Справа № 755/31804/13-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.
Головуючого судді
при секретарі Зелді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду міста Києва
адміністративний позовом ОСОБА_1 до
Інспектора дорожньо-патрульної служби
3 взводу 2 батальйону полку
Дорожньо-патрульної служби управління
державної автомобільної інспекції МВС
України в м. Києві Снігірьова Віктора
Володимировича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення та
закриття адміністративної справи,
ОСОБА_1, звертаючись з адміністративним
позовом до Дніпровського районного
суду міста Києва, як місцевого
адміністративного суду, просила
скасувати постанову про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №233901 від 30 листопада 2013 року, на
підставі якої ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., а
справу про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити, за
відсутністю у її діях події та складу
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, про час та місце слухання
справи повідомлялась належним чином,
подала до суду заяву в якій просила
розглядати справу у її відсутність,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, з підставі викладених у
позовній заяві, та просила її
задовольнити. (а.с. 15)
Відповідач - Інспектор
дорожньо-патрульної служби 3 взводу 2
батальйону полку Дорожньо-патрульної
служби управління державної
автомобільної інспекції МВС України в
м. Києві Снігірьов В.В. в судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, що підтверджується зворотним
поштовим повідомленням про отримання
судового виклику уповноваженою особою
відповідача, про причини неявки суд не
Дослідивши наявні у справі
докази, оцінивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково з наступних
Як підтверджується даними, що
містяться в постанові в справі про
адміністративне правопорушення серія
ПС1 №233901 від 30 листопада 2013 року, яка
винесена Інспектором
дорожньо-патрульної служби 3 взводу 2
батальйону полку Дорожньо-патрульної
служби управління державної
автомобільної інспекції МВС України в
м. Києві Снігірьовим В.В.. встановлено,
що: « 30 листопада 2013 року о 09 год. 30 хв.
водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем
«Хюндай Гетс» д/н НОМЕР_1 по вул.
Столичне шосе, в м. Києві рухалась зі
швидкістю руху 90 км/год., перевищила
встановлену швидкість руху на 30 км/год.
Швидкість вимірювалась приладом
«Трукам» ТС 000798, що стало підставою для
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
скоєння правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.» (а.с.
Відповідно до ст.7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.
Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
Перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, - тягнуть за собою
накладення штрафу від п'ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених
пунктах рух транспортних засобів
дозволяється із швидкістю не більше 60
Як встановлено п. 12.9. ПДР України,
водієві забороняється: а) перевищувати
максимальну швидкість, визначену
технічною характеристикою даного
транспортного засобу; б) перевищувати
максимальну швидкість, зазначену в
пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де
встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на
транспортному засобі, на якому
встановлено розпізнавальний знак
відповідно до підпункту "и" пункту 30.3
Відповідно до вимог ст.251 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (зі змінами внесеними
Законом України від 24.09.2008 року),
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа),
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення ,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів , що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.
Постанова в справі про
адміністративне правопорушення
виноситься уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС з урахуванням
положень статей 34,35 КУпАП з метою
прийняття об'єктивного рішення в
справі.

Як передбачено п.4.2 Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративне правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху за №77 від 26.02.2009 року, до протоколу
про адміністративне правопорушення
долучаються письмові пояснення
свідків правопорушення, у разі їх
наявності.

Відповідно до п.12.6 вищезазначеної
Інструкції визначено, що підставою для
винесення постанови в справі про
адміністративне правопорушення є
матеріали щодо адміністративного
правопорушення, зафіксовані за
допомогою працюючих в автоматичному
режимі спеціальних технічних засобів,
що мають функції фото - і кінозйомки,
відеозапису, засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до статті 245 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
завданнями провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідальності
з законом.

За нормою ст. 256 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначається, серед
іншого, відомості про особу порушника.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка вчинила
адміністративне правопорушення. При
складанні протоколу порушникові
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 Кодексу, про що
робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено вичерпний перелік
обставин, які підлягають обов'язковій
перевірці зі сторони
адміністративного суду в справах
стосовно оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст.71 Кодексу
Адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суб'єкт владних повноважень
повинен надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що постанова в справі про
адміністративне правопорушення серія
ПС1 №233901 від 30 листопада 2013 року,
винесена з порушенням норм
адміністративного законодавства та
вимог Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, затвердженої наказом
МВС України 26.02.2009 року за №77, оскільки
в оскаржуваній постанові не визначено
місце скоєння правопорушення, не
наведено доказів, на яких ґрунтується
висновок посадової особи про
встановлення факту вчинення
правопорушення, відсутнє посилання на
покази свідків, що в цілому свідчить
про відсутність належного
обґрунтування наведених в
оскаржуваній постанові обставин та їх
доведеність допустимими доказами, що
призвели до порушення з боку позивача
п.12.4 Правил дорожнього руху України, та
відповідно є складом правопорушення,
що слугувало підставою для притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності відповідно до ч. 1 ст.
122 Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Згідно статі 252 Кодексу України про
адміністративні правопорушення орган
(посадова особа), що розглядає справу
про адміністративне правопорушення
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

В силу принципу презумпції
невинуватості, діючого в
адміністративному праві, всі сумніви у
винності особи, що притягується до
відповідальності, тлумачаться на її
користь. Недоведена вина прирівнюється
до доведеної невинуватості. За таких
обставин, факт вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП, суд вважає недоведеним.

Оскільки, відповідачем не було вжито
всіх заходів до повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування обставин, що
мали значення для правильного
вирішення справи належним чином, тому
суд вважає доведеним факт
протиправних дій відповідача, як
наслідок є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд діючи в межах заявлених
позовних вимог, проаналізувавши
наведені позивачем доводи на
підтвердження заявлених позовних
вимог, оцінивши наявні у справі докази,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспектора дорожньо-патрульної служби
3 взводу 2 батальйону полку
Дорожньо-патрульної служби управління
державної автомобільної інспекції МВС
України в м. Києві Снігірьова Віктора
Володимировича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення справи
підлягає задоволенню, разом з тим,
оскільки здійснення провадження у
справах про адміністративне
правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, покладено на органи
внутрішніх справ, відповідно до ч.1 ст.
222 Кодексу адміністративного
судочинства України, тому в частині
позовних вимог ОСОБА_1 про закриття
провадження по адміністративній
справі за відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення,
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та
керуючись ст. ст. 7, 222, 251, 252, 256, 268, 288
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, ст.ст. 2, 10, 11, 70, 71, 159, 162,
167 Кодексу Адміністративного
судочинства України , суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспектора дорожньо-патрульної служби
3 взводу 2 батальйону полку
Дорожньо-патрульної служби управління
державної автомобільної інспекції МВС
України в м. Києві Снігірьова Віктора
Володимировича про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення та
закриття адміністративної справи
задовольнити частково.

Постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №233901 від 30 листопада 2013 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122
Кодексу України про адміністративне
правопорушення скасувати.

В інші частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду у справах щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточною і
оскарженню не підлягає.

С у д д я :