Справа № 818/8100/13-а
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.Справа № 818/8100/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання
Губарь А.С.

представника позивача Петрищева О.О.

представника відповідача Сороколіт
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумської митниці Міндоходів на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.11.2013р.
по справі № 818/8100/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"

до Сумської митниці Міндоходів

про скасування рішення, стягнення
надмірно сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.11.2013р.
позов задоволено.

Скасовано рішення Сумської митниці
Державної митної служби України від
28.03.2013 року № 805130000/2013/000064/1 про
коригування митної вартості.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" 218368 ( двісті
вісімнадцять тисяч триста шістдесят
вісім) грн. 76 коп. в рахунок повернення
надмірно сплаченого податку на додану
вартість.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" 2183,69 грн. в
рахунок повернення судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
Сумська митниця Міндоходів, зазначає,
що оскаржувана постанова прийнята без
повного та всебічного з'ясування всіх
обставин справи, в порушення норм
матеріального права, є необґрунтованою
та підлягає скасуванню.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема на порушення ст. ст. 49, 51, 53-55, 57,
58, 59, 61 Митного кодексу України, ч. 3 ст. 53,
ч. 1 ст. 86, ч. 3 ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення справи, а також на доводи та
обставини викладені в апеляційній
скарзі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
ч.1 ст. 195 КАС України, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПАТ "Сумихімпром" та ЗАТ "Білоруська
калійна компанія" було укладено
зовнішньоекономічний контракт № 2013-0004
від 03.01.2013 р., відповідно до якого
Продавець зобов'язується поставити
калій хлористий на умовах поставки DAF
кордон Білорусь/України за ціною 365
Євро за одну метричну тону протягом
березня 2013 року. Зазначене
підтверджується копіями цього
договору та додаткової угоди ( а.с.9-18).

Для здійснення митного оформлення
товару по контракту № 2013-0004, позивачем
було подано митну декларацію (далі - МД)
від 28.03.2013 р. № 805130000/2013/003319 (а.с.81-83) ,
до якої було додано наступні документи:
рахунки-фактури на оплату калію
хлористого від 19.02.13 р. № 302-309, 311-316 , від
18.03.2013 р. № 310, від 22.03.2013 р. №329-343 ( а.с.
19-48), платіжні доручення в іноземній
валюті № 159 від 25.03.2013 р., № 168 від 28.03.13р.,
( а.с.49-50), залізничні накладні ( а.с.51-80).

Митна вартість пред'явлених до митного
оформлення товарів (калій хлористий
дрібний рожевий (ГОСТ 4568-95) сорт І, вагою
2 000 000 кг. була визначена декларантом
за основним методом (за ціною договору
(контракту)) і становила загальну суму
5834890 грн. (при курсі доллара США 7,993).

Після розгляду наданих для митного
оформлення товару документів,
посадовою особою Сумської митниці було
запропоновано декларанту подати
документи, що підтверджують митну
вартість товарів, а саме: договір із
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається, рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором, рахунки про оплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору,
виписку з бухгалтерської документації,
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів декларантом
позивача додатково надано: лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 22.03.2013 р.
платіжне доручення від 28.03.2013р. листи
ЗАТ "Білоруська калійна компанія" від
02.11.2012 р., 29.01.2013 р. та копію Указу
Президента Республіки Білорусь від
25.08.2005 р. № 398.

Однак, відповідачем у зв'язку з
ненаданням декларантом всіх
запитуваних документів, 28.03.2013 року
було прийнято рішення № 805130000/2013/000064/1
про коригування митної вартості
товарів за другорядним методом - за
ціною договору щодо ідентичних товарів
та видано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.(
а.с. 95-96, 97-100)

Позивач, не погодившись із зазначеним
рішенням, звернувся до суду із даним
позовом.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що митний
орган неправомірно відмовив позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом,
визначив митну вартість за резервним
методом та прийняв рішення про
коригування митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
рішення, основний метод не
застосовувався відповідачем у зв'язку
з використання декларантом відомостей,
не підтверджених документально, а саме,
відсутність договору із третіми
особами, пов'язаного з договором на
поставку товарів, митна вартість яких
визначається, рахунків про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару, висновку про якість та вартість
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту); митний орган
використав другорядний метод
визначення митної вартості: за ціною
договору щодо ідентичних товарів,
оскільки наявна інформація по
операціях з ідентичними товарами, які
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів та
є максимально наближеними до нього;
підстави для визначення митної
вартості: цінова інформація щодо
імпортних операцій ЄАІС Держмитслужби
України: МД № 101050000/2012/003871 від 19.11.2012 р.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відносини, з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI, а також положеннями
Податкового кодексу України та інших
законів України з питань
оподаткування.

Згідно з ст. 7 Митного кодексу України
(далі - МК України) митні органи
визначено як спеціально уповноважений
орган виконавчої влади в галузі митної
справи, на які відповідно до цього
Кодексу та інших законів України
покладено її безпосереднє здійснення.

Відповідно до ст. 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 Митного кодексу
України митний контроль передбачає
виконання митними органами мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Статтями 51, 52 МК України визначення
митної вартості під час її
декларування віднесено до компетенції
декларанта. За результатами здійснення
контрою правильності визначення
митної вартості митний орган визнає
заявлену декларантом митну вартість
або приймає письмове рішення про її
коригування.

Частинами 4 та 5 ст. 58 Митного кодексу
України також передбачено, що митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із ст. 51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
зокрема, є: декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 МК України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Матеріалами справи підтверджено, що
норми ч. 1 та 2 ст. 53 МК України позивачем
виконано у повному обсязі.

Митна вартість пред'явлених до митного
оформлення товарів (калій хлористий
дрібний рожевий (ГОСТ 4568-95) сорт І, вагою
2 000 000 кг. була визначена декларантом
за основним методом (за ціною договору
(контракту)) і становила загальну суму
5834890 грн. (при курсі долара США 7,993).

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено,
що в разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено,
що метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч. 4 та 5 ст. 54 МК України митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Колегія суддів вважає за необхідне
зауважити на той факт, що відповідачем -
Сумською митницею, ані до суду першої,
ані до суду апеляційної інстанцій не
надано жодних доказів на підтвердження
того, що позивач в декларації митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

Відповідачем в супереч ч. 2 ст. 71 КАС
України не доведено необхідності
витребування у позивача додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товарів та об'єктивну
можливість позивача ці документи
надати, а саме: договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Так, відповідно до умов укладеного
позивачем із ЗАТ "Білоруська калійна
компанія" контракту купівлі-продажу
від 03 січня 2013 року не передбачено
укладання договорів із третіми
особами; відповідно, не передбачено
здійснення платежів третім особам на
користь продавця; також Контрактом не
передбачено комісійних та
посередницьких послуг.

Крім цього, позивачем надано митному
органу лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 22.03.2013
року, згідно з яким рівень цін на калій
хлористий ГОСТ 4568-95 може становити 365,0
доларів США на умовах поставки DAF
кордон Білорусь-Україна, у зв'язку з
чим рівень ціни на вказаний товар,
визначений позивачем в сумі 365 доларів
США відповідає поточній кон'юнктурі
ринку (а.с. 88).

На вимогу про надання специфікацій та
прейскурантів виробника товару
позивачем надано лист ЗАТ "Білоруська
калійна компанія" від 02.11.2012 р., згідно з
яким прейскурантів експортного
ціноутворення ВАТ "Білоруськалій" на
калійні добрива не існує, оскільки
експортна ціна визначається
двостороннім контрактом і залежить
виключно від умов поставки, виду
товару, обсягу поставки та кон'юнктури
світового ринка (а.с. 89).

Як пояснив представник позивача,
надати інші документи згідно переліку,
що вимагався митним органом, позивач не
мав об'єктивної можливості з причин їх
відсутності.

Таким чином, витребування відповідачем
у позивача додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару є
безпідставним, оскільки відповідачем
не доведено передбачених законом
підстав для їх витребування; крім того,
частина витребуваних документів не
мають відношення до митного оформлення
товару позивачем, інша частина була
надана відповідачеві.

Щодо тверджень відповідача про
наявність розбіжностей між пунктом 3
Контракту від 03 січня 2013 року, згідно з
яким виробником товару та
вантажовідправником є ВАТ
"Білоруськалій", у той час коли згідно з
МД № 205130000/2013/002377 у графі 2 відправником
також вказано і ЗАТ "Білоруська калійна
компанія", як наслідок йде мова про
третіх осіб, то цей висновок
спростовується наступним.

Відповідно до умов Контракту від 03
січня 2013 року, ЗАТ "Білоруська калійна
компанія" є продавцем товару,
виробником та вантажовідправником
товару є ВАТ "Білоруськалій".

Указом Президента Республіки Білорусь
від 25.08.2005 року № 389 визначено, що
виключне право зовнішньоекономічної
торгівлі мінеральними або хімічними
калійними добривами надається саме ЗАТ
"Білоруська калійна компанія" (а.с. 91-94).

Таким чином, протиріч між положеннями
Контракту і даними митної декларації з
вказаного питання не вбачається.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що митний орган
неправомірно відмовив позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом,
визначив митну вартість за резервним
методом та прийняв рішення про
коригування митної вартості товару.

З огляду на те, що оскаржуване рішення
про коригування митної вартості
товарів підлягає скасуванню,
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо відшкодування шкоди шляхом
повернення з Державного бюджету
України на користь ПАТ "Сумихімпром"
суми надміру сплаченого податку на
додану вартість в розмірі 218368,76 грн.

Відповідно до приписів частини 8 статті
55 МК України, протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються, що
може бути підставою для скасування
митним органом рішення про коригування
митної вартості товарів.

Враховуючи, що товар (калій хлористий)
випущений у вільний обіг згідно з
митною декларацію позивача №
805130000/2013/003319 від 28.03.2013 року, 80-денний
строк на подання додаткових документів
для підтвердження митної вартості
товару сплинув, на час подачі позову
30.09.2013 року надміру донарахований
податок на додану вартість був
фактично сплачений до державного
бюджету.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
а тому не вбачає підстав для його
скасування. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.11.2013р. по
справі № 818/8100/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко
З.О.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Калитка О.М. Повний текст ухвали
виготовлений 11.02.2014 р.