Справа № 725/350/14-а
Суддя: Вольська-Тонієвич О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/350/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014 року.Першотравневий
районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич
О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Чернівці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління ДПС ГУ МВС України
в м.Києві, інспектора ДПС Давидюка
Василя Петровича про визнання
недійсною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у січні 2014 року
звернувся до Першотравневого
районного суду м.Чернівці з позовом до
Управління ДПС ГУ МВС України в м.Києві,
інспектора ДПС Давидюка Василя
Петровича про визнання недійсною та
скасування постанови.

Посилався на те, що він, керуючи
транспортним засобом марки «Toyota
Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 рухався по
Проспекту Перемоги в м.Києві із
максимальною швидкістю 78 км/год.

Однак його зупинив інспектор ДАІ, який
пояснив, що він (позивач) перевищив
встановлену в населеному пункті
швидкість на 25 км/год. У зв'язку з цим,
склав протокол про адміністративне
правопорушення.

Після цього інспектор ДПС Давидюк В.П.
виніс постанову від 03 січня 2014 року,
якою його (позивача) було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн. за порушення
пункту 12.4 Правил дорожнього руху
України.

З постановою у справі про
адміністративне правопорушення він не
погоджується, вважає її незаконною та
такою, що підлягає скасуванню, оскільки
інспектором було хибно зроблено
висновок з приводу того, що він
перевищив швидкість під час керуванням
транспортним засобом.

Так, він рухався у щільному
транспортному потоці у центрі колони,
яка складалася приблизно із десяти
автомобілів із дозволеною швидкістю 78
км./год., а тому інспектор не мав змоги
достовірно встановити автентичність
та належність зафіксованої швидкості.

Крім того, інспектором не надано на
його вимогу документів на
підтвердження сертифікації
вимірювального приладу та не зазначено
у протоколі свідків, які б могли
підтвердити факт порушення.

У зв'язку з наведеним, просив
визнати недійсною та скасувати
постанову про накладення на нього
адміністративного стягнення серії ПС 1
№242545 від 03 січня 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з»явився, незважаючи на те, що належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов підтримав та
підтвердив викладені у ньому
обставини. Просив задовольнити його в
повному обсязі.

Справа слухалась у відсутність
представника відповідача Управління
ДПС ГУ МВС України в м.Києві, який в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином повідомлявся судом про
місце та час розгляду справи. Причини
неявки суду не повідомив.

У судове засідання також не з'явився
інспектор ДПС Давидюк В.П., який
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи. Від нього
надійшли письмові заперечення, в яких
він просив у задоволенні позову
відмовити, а також у зв»язку із
сімейними обставинами та
завантаженістю по службі просив
розглянути справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача та дослідивши
письмові матеріали справи, вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити, виходячи з наступних
підстав:

Так, судом встановлено, що
постановою серії ПС1 №242545 від 03 січня
2014 року ОСОБА_1 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1
КпАП України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн.(а.с.6).

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 03
січня 2014 року о 11 год. 38 хв., керуючи
автомобілем марки «Toyota Highlander», д.н.з.
НОМЕР_1 рухався по Проспекті Перемоги в
м.Києві, із швидкістю 85 км/год.

При цьому, інспектором ДАІ було
складено протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно ст.251 КпАП України доказами у
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність або відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи у його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адмінправопорушення, поясненнями
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

При цьому, відповідно до ст.252 КпАП
України орган (посадова особа) оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України №11 від 11.06.2004 року «Про
окремі питання, що виникають при
застосуванні судами положень ст.276
Кодексу України про адміністративні
правопорушення» передбачено, що при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення суддя має своєчасно,
всебічно, повно й об'єктивно з'ясувати
обставини справи і вирішити її в точній
відповідності із законом.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, Кодексом
адміністративного судочинства
встановлена презумпція вини суб'єкта
владних повноважень, що означає його
обов'язок довести правомірність свого
рішення, дій чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

З урахуванням вказаних вимог закону,
відповідачем Давидюком В.П. було
направлено на адресу суду заперечення
на позовну заяву з посиланням на
відповідні докази.

Як було встановлено судом,
протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 було
складено на підставі даних
автоматичного комплексу «Гарпун» з
лазерним вимірювачем швидкості «TruCam LTI
20/20» №ТС001115, який був використаний
відповідачем Давидюком В.П. на підставі
свідоцтва про повірку робочого засобу
вимірювальної техніки та наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 01 березня 2010 року «Про затвердження
Переліку технічних засобів, що
використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху» (а.с.19,20).

З наданого відповідачем фотознімку
вбачається, що вказаний автоматичний
комплекс зафіксував, що саме
відповідач порушив Правила дорожнього
руху України із зазначенням швидкості
та часу фіксації (а.с.18).

Також судом не приймаються до уваги
посилання позивача на те, що у
протоколі повинні бути зазначені
свідки правопорушення, у зв'язку із
наступним:

Згідно вимог ч.2 ст.256 КпАП України
протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

«Інструкцією з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху», затвердженої наказом
МВС України 26.02.2009 року №77, не
передбачено обов'язковість зазначення
свідків при оформленні протоколу про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст.122 КпАП України.

Таким чином, судом з достовірністю
встановлено, що відповідачем у повному
обсязі було дотримано зазначених вище
вимог закону при складанні протоколу
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1

При цьому, посилання позивача на те, що
відповідач під час складання протоколу
про адміністративне правопорушення не
надав йому документів на підтвердження
сертифікації автоматичного комплексу
«Гарпун» не знайшло свого
підтвердження у судовому засіданні,
оскільки представник позивача на
пропозицію суду жодних доказів не
надав.

Враховуючи зазначені вище обставини
справи, суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись «Інструкцією з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої наказом МВС України 26.02.2009
року №77, ст.ст.70, 71, 72, 79, 86, 87, 94, 122, 158-163, 167,
171-1, 186 КАС України, ст.ст.99, 251, 252, 254, 285,
287-289 КпАП України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління ДПС ГУ МВС України в м.Києві,
інспектора ДПС Давидюка Василя
Петровича про визнання недійсною та
скасування постанови відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Вольська-Тонієвич О. В.