Справа № 107/11788/13-а
Суддя: Біленко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/107/21/14
Керченський міський суд
Автономної Республіки Крим
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року

м. Керч

Керченський міський суд АР
Крим в складі :

головуючого судді -
Біленко Л.В.

при секретарі -
Волкової М.О., Осауленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Керчі адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Мисівської
сільської ради Автономної Республіки
Крим про визнання рішення незаконним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом, мотивуючи вимоги
тим, що отримавши у спадщину після
смерті батька та брата земельну
ділянку в с. Мисове по вул. Піщаній , 6 ,
він в 2011р. подав відповідачу заяву про
надання дозволу на розробку документів
з землеустрою стосовно сусідньої
земельної ділянки за адресою : АДРЕСА_1,
яку впродовж 50-ті років обробляли члени
його сім'ї, але декілька разів в
задоволенні його заяви було незаконно
відмовлено, що визнано Постановами
Керченського міського суду АРК від
20.07.2012р. та від 05.04.2013р. Рішенням
Мисівської сільської ради від 12.06.2013р.
№ 734 йому знову відмовлено в наданні
дозволу на розробку документів з
землеустрою щодо спірної земельної
ділянки на підставі того, що з 01.01.2013р.
набрали законної сили зміни до ст. 24
Закону України «Про регулювання
містобудівельної діяльності».
Вважаючи відмову в задоволенні його
заяви безпідставною, просить Рішення
Мисівської сільської ради від 12.06.2013р.
№ 734 визнати незаконним.

В судовому засіданні позивач та його
представник - ОСОБА_2, діючий на
підставі довіреності, позов
підтримали, надали пояснення по суті
вимог.

Представник відповідача до суду не
з'явився, направивши клопотання про
розгляд справи у відсутності
представника Мисівської сільської
ради АРК.

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, враховуючи відсутність
заперечень на позов з боку відповідача,
дослідивши обставини по справі,
надавши доказам правової оцінки, суд
доходить висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Спір сторін неодноразово вирішувався в
судовому порядку, за результатами
судового розгляду Постановами
Керченського міського суду АРК від
20.07.2012р. та від 05.04.2013р. попередні
Рішення Мисівської сільської ради ,
прийняті за заявою позивача, були
визнані незаконними. (а.с. 6,7,9).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені наведеними
Постановами суду, мають преюдиціальне
значення та не потребують додаткового
доказування.

Судом встановлено, що 03.03.2011р. позивач
звернувся до голови Мисівської
сільської ради АРК з заявою про надання
дозволу на розробку документів з
землеустрою з відводу у власність
земельної ділянки площею 0,0330 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських будівель за
адресою : АДРЕСА_1.

Рішенням 11-ї сесії шостого скликання
Мисівської сільської ради № 403 від
30.12.2011р. в задоволенні заяви відмовлено
у зв'язку з відсутністю Свідоцтва про
право на спадщину та державного акту
попереднього власника на земельну
ділянку з позначками нотаріуса та
державного реєстратора. (а.с.5).
Постановою Керченського міського суду
АРК від 20.07.2012р. зазначене рішення
сільської ради визнано незаконним та
відповідача зобов'язано розглянути
заяву відповідно до вимог ст. 59 ЗК
України. (а.с.6,7).

Рішенням 15-ї сесії шостого скликання
Мисівської сільської ради № 598 від
04.09.2012р. позивачу знову відмовлено в
задоволенні заяви на тих самих
підставах , крім цього в якості
підстави відмови в рішенні з
посиланням на ст. 39 ЗК України
зазначено про відсутність на
генеральному плані спірної земельної
ділянки. (а.с.8). Постановою Керченського
міського суду АРК від 05.04.2013р. зазначене
рішення сільської ради визнано
незаконним та відповідача зобов'язано
розглянути заяву відповідно до ЗК
України. (а.с.9).

На виконання Постанови Керченського
міського суду АРК від 05.04.2013р.
відповідачем в черговий раз розглянуто
заяву позивача та Рішенням 21-ї сесії
шостого скликання Мисівської
сільської ради № 734 від 12.06.2013р.
позивачу знову відмовлено з
задоволенні заяви про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою ,
підставами відмови зазначено наступне
: «у відповідності до ст. 39 ЗК України
використання земель жилої та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту , на якому спірна
ділянка відсутня, а також у зв'язку з
тим, що з 01.01.2013р. набрали чинності зміни
до Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» , а саме
статті 24 , якою визначено, що у разі
відсутності плану зонування чи
детального плану території,
затвердженого у відповідності до вимог
Закону, передання (надання) земельних
ділянок з земель державної та
комунальної власності у власність чи
користування фізичних і юридичних осіб
для містобудівельних потреб
збороняється.» (а.с. 10).

Перевіряючи законність рішення
суб'єкта владних повноважень, яке
оскаржується, суд керується наступним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. За ч. 3 цієї статті у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ст.ст. 69, 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Незважаючи на надіслання
відповідачеві копії позову та доданих
до нього документів, відповідач свого
представника в судове засідання не
направив, жодного заперечення на позов
не надіслав, правомірність та
законність свого рішення не підтвердив
та жодним чином не обґрунтував підстав,
на яких було прийнято рішення, яке
оскаржує позивач. Керуючись наведеними
положеннями ст. ст.69,71 КАС України , суд
розцінює таку позицію відповідача як
відсутність в нього будь-яких
обґрунтувань правомірності свого
рішення та нехтування своїми
обов'язками , встановленими вказаною
правової нормою.

Суд бере до уваги, що дійсно з 01.01.2013р.
частина 3 ст. 24 Закону України «Про
регулювання містобудівельної
діяльності» діє в такій редакції : «У
разі відсутності плану зонування або
детального плану території,
затвердженого відповідно до вимог
цього Закону, передача (надання)
земельних ділянок із земель
державної або

комунальної власності у власність чи
користування фізичним та юридичним
особам для містобудівних потреб
забороняється.» Доводи позивача, що
будь-які зміни в Закон з цієї дати не
вносились, є безпідставними, оскільки
п.п.1 п.1 Прикінцевих положень цього
Закону прямо визначає про набрання
чинності ч.3 ст. 24 Закону саме з 01.01.2013р.

Разом з тим, фактично посилаючись в
своєму рішенні на неможливість
задоволення заяви позивача саме за
причини відсутності плану зонування
або детального плану території,
відповідач не надав суду жодного
доказу про відсутність таких планів .

Крім того, за відповіддю Мисівського
сільського голови, наданою ним на
запит суду, з червня 2010р. до липня 2013р.,
тобто вже під час дії нової редакції ст.
24 вказаного Закону, Мисівською
сільською радою приймались позитивні
рішення про надання дозволів на
розробку проектів землеустрою за
заявами громадян. (а.с.39).

Враховуючи відсутність будь-яких
обґрунтувань з боку відповідача щодо
одночасного ухвалення позитивних
рішень по заявам одних громадян та
відмови позивачу в задоволенні його
заяви, суд вважає, що в даному випадку
відповідачем допущений неоднаковий
підхід до вирішення аналогічних питань
стосовно різних осіб, що є
неприпустимим порушенням принципу
рівності перед законом та запобігання
несправедливої дискримінації ,
визначеного ч. 3 ст. 2 КАС України.

На підставі викладеного суд доходить
висновку, що Рішення 21-ї сесії шостого
скликання Мисівської сільської ради
АРК № 734 від 12.06.2013р. не відповідає
вимогам, передбаченим ст. 2 КАС України,
що є підставою для визнання його
незаконним.

Хоча позивач не заявив вимоги про
скасування Рішення Мисівської
сільської ради , прийнятого за його
заявою та не просив зобов'язати
відповідача розглянути його заяву у
відповідності до закону, суд, керуючись
ч.2 ст. 11 КАС України, вважає за
потрібне вийти за межі позовних вимог
для повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, та ухвалює рішення
про скасування вказаного рішення та
зобов'язання відповідача повторно
розглянути заяву позивача з дотримання
вимог Закону.

Доводи позивача стосовно наявності в
нього права на отримання у власність
спірної земельної ділянки у зв'язку з
тривалим використанням її членами
його родини, суд залишає поза увагою,
оскільки вирішення цього питання
виходить за межі позовних вимог, а
висновки суду про наявність чи
відсутність у позивача права на
отримання у власність конкретної
земельної ділянки є втручання суду в
діяльність колегіального органу -
Мисівської сільської ради на виконання
нею повноважень, наданих Конституцією
та Законами України , що є
неприпустимим з точки зору положень ст.
19 Конституції України.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.
ст.2, 7-12, 69-72, 76-79, 86, 159-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Мисівської сільської
ради Автономної Республіки Крим про
визнання рішення незаконним
задовольнити.

Рішення 21-ї сесії шостого скликання
Мисівської сільської ради Автономної
Республіки Крим № 734 від
12.06.2013р.визнати незаконним та
скасувати.

Зобов'язати Мисівську сільську раду
Автономної Республіки Крим розглянути
на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від
03.03.2011р. про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою з відводу
земельної ділянки , розташованої за
адресою : АДРЕСА_1.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
через Керченський міський суд протягом
десяти днів з дня отримання повного
тексту постанови суду, а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цієї
постанови.

Суддя -