Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/20515/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
Державної митної служби України та
Львівської митниці на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до Державної митної
служби України, Львівської митниці,
Головного управління Державного
казначейства України у Львівській
області про визнання протиправними
наказів, поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 до Державної
митної служби України, Львівської
митниці, Головного управління
Державного казначейства України у
Львівській області про визнання
протиправними наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21
лютого 2012 року, позовні вимоги позивача
задоволено частково. Визнано
протиправним наказ Державної митної
служби України №321-к від 02 березня 2011
року в частині припинення перебування
з 03 березня 2011 року на державній службі
в митних органах України ОСОБА_2 на
посаді заступника начальника відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці.
Визнано протиправним наказ Львівської
митниці №139-к від 03 березня 2011 року в
частині оголошення наказу Державної
митної служби України від 02 березня 2011
року про припинення перебування на
державній службі в митних органах
України ОСОБА_2 заступника начальника
відділу митного оформлення №3 митного
поста «Рава-Руська» Львівської
митниці. Поновлено позивача на посаді
заступника начальника відділу митного
оформлення №3 митного поста
«Рава-Руська» Львівської митниці.
Стягнуто з Львівської митниці на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу в сумі 19644,64 грн.
Постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді заступника начальника
відділу митного оформлення №3 митного
поста «Рава-Руська» Львівської митниці
допущено до негайного виконання. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційних скаргах Державна митна
служба України та Львівська митниця
просять рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а за
справою ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач із 01 листопада
1988 року перебував на службі в митних
органах України.

Наказом по Львівській митниці №468-к від
30 квітня 2010 року ОСОБА_2 переведено
виконуючим обов'язки на посаду
заступника відділу митного оформлення
№3 митного поста «Рава-Руська».

Наказом Державної митної служби
України «Про припинення перебування на
державній службі» №321-к від 02 березня
2011 року за порушення Присяги державних
службовців, відповідно до вимог статті
17, пункту 6 частини першої статті 30
Закону України «Про державну службу»,
припинено перебування позивача на
державній службі в митних органах
України на посаді заступника
начальника відділу митного оформлення
№3 митного поста «Рава-Руська»
Львівської митниці.

03 березня 2011 року на виконання
зазначеного наказу Державної митної
служби України було видано наказ
Львівської митниці «Про оголошення
наказу Державної митної служби
України» №139-к.

Судами також було встановлено, що
підставою для видання вказаних вище
наказів було затримання працівниками
управління державної служби боротьби з
економічною злочинністю старшого
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Рава-Руська»
Львівської митниці Ониська М.М., у якого
під час обшуку було вилучено 3000 грн,
помічених спеціальною фарбою.

Головою Державної митної служби
України в наказі №321-к від 02 березня 2011
року було зазначено, що причинами та
умовами, які сприяли скоєному, стала
відсутність контролю за організацією
роботи підпорядкованих працівників з
боку заступника начальника відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Рава-Руська» ОСОБА_2, який був
визначений старшим зміни, невжиття ним
необхідних заходів щодо безумовного
дотримання законодавства України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції, з рішенням якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
дійшов до обґрунтованого висновку про
те, що видаючи оскаржувані накази,
відповідачі діяли не на підставі та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а упереджено та
нерозсудливо, що є підставою для
визнання протиправними та скасування
спірних наказів в частині щодо
припинення перебування позивача на
державній службі, та поновлення його на
державній службі в митних органах на
займаній посаді.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій виходячи з
наступного.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України, а в частині, що
ними не регулюється, - Законом України
«Про державну службу». Тобто
дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, у тому числі й нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України. Норми Закону України «Про
державну службу» можуть
застосовуватися щодо посадових осіб
митної служби у тій частині, що не
врегульована спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Статуту, оскільки припинення державної
служби на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 зазначеного Закону є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця за порушення
службової дисципліни, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
тому неможливість застосування до
посадової особи митної служби
дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу повинно
бути мотивованим. Розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України визначено види дисциплінарних
стягнень та порядок їх застосування,
чітко врегульована процедура їх
застосування, внаслідок чого
забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Також необхідно враховувати, що у разі
вчинення дисциплінарного
правопорушення, наслідком якого може
бути припинення державної служби за
порушення Присяги або звільнення з
митного органу є санкціями різних
рівнів відповідальності, які не можуть
застосовуватися як альтернативні.
Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли державний
службовець скоїв проступок проти
інтересів служби, який суперечить
покладеним на нього обов'язкам,
підриває довіру до нього як носія
влади, що призводить до приниження
державного органу та унеможливлює
подальше виконання ним своїх
обов'язків. Державний службовець, який
вчинив дисциплінарний проступок, не
може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналогічна правова позиція була
висловлена і Верховним Судом України у
постанові від 21 травня 2013 року у справі
№21-403а12.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги Державної
митної служби України та Львівської
митниці не підлягають задоволенню.
Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року необхідно залишити
без змін, оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної митної
служби України та Львівської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 лютого 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Львівської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області про
визнання протиправними наказів,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
М.М. Заїка

судді:
О.П. Стародуб

І.В. Штульман