Справа № К/9991/61724/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/61724/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С. В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Смілянського міжрайонного
прокурора Черкаської області про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до Смілянського
міжрайонного прокурора Черкаської
області про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначені судові
рішення і ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судами попередніх інстанцій
встановлено, що 08.07.2010 року до
Смілянської міжрайонної прокуратури
Черкаської області надійшла заява
позивача, в якій заявник просив
провести перевірку стосовно
викладених в заяві фактів щодо
незаконної розтрати майна, шляхом
зловживання службовим становищем
директором фермерського господарства
«Ксенія», що, в свою чергу, спричинило
значних матеріальних збитків та
моральної шкоди заявнику.

Смілянською міжрайонною прокуратурою
було розглянуто зазначене звернення
позивача, про що позивачеві направлено
відповідь 05.08.2010 року за вих.№111-405/10 про
те, що за наслідками проведеної
перевірки та вивчення обставин,
викладених у заяві, документи
прокурорського реагування не
вносились.

Позивач звернувся до прокуратури
Черкаської області із заявою, в якій
просив здійснити перевірку
правомірності дій Смілянської
міжрайонної прокуратури Черкаської
області. У розгляді цієї заяви
прокуратурою Черкаської області
відмовлено, з мотивів її
невідповідності вимогам статті 95
Кримінально-процесуального кодексу
України (в редакції кодексу 1960 року).

Отримавши таку відповідь, ОСОБА_2
звернувся із скаргою до Генеральної
прокуратури України. Зазначена скарга
була передана до Смілянської
міжрайонної прокуратури, яка відмовила
позивачу в її повторному розгляді.

Не погоджуючись із зазначеними
відповідями, позивач звернувся до суду
із позовом, в яком просив визнати
протиправною бездіяльність
Смілянського міжрайонного прокурора
по розгляду заяви від 08.07.2010 року та
зобов'язати відповідача здійснити
всебічно і в повному обсязі перевірку
викладених у вказаній заяві обставин
щодо незаконної розтрати майна, шляхом
зловживання своїм службовим
становищем директором ФГ «Ксенія», а
також, зобов'язати відповідача винести
рішення відповідно до чинного
законодавства з метою захисту його
прав та законних інтересів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що діяльність або
бездіяльність прокурора, які
регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України, не є управлінською діяльністю
і надання цим діям (бездіяльності)
оцінки не входить до компетенції
адміністративного суду і підлягає
перегляду в порядку
кримінально-процесуального
законодавства.

Також, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що отримані
відповідачем відповіді є
вмотивованими та обґрунтованими в
розумінні вимог Закону України «Про
звернення громадян», а тому підстави
для задоволення позовних вимог
відсутні.

Судами встановлено, що з копії
наглядового провадження №07/1-403-05/10, яке
наявне в матеріалах справи вбачається,
що Смілянською міжрайонною
прокуратурою Черкаської області,
розглянуто звернення позивача, про що
позивачеві направлено обґрунтовану та
мотивовану відповідь 05.08.2010 року за вих.
№111-405/10 якою повідомлено, що за
наслідками проведеної перевірки та
вивчення обставин, викладених у заяві,
документи прокурорського реагування
не вносились.

Крім того, суди зазначили, що стаття 12
Закону України «Про звернення
громадян» визначає сферу застосування
цього Закону та встановлює, що дія
цього Закону не поширюється на порядок
розгляду заяв і скарг громадян,
встановлений зокрема
кримінально-процесуальним
законодавством. Разом з тим, з огляду на
п.п. 2.2 «Інструкції про порядок розгляду
і вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України»
затвердженої наказом Генеральної
прокуратури від 28.12.2005р. №9гн,
(прийнятої з метою забезпечення
виконання вимог Конституції України та
Законів України, у тому числі Закону
України «Про звернення громадян») якою
обумовлено порядок розгляду в
Генеральній прокуратурі України,
прокуратурах Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, військових прокуратурах
регіонів та Військово-Морських Сил
України, міських, районних, міжрайонних
прирівняних до них прокуратурах заяв
та повідомлень про вчинений злочин або
той, що готується, вбачається, що
вказані заяви розглядаються в порядку,
передбаченому законодавством і
реєструються як звернення. В
подальшому, коли за наслідками
перевірки приймається рішення
відповідно до статті 97
Кримінально-процесуального кодексу
України, такі заяви виключаються з
обліку звернень та реєструються у
книзі обліку заяв і повідомлень про
злочини. За наслідками перевірки заяви
позивача від 08.07.2010 року підстав для
прокурорського реагування не
встановлено, а тому, суді дійшли
обґрунтованого висновку, що твердження
позивача про неналежно здійснену
перевірку є необґрунтованими.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції постановлене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводами касаційної скарги не
спростовуються висновки, викладені в
судовому рішенні, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 03
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Смілянського міжрайонного
прокурора Черкаської області про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній