Справа № 308/15504/13а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Справа №
876/491/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Мікули О.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря
Рак Х.І.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Ужгороді Закарпатської області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської області про визнання дій
неправомірними,-

в с т а н о
в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгород Закарпатської області (далі -
відповідач) про визнання неправомірною
відмову відповідача призначити пенсію
на пільгових умовах.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано нечинним рішення
відповідача про відмову у призначенні
позивачу пенсії на пільгових умовах.

Не погоджуючись із вказаною постановою
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, ухвалення його всупереч
нормам матеріального права при
неповному з'ясуванні усіх обставин
справи, а тому воно підлягає
скасуванню.

У судовому засіданні позивач та його
представник заперечили проти
апеляційної скарги, зазначивши, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив вимоги позивача, оскільки
18 років трудового стажу на посаді зі
шкідливими умовами праці дає право на
призначення пільгової пенсії.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, просив розглядати справу без
його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
таких мотивів.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
згідно записів трудової книжки, 05.09.1985
року позивача було прийнято на роботу
машиністом холодильних установок на
Закарпатську птахофабрику ім. 50-річчя
СССР, 01.07.1997 року переведено на роботу
машиністом компресорної установки на
Український комбінат хлібопродуктів
№1, а 01.04.2001 року переведено на ВАТ
«Птахофабрика Ужгородська» машиністом
аміачно-холодильної установки по 5-тому
розряду, де останній працював до 17.07.2003
року. Загальний стаж роботи на посаді
зі шкідливими умовами праці - машиніст
аміачних холодильних установок -
становить 18 років, що відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» дає право на призначення
пільгової пенсії.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками з
наступних міркувань.

Згідно з пунктом "б" частини першої
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ
(далі - Закон № 1788-ХІІ) на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до частини четвертої статті
13 Закону № 1788-ХІІ порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону (до 1 січня
1992 року) на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 цього Закону.

Пунктом "а" статті 100 Закону № 1788-ХІІ
встановлено, що особам, які мають на
день введення в дію цього Закону повний
стаж на зазначених роботах, що давав
право на пенсію на пільгових умовах,
пенсії в розмірах, передбачених цим
Законом, призначаються відповідно до
вимог за віком і стажем, встановлених
раніше діючим законодавством.

Відповідно до п.3 наказу Міністерства
праці та соціальної політики від 18.11.2005
N 383«Про затвердження Порядку
застосування Списків N 1 і N 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах»
при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період
роботи на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно розділу XXXII. Загальні професії
Списку № 2 виробництв, цехів, професій,
і посад, робота в яких дає право на
державну пенсію на пільгових умовах і в
пільгових розмірах, затвердженого
Постановою Ради Міністрів СССР від 22
серпня 1956 року № 1173 посада машиніста,
що обслуговує аміачно-холодильні
установки в промисловості та на
транспорті віднесена до списку № 2.

Відповідно до записів у трудовій
книзі позивача (а.с. 6-8) з 05.07.1985 року по
17.07.2003 року він працював машиністом
аміачних холодильних установок. Стаж
роботи також підтверджують архівні
довідки (а.с. 11-17). Крім того, проведена у
1998 році атестація робочих місць на
Агропромисловому комбінаті
Ужгородський підтверджує віднесення
посади машиніста АХУ до переліку
професій з шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість на який дає
право на пенсію за віком на пільгових
умовах по АПК «Ужгородський» (а.с. 30-33).

Колегія суддів не бере до уваги
твердження відповідача про неподання
позивачем письмової заяви до органів
пенсійного фонду про призначення
(перерахунок) пенсії, оскільки така
міститься в матеріалах справи. Крім
того, в матеріалах справи є також
відповідь управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді щодо призначення
пенсії за віком на пільгових мовах,
якою позивачу відмовлено в призначенні
такої пенсії (а.с. 9-10).

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді Закарпатської
області слід залишити без задоволення,
а постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської області залишити без
задоволення, а постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 18 листопада 2013 року у
справі № 308/15504/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
О.І.Мікула

Д.М.Старунський

Ухвала в повному обсязі складена
17.02.2014 року.