Справа № 826/15370/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Григорович
Суддя - доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в місті Києві
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дока
України Т.О.В.» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дока
України Т.О.В.» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості, стягнення коштів з
державного бюджету,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2013 в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати постанову та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Дока
України Т.О.В.» задовольнити в повному
обсязі. Вважає, що постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2013 є незаконною та необґрунтованою,
оскільки судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, ТОВ з іноземними
інвестиціями «Дока Україна Т.О.В.»
зареєстроване як юридична особа, є
платником податку на додану вартість
та суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності.

Згідно з контрактом купівлі-продажу
від 18.01.2013 № ІМ-1/2013, укладеним між
підприємством «Дока Індастрі Гмбх»
(Австрія) та ТОВ з ІІ «ДОКА Україна
Т.О.В.» (Україна), позивач купує новий
опалубковий матеріал та бувший у
використанні, а також його компоненти,
програмне забезпечення та рекламну
продукцію.

На виконання умов даного контракту
позивачем до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України представником
митного брокера ФОП ОСОБА_1 подано
електронні митні декларації від 28.03.2013
№100250000/2013/051781, №100250000/2013/051782,
№100250000/2013/051786 для митного оформлення
товарів «вироби з дерева».

Митна вартість товарів була
задекларована за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

На підтвердження заявленої митної
вартості позивачем подані наступні
документи:

- зовнішньоекономічний
контракт №ІМ-1/2013 від 18.01.2013;

- інвойси №080150684 від
25.03.2013, №080150550 від 22.03.2013, №080150768 від
26.03.2013;

- СМR №59798 від 25.03.2013, №59797
від 22.03.2013, №59856 від 26.03.2013;

- Довідки про
транспортні витрати №28-03/13-1 від 28.03.2013,
№25-03/13-1 від 25.03.2013; №28-03 від 28.03.2013.

За результатами розгляду поданих
документів Київська регіональна
митниця Міністерства доходів і зборів
України направила декларанту
електронне повідомлення, вказавши при
цьому на виявлені у документах
розбіжності. При цього, декларанту було
запропоновано надати наступні
додаткові документи: транспортні
(перевізні) документи, прайс-лист
виробника товару; висновок про
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованою
експертною організацією; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

З даним повідомленням неодноразово
ознайомлено митного брокера ОСОБА_1 та
проведено процедуру консультацій з
ним. Декларант (ОСОБА_1 ) повідомив про
те, що не має можливості надати
перелічені документи, що
підтверджується його особистим
підписом.

У зв'язку з неподанням документів,
митну вартість ввезених товарів було
самостійно скориговано органом
доходів та зборів за шостим (резервним)
методом та прийнято оскаржувані
рішення.

Рішенням про коригування митної
вартості товарів від 28.03.2013
№100250000/2013/600378/2 митну вартість: товару
"вироби з дерева, що використовуються
при складанні будівельної опалубки,
нові Doka Балка виробник «Doka Industri Gmbh»
скориговано на рівні 1,9570 євро/кг.;
товару «вироби з пластмас, що
використовуються при складанні
будівельної опалубки, жорсткі,
виробник «Doka Industri Gmbh» скориговано на
рівні 2,11 євро/кг.; товару «вироби з
пластмас, що використовуються при
складанні опалубки (універсальний
конус 22мм) виробник «Doka Industri Gmbh»
скориговано на рівні 8,9155 євро/кг.

Рішенням про коригування митної
вартості товарів від 28.03.2013
№100250000/2013/600379/2 митну вартість
товарів скориговано:

- товару №1 «вироби з дерева, що
використовуються при складанні
будівельної опалубки, нові. Doka Балка.
Виробник "Doka Industri Gmbh" - на рівні 1,9570
євро/кг;

- товару №2 «вироби з чорних металів
(устаткування та складові частини
збірної опалубки. Нові: Doka стійка для
перекриттів)" - на рівні 3,0850 євро/кг.

У зв'язку з прийняттям вищевказаних
рішень Київською регіональною
митницею Міністерства доходів і зборів
України відмовлено у митному
оформленні товарів за заявленою митною
вартістю у деклараціях від 28.03.2013
№100250000/2013/051781, №100250000/2013/051782,
№100250000/2013/051786 та прийнято картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Імпортовані позивачем товари випущено
у вільний обіг за митними деклараціями
від 29.03.2013 №100250000/2013/051802,
№100250000/2013/051848, №100250000/2013/051799 із наданням
позивачем гарантій відповідно до
частини 7 статті 55 Митного кодексу
України зі сплатою митних платежів
згідно з митною вартістю, визначеною
декларантом, та забезпеченням сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом.

Водночас не погоджуючись з прийнятими
органом доходів і зборів рішеннями, у
межах строку дії гарантій позивач
направив до Київської регіональної
митниці додаткові документи, що
підтверджується листами від 13.06.2013 № 413,
№410, №412.

За результатами їх розгляду Київська
регіональна митниця Міністерства
доходів і зборів України повідомила
про відсутність підстав для перегляду
спірних рішень, про що свідчать листи
від 19.06.2013 №14.1/2-24/739, №14.1/2-24/780,
№14.1/2-11/787.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні адміністративного позову,
дійшов висновку, що рішення Київської
регіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товарів та
картки відмови в прийнятті митної
декларації прийняті відповідачем у
відповідності та у межах чинного
законодавства, а тому підстав для їх
скасування немає.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного
кодексу України (далі - МК України)
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень частини 1 статті 52 МК
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та главою 8.

Частиною 2 статті 52 МК України
передбачено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Перелік документів, які
підтверджують митну вартість товару
визначено статтею 53 МК України.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи:

1) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Стосовно виявлених Київською
регіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України розбіжностей,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Досліджуючи матеріали справи, судом
з`ясовано, що згідно з інвойсом від
22.03.2013 №080150550 загальна вартість партії
товару складає 19494,80 євро. Однак, згідно
копії експортної декларації країни
відправлення від 22.03.2013 №13АТ230000ЕVGNIG35,
вартість товару складає 19949,40 євро.

Згідно з інвойсом від 25.03.2013 №080150684
загальна вартість партії товару
складає 17042,40 євро. Однак, згідно копії
експортної декларації країни
відправлення від 25.03.2013 №13АТ230000ЕVGW62J6,
вартість товару складає 19338.00 євро.

Щодо правомірності витребування
відповідачем у позивача додаткових
документів, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
58 МК України метод визначення митної
вартості товару за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорт,
застосовуються у разі, якщо покупець і
продавець не пов'язані між собою особи
або хоч і пов'язані між собою особи,
однак ці відносини не вплинули на ціну
товарів.

Частиною 16 статті 58 МК України
передбачено, що для цілей цього Кодексу
особи вважаються пов'язаними між собою
у випадках, зазначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з частиною 17 статті 58 Митного
кодексу України особи, одна з яких є
одноосібним агентом, одноосібним
дистриб'ютором чи одноосібним
концесіонером іншої, як би це не
називалося, вважаються пов'язаними для
цілей цього Кодексу, якщо вони
підпадають хоча б під один із
критеріїв, визначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до пункту 4
Угоди про застосування статті VII
Генеральної угоди про тарифи й
торгівлю 1994 року для цілей цієї Угоди
особи вважаються пов'язаними між собою,
тільки якщо, зокрема, будь-яка особа
безпосередньо чи опосередковано
володіє, контролює або утримує 5 чи
більше відсотків випущених акцій, що
дають право голосу, або акцій обох з
них; один з них безпосередньо або
опосередковано контролює іншого.

Як вбачається з матеріалів справи, що
засновником та єдиним володільцем
статутного капіталу позивача є
компанія «Doka Industri Gmbh» (Австрія).

Відповідно до положень частини 18
статті 58 МК України при продажу товарів
між пов'язаними особами вартість
операції береться за основу для
визначення митної вартості оцінюваних
товарів за першим методом, якщо
декларант покаже, що така вартість є
близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: вартості операції при
продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, визначеної
згідно з положеннями статті 62 цього
Кодексу; митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
63 цього Кодексу.

Відповідно до частини 19 статті 58
МК України у разі здійснення
вищезазначених порівнянь враховується
наявна у органу доходів і зборів або
подана декларантом чи уповноваженою
ним особою інформація щодо різниці в
комерційних рівнях продажу, кількісних
показниках, елементах і витратах,
зазначених у частині десятій цієї
статті, та витратах, які понесені
продавцем при продажу, коли продавець і
покупець не пов'язані між собою, і не
понесені продавцем при продажу, коли
продавець і покупець пов'язані між
собою.

З матеріалів справи вбачається, що ні
під час митного оформлення товару ні
під час судового розгляду справи,
позивач не надав інформацію щодо
вартості у країні-екпортері товарів, що
є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам, а
тому вважати, що ціна товару є ринковою,
немає підстав.

Окрім того, позивач не надав на вимогу
органу доходів і зборів розрахунок
ціни (калькуляцію), керуючись листом
фірми «Doka Industri Gmbh» (Австрія) від 28.02.2013,
де зазначено, що калькуляція цін та
вартості виробництва є комерційною
таємницею та не може бути розголошена
третім особам.

Суд апеляційної інстанції з цого
приводу зауважує наступне.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 544 МК України, на
митні органи покладено, зокрема,
завдання щодо здійснення митного
контролю та виконання митних
формальностей щодо товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, у тому числі на
підставі електронних документів
(електронне декларування), за допомогою
технічних засобів контролю тощо.

Відповідно до п.1 ст. 11 МК України,
інформація, що стосується державної
митної справи, отримана митними
органами, може використовуватися ними
виключно для митних цілей і не може
розголошуватися без дозволу суб'єкта,
осіб чи органу, що надав таку
інформацію, зокрема передаватися
третім осбам, у тому числі іншим
органам державної влади, крім випадків,
визначених цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно з п. 3 ст. 11 МК України, за
розголошення інформації, зазначеної у
статті 11 МК України, посадові особи
митних органів несуть
відповідальність згідно із законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що митний орган для здійснення
своїх повноважень, покладених на нього
законом, має право вимагати від
декларантів для перевірки заявленої
митної вартості надання розрахунку
(калькуляції) ціни.

В апеляційній скарзі апелянт звертає
увагу суду на те, що суд першої
інстанції дійшов хибного висновку,
визначивши наданий позивачем прайс -
лист таким, що не відповідає суті прайс
- листа як комерційної пропозиції. Суд
апеляційної інстанції погоджується з
доводами апелянта в цій частині,
оскільки законом не передбачено форми
та обов'язкових відомостей, що мають
зазначатися у прайс-листі. Однак, даний
факт не має суттєвого впливу на
остаточну оцінку судом правомірності
прийнятих відповідачем рішень поряд з
іншими обставинами.

Оскільки суду не надано достатніх та
належних доказів, які підтверджують
заявлену позивачем митну вартість
товарів, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку щодо правомірності
прийнятого рішення та картки відмови
Київською регіональною митницею
Міністерства доходів і зборів України.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
прийнята з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 41, 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дока
України Т.О.В.» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.12.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.