ) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податку на додану вартість і
податку на прибуток по
взаємовідносинам з ТОВ «Лігран» (код за
) за період лютий, травень -
серпень 2012 року та по взаємовідносинам
з ТОВ «Шовковіта» (код за )
за період жовтень, листопад 2012 року.

За результатами перевірки було
складено акт від 05.04.2013 року за №
1025/22-6/32737139. Згідно висновків акту
перевірки встановлено порушення ПП
«Універсальна залізнична компанія»
п.п. 14.1.27, ст. ст. 138,140,142,143 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року №
2755-VI, із змінами та доповненнями,
витрати за 2012 рік завищено на 155610грн.,
що отримані безоплатно від
невстановленої особи без укладання
будь-яких угод; заниження податку на
прибуток за 2012 рік складає 32678грн.;
п.п.14.1.13 п. 14.1ст.14, п.п. 135.5.4 п.135.5 ст.135
Податкового кодексу України від 02
грудня 2012 року № 2755- VI, із змінами та
доповненнями, доходи за 2012 рік ПП
«Універсальна залізнична компанія»
підлягають збільшенню в сумі 359082грн.-
вартість товарів з ПДВ , що отримані
безоплатно від невстановленої особи
без укладання будь-яких угод. Заниження
податку на прибуток за 2012 рік складає
75407грн.; п.185.1 ст. 185,п.188.1ст.188,п.198.3ст.198
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та
доповненнями, завищено податковий
кредит по операціях з придбання
товарів від ТОВ «Лігран» на суму 59847
грн., в т.ч. за травень 2012 року - 10710грн.,
за червень 2012 року - 17441грн., за серпень
2012 року - 31696 грн.; ч. 5 ст. 203, ч. 1,2 ст. 215,ст.
216, ЦК України в частині неодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів , які не спрямовані
на реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених ПП «Універсальна
залізнична компанія» при придбанні та
наступному продажу товарів (послуг),
«нереальність» проведення
господарських операцій між ПП
«Універсальна залізнична компанія» з
контрагентами постачальниками,
здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди для третіх
осіб.

Не погоджуючись із висновками
податкового органу підприємство
подало до ДПІ в АНД райні заперечення
на акт документальної позапланової
невиїзної перевірки ПП «Універсальна
залізнична компанія» від 05.04.2013 року №
1025/22-6/32737139, яке отримано податковим
органом 12 квітня 2013 року.

15 квітня 2013 року відповідачем було
прийнято податкове повідомлення -
рішення № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартіть із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на загальну суму
74 808,75 грн., з яких 59 847 грн. - за основним
платежем, 14 691,75 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями та податкове
повідомлення - рішення № , яким
збільшено суму грощового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 135 106,25
грн., з яких 108 085 грн.- за основним
платежем, 27 021,25 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

22 квітня 2013 року підприємство подало до
Державної податкової служби скаргу за
вих. № 19-13 на податкові повідомленя -
рішення Державної податкової
інспекції в АНД районі м.
Дніпропетровська від 15.04.2013 року
№ та № .

18 червня 2013 року Головне управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області прийняло рішення № 518/10/10-25 про
розгляд скарги, яким залишило без змін
податкові повідомлення - рішення ДПІ у
АНД районі м. Дніпропетровська від 15
квітня 2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість на суму 74808,75 грн. та №
про збільшеня грошового
зобов'язання по податку на прибуток на
суму 135 106,25 грн., а скаргу платника
податків - без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеними
податковими повідомленнями - рішеннями
ПП «Універсальна залізнична компанія»
27 червня 2013 року за вих. № 26-13 подала
повторну скаргу до Міністерства
доходів і зборів України.

18 липня 2013 року Міністерство доходів і
зборів України прийняло рішення №
7284/6/99-99-10-01-15 про результати розгляду
скарги, яким залишило без змін
податкові повідомлення - рішення ДПІ в
АНД районі м. Дніпропетровська від
15.04.2013 року № та № та
рішення, прийняте за розглядом
первинної скарги, а скаргу позивача -
без задоволення.

Підставою для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
податковим органом зазначено
нереальність проведення господарських
операцій між позивачем і ТОВ «Лігран»
та ТОВ «Шоковіта» та юридичну
дифектність первинних документів,
відповідно договори укладені між ними
не спричиняють реального настання
правових наслідків.

Перевіряючи правомірність дій
відповідача та прийнятих ним рішень,
суд виходить з наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22
Податкового Кодексу України, об'єктом
оподаткування можуть бути майно,
товари, дохід (прибуток),операції з
постачання товарів (робіт, послуг) та
інші об'єкти, визначені податковим
законодавством, з наявністю яких
податкове законодавство пов'язує
виникнення у платника податкового
обов'язку.

Об'єктом оподаткування з податку на
прибуток підприємства визнається,
відповідно до статті 134 Податкового
Кодексу України, прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду на
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 135.2. статті 135 Податкового
Кодексу України визначено, що доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 Податкового Кодексу України,
інші доходи включають вартість товарів
(робіт/послуг) безоплатно отриманих
платником податку у звітному періоді,
визначена на рівні не нижче звичайної
ціни, суми безповоротної фінансової
допомоги, отриманої платником податку
у звітному податковому періоді,
безнадійної кредиторської
заборгованості, крім випадків, коли
операції з надання/отримання
безповоротної фінансової допомоги
проводяться між платником податку та
його відокремленими підрозділами, які
не мають статусу юридичної особи.

У відповідності до пункту 138.1 статті 138
Податкового Кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 ст.138: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 ст.138, пунктом 140.1
статті 140 і статтею 141 ПК України; крім
витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї
статті 138 а у статті 139 ПК України.

Так, згідно пункту 138.2 статті 138
Податкового Кодексу України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податків витрат, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту139.1
статті 139 Податкового Кодексу України,
не включаються до складу витрат,
витрати не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Порядок визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість, в тому числі формування
податкового кредиту, визначається
Податковим кодексом України.

Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності до п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг); або
дата отримання податкової накладної,
що засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями та іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм Податкового кодексу
України, податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. Виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит не
ставиться у залежність від дотримання
вимог податкового законодавства і
сплатою податку до бюджету іншими
суб'єктами господарювання.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту для цілей оподаткування
податком на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних
податкового обліку платника податку
можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
є дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Також, вказана вимога щодо реальних
змін майнового стану платника
податків, як обов'язкова ознака
господарської операції, кореспондує і
з нормами Податкового кодексу України.
При цьому, сама собою відсутність
окремих документів (ліцензій, дозволів
і т.п.), а так само помилки у їх
оформленні, не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 01.02.2011 року між ПП «Універсальна
залізнична компанія» та ТОВ «Лігран»
було укладено договір № 02-12, згідно
якого продавець (ТОВ «Лігран»)
зобов'язується передати у власність
покупця (ПП «УЗК»), а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити
товар на загальну вартість 500 000,0грн.
Найменування товару, його кількість та
ціна вказані у специфікації, яка є
невід'ємною частиною цього договору.
Термін поставки лютий-листопад 2012 року.
Поставка здійснюється транспортом
продавця.

Так позивачем було надано специфікації
за №№ 1 від 13.02.2012 року, 4 від 03.05.2012 року,
5 від 13.06.2012 року, 6 від 02.07.2012 року, 7 від
02.08.2012 року.

На підтвердження виконання умов
договору були надані копії видаткових
накладних: РН-130211 від 13.03.2012 року, РН-310512
від 31.05.2012 року, РН-130606 від 13.06.2012 року, РН
-170515 від 17.05.2012 року, РН - 030515 від 03.05.2012
року,РН - 270611 від 27.06.2012 року, РН - 100712 від
10.07.2012 року, РН - 310809 від 13.08.2012 року,РН -
200820 від 20.08.2012 року, РН - 310808 від 31.08.2012
року та податкових накладних за №№
687,1351,672,985,79,1549,676,658,1025,1645.

Суми податку на додану вартість по
зазначеним податковим накладним
включені до податкового кредиту
відповідного періоду та відображені в
реєстрі отриманих податкових
накладних, які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та даним
декларації з ПДВ за відповідний період
2012 р.

Загалом підприємством було придбано
товарів на загальну суму 731 142 грн., з
яких 121 857 грн. - ПДВ.

Розрахунки між підприємствами
проводилися у безготівковій формі.

Окрім того, 10.10.2012 року між ПП «УЗК»
(покупець) та ТОВ «Шовковіта»
(продавець) було укладено договір №
10/10-12, відповідно до якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити
товар, вартість якого дорівнює 900
000,0грн. Найменування товару, його
кількість та ціна вказані у
специфікації, яка є невід'ємною
частиною цього договору. Термін
поставки жовтень-грудень 2012 року.
Поставка здійснюється транспортом
продавця.

До договору було складено специфікації
№ 1 від 30.10.2012 року, № 2 від 05.11.2012 року,№ 3
від 27.11.2012 року.

Підприємством ТОВ «Шовковіта »
виписано та надано підприємству ПП
«Універсальна залізнична компанія»
видаткові накладні : РН - 301010 від 30.10.2012
року, РН - 2711155 від 27.11.2012 року, РН - 051112
від 05.11.2012 року та податкові накладні за
№№ 1620,1439,252. Загалом ПП «УЗК» придбало у
ТОВ «Шовковіта » товару на загальну
суму 34 668 грн., з яких ПДВ - 5 778грн.

Суми податку на додану вартість по
зазначеним податковим накладним
включені до податкового кредиту
відповідного періоду та відображені в
реєстрі отриманих податкових
накладних, які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та даним
декларації з ПДВ за відповідний період
2012 р.

Розрахунки між підприємствами
проводилися у безготівковій формі.

Перевіркою було встановлено, що згідно
документів, товари придбані у ТОВ
«Лігран» та ТОВ «Шоковіта» було
реалізовано контрагентам-покупцям:
ДВАТ «Стахановпромтранс», ТОВ
«Димитроввантажтранс», ДП
«Донецьквантажтранс», ДП 38 відділ
інженерно-технічних частин, ВАТ
«Запоріжсталь», з-д ім. Петровського,
ІПРА-Софт, ТОВ «Транавтоматика», ПАТ
ВТУ «Шахтарськвантажтранс».

Зокрема було встановлено, що частково
товар придбаний у ТОВ «Лігран»
використано для виготовлення
продукції, а частково рахуються на
залишках підприємства.

Як зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України», з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість обов'язковому
з'ясуванню підлягають, зокрема,
обставини, що підтверджують рух
активів в процесі здійснення
господарської операції. При цьому,
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів, тощо.

Як встановлено в ході розгляду справи,
пунктом 3.2 договору №10/10-12 з ТОВ
«Шоковіта» та пунктом 3.2 договору №02-12
з ТОВ «Лігран», що є ідентичними за
змістом, поставка товару здійснюється
транспортом продавця.

Проте позивачем, як до перевірки так і в
судовому засіданні не були надані
товаротранспортні накладні, які
повинні підтверджувати факт
перевезення товару (його фізичне
переміщення) від постачальника до
покупця.

Зокрема, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених Наказом
Мінтрансу від 14.10.1997 № 363,
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей,
обліку на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Пунктом 11.5. Правил , визначено, що
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен
виписувати в кількості не менше
чотирьох екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Відповідно до пункту 11.7 Правил, перший
екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і
четвертий екземпляри, засвідчені
підписом вантажоодержувача (у разі
потреби й печаткою або штампом),
передається Перевізнику.

Отже, в даному випадку, позивач є
вантажоодержувачем товару, який в
обов'язковому порядку отримує один
екземпляр товарно-транспортної
накладної засвідченої підписом і при
необхідності печаткою (штампом)
вантажовідправника.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в операціях поставки від ТОВ
«Шоковіта» та ТОВ «Лігран» обов'язково
мали складатись товарно-транспортні
накладні, як юридичний документ, що
призначений для обліку на шляху
переміщення товарів, оприбуткування,
складського та бухгалтерського обліку.

Як встановлено податковими органами
при перевірці контрагентів позивача
ТОВ «Шоковіта» та ТОВ «Лігран»,
останні, згідно податкової звітності
та проведених заходів, не мали
виробничого обладнання, складських та
торгівельних приміщень, транспорту та
торгівельного обладнання, сировини,
матеріалів для здійснення основного
виду діяльності.

Окремо суд звертає увагу, що весь
зазначений товар від ТОВ «Шоковіта» та
ТОВ «Лігран» був отриманий за
видатковими накладними особисто
директором позивача за довіреностями,
що передбачено в разі отримання товару
поза межами складів позивача.

При цьому податковим органом робиться
висновок, що товар отримано не від ТОВ
«Шоковіта» та ТОВ «Лігран», а від
невстановлених осіб.

Позивачем в свою чергу не доведено суду
факт отримання товару саме від
зазначених контрагентів.

Враховуючи вищевикладене суд
погоджується з доводами відповідача,
відносно того, що по ПП «Універсальна
залізнична компанія» відсутній факт
реального вчинення господарських
операцій по взаємовідносинах з ТОВ
«Лігран» та ТОВ «Шовковіта» за періоді
лютому, травні - серпні, жовтні -
листопаді 2012 року, тобто придбання ПП
«Універсальна залізнична компанія»
товарів (робіт, послуг) у ТОВ «Лігран»
та ТОВ «Шовковіта» не спричинили
реального настання правових наслідків.

При цьому, на думку суду, в судовому
засіданні не підтверджено реальності
господарської операції ПП «УЗК» по
взаємовідносинах з ТОВ «Лігран» та ТОВ
«Шовковіта» за періоді лютому, травні
- серпні, жовтні - листопаді 2012 року,
відповідно надані документи не можуть
вважатись первинними для цілей ведення
податкового обліку. За відсутності
факту придбання товарів відповідні
суми не можуть включатись до складу
валових витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів, або сплати
грошових коштів.

Таким чином, суд погоджується з
висновками відповідача, що позивачем
було включено до складу валових витрат
та податкового кредиту вартість
товарів на підставі документів, що не
мають статусу первинних, оскільки не
підтверджують факту здійснення
господарських операцій, внаслідок чого
ПП «Універсальна залізнична компанія»
завищено витрати та податковий кредит.

За таких обставин, враховуючи вимоги
чинного законодавства та встановлені в
судовому засіданні обставини справи,
суд вважає, що податкові
повідомлення-рішення прийняті
правомірно, а позовні вимоги не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Приватного підприємства
"Універсальна залізнична компанія" до
Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровска Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області провизнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено
11 листопада 2013 року

Суддя С.І.
Озерянська