Справа № 826/16991/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Ісаєнко Ю.А., Кучми А.Ю.,

при секретарі:
Погорілій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05.12.2013 року по справі за їх
позовом до Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулися
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.05.2013 № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.12.2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»
подали апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати незаконну, на їх
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позову в повному обсязі. При цьому
апелянт посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги та заперечення на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для
зміни постанови суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Судова колегія знаходить правомірними
доводи суду першої інстанції стосовно
протиправності позовних вимог, проте
при постановленні оскаржуваного
рішення Окружним судом м. Києва було
порушено як норми матеріального, так і
процесуального права, що не призвело до
неправильного вирішення спору, проте
апеляційна інстанція не може
погодитися з обґрунтуванням постанови
суду першої інстанції, а це свідчить
про необхідність зміни останньої,
тобто викладення мотивувальної
частини рішення наступним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку фінансово - господарської
діяльності позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2009 року по 28.02.2013 року, за
результатами якої складено акт від
07.05.2013 року за № 494/43-10/19357443.

Проведеною перевіркою встановлено
допущення позивачем порушень вимог:

п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.4.4 п. 5.4 статті 5, п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994 №
334/94-ВР, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1 ст. 135,
абзацу «г» пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 153.2.5
п. 153.2 ст. 153 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на прибуток у сумі 403 943, 83 грн.

Зазначені вище обставини слугували
підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення від 23
травня 2013 року № , яким згідно з
пп. 54.3 ст. 54 глави 4 Розділу ІІ та
відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України визначено ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» грошове зобов'язання з
податку на прибуток підприємств на
суму 465 538, 69 грн., в тому числі: за
основним платежем - 403 943, 83 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 61 594,
86 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між апелянтом та його працівниками
було укладено кредитні договори за
відсотковою ставкою нижчою за
звичайну. Договори укладалися в
національній валюті на наступні
потреби:

Придбання квартири: кредитний договір
від 23 грудня 2009 року № 12/2009/RE з ОСОБА_3
(позичальник), відповідно до умов якого
банк надає позичальнику на умовах
забезпечення, повернення, строковості
та платності грошові кошти в сумі 260 000,
00 грн. на строк 120 місяців з 23 грудня 2009
року по 22 грудня 2019 року, процентна
ставка за користування кредитом
становить 4 % річних;

Спожівчі цілі: кредитний договір від 19
жовтня 2009 року № 22/2009/СО з ОСОБА_4
(позичальник), відповідно до умов якого
банк надає позичальнику на умовах
забезпечення, повернення, строковості
та платності грошові кошти в сумі 80 000, 00
грн. на строк 36 місяців з 19 жовтня 2009
року по 18 жовтня 2012 року, процентна
ставка за користування кредитом
становить 4 % річних;

Поточні потреби: кредитний договір від
14 жовтня 2011 року № 19/2011/СО з ОСОБА_5
(позичальник), відповідно до умов якого
банк надає позичальнику на умовах
забезпечення, повернення, строковості
та платності грошові кошти в сумі 800 000,
00 грн. на строк 120 місяців з 14 жовтня 2011
року по 13 жовтня 2021 року, процентна
ставка за користування кредитом
становить 4 % річних;

Купівля автомобіля: кредитний договір
від 23 грудня 2008 року № 3/2008/СR з ОСОБА_6
(позичальник), відповідно до умов якого
банк надає позичальнику на умовах
забезпечення, повернення, строковості
та платності грошові кошти в сумі 147 000,
00 грн. на строк 36 місяців з 23 грудня 2008
року по 22 грудня 2011 року, процентна
ставка за користування кредитом
становить 4 % річних;

Рефінансування попереднього договору:
кредитний договір від 25 листопада 2010
року № 5/2010/RЕ з ОСОБА_7 (позичальник),
відповідно до умов якого банк надає
позичальнику на умовах забезпечення,
повернення, строковості та платності
грошові кошти в сумі 420 000, 00 грн. на
строк 120 місяців з 25 листопада 2010 року
по 24 листопада 2020 року, процентна
ставка за користування кредитом
становить 4 % річних.

З аналізу вищевказаних договорів,
процентна ставка за користування
кредитом становить 4 %, хоча згідно
додатка № 12 до акту перевірки від 07
травня 2013 року № 494/43-10/19357443, процентна
ставка складала станом на 23 грудня 2008
року - 25,5 % річних, станом на 19 жовтня 2009
року - 20 % річних, станом на 23 грудня 2009
року - 22, 9 % річних, станом на 25 листопада
2010 року - 23, 8 % річних, станом на 14 жовтня
2011 року - 22, 9 % річних.

За вищевказанами договорами апелянт
отримав доходи які відображені в
Деклараціях з податку на прибуток.

Згідно п.1.11 ст. 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, кредит - це кошти та
матеріальні цінності, які надаються
резидентами або не нерезидентами у
користування юридичними або фізичними
особами на визначений строк та під
процент.

Відповідно до п. 1.10 ст. 1 вищезгаданого
закону, проценти - доход, який
сплачується позичальником на користь
кредитора у вигляді плати за
використання залучених на визначений
строк коштів або майна.

Підпунктом 7.4.1. Закону передбачено, що
дохід отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначається
виходячи із договірної ціни, але менших
за звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуги), що діяли на дату такого
продажу.

Якщо цим пунктом не встановлено
інше, звичайною вважається ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін. (1.20.1 Закону)

Аналогічна правова норма передбачена в
п.п. 14.1.71 Податкового кодексу України.

Крім того, пунктом 135.1 статті 135
Податкового кодексу України
передбачено, доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу. підпункту 153.2.5
пункту 153.2 статті 153 Податкового
кодексу України.

За п. 153.2.5. пункту 153.2 статті 153 ПК
України, доходи платника податку,
отримані у вигляді процентів за
депозитами, кредитами (операціями
фінансового лізингу), позиками, іншими
цивільно-правовими договорами із
пов'язаними з платником податку
особами, визначаються відповідно до
ставок процента, зазначених у договорі,
але не нижчих від звичайної процентної
ставки за депозит, звичайної ставки
процента за кредит (позику) на дату
укладення відповідних договорів.

Пунктом 14.1.206 ПК України передбачено,
що проценти - дохід, який сплачується
(нараховується) позичальником на
користь кредитора у вигляді плати за
використання залучених на визначений
строк коштів або майна.

Тобто, відповідно до вищевказаних норм,
проценти це доход, який сплачується
(нараховується) позичальником на
користь кредитора, визначається
відповідно до договірної ціни але не
менше від звичайної ціни на такі
товари, роботи послуги, що відповідає
рівню ринкових цін, що діяли на дату
такого продажу або надання послуг.

В свою чергу, відповідно до п.п. 39.14, 39.15
ст. 39 Податкового кодексу України, в
редакції від 01.04.2013 року, чинній на
момент прийняття спірного податкового
повідомлення, обов'язок доведення того,
що ціна договору (правочину) не
відповідає рівню звичайної ціни,
покладається на орган державної
податкової служби у порядку,
встановленому законом.

Під час проведення перевірки платника
податку орган державної податкової
служби має право надати запит, а
платник податку зобов'язаний
обґрунтувати рівень договірних цін або
послатися на норми абзацу першого
цього пункту.

За результатами цієї перевірки
приймається відповідне податкове
повідомлення-рішення. У разі коли
платник податків розпочинає процедуру
оскарження цього податкового
повідомлення-рішення, або несплати
відповідної суми, визначеної в такому
податковому повідомленні-рішенні,
протягом строків, встановлених цим
Кодексом податкове
повідомлення-рішення вважається
відкликаним. Керівник органу державної
податкової служби зобов'язаний
звернутися до суду з позовом про
нарахування та сплату податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та норми податкового
законодавства України, колегія суддів
приходить до висновку, що оскільки
апелянтом несплачена сума
нарахованого грошового зобов'язання,
то рішення податкового органу,
прийняте в період дії п. 39.15 ст. 39 ПК
України в редакції від 01.04.2013 року,
вважається відкликаним в силу закону, а
тому не має підстав окремо визнавати
протиправним та скасовувати спірне
податкове повідомлення рішення від
23.05.2013 року № .

Крім того, апеляційна інстанція зважає
на те, що чинним законодавством
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу вже існуючих прав і
свобод.

Отже, судом першої інстанції зроблено
правильний висновок про відсутність
правових підстав для задоволення
позову, проте, відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, Окружним
адміністративним судом м. Києва
помилково було застосовано при цьому
норми чинного законодавства.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції судове рішення ухвалено з
деяким порушенням норм матеріального
та процесуального права, проте це не
призвело до неправильного вирішення
спору по суті пред'явлених вимог.

За таких підстав, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
мотивувальна частина постанови суду
першої інстанції - зміні, з залишенням
резолютивної частини - без змін.

Керуючись статтями 160,195,196,198, 201, 205, 206, 212
КАС України, судова колегія,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК»- задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.12.2013 року у
викладеній редакції, а резолютивну
частину - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено
07.02.2014 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Саприкіна І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Кучма А.Ю.