Справа № 806/6040/13-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" лютого 2014 р.
Справа № 806/6040/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Сидорук Р.М. ,

за участю сторін:

від позивача: Забавської С.М., Тичини
Г.В., Поліщук В.М., представників за
довіреностями,

від відповідача: Савицької І.С.,
представника за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"13" грудня 2013 р. у справі за позовом
Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправними
податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради звернувся до
суду з позовом, в якому просив
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 16.08.2013 року №000069222,
№000067222, №000065222, №000066222, №000070222 та №
000068222 в частині нарахування податку на
прибуток за основним платежем в сумі
7549823,00 грн. та штрафних санкцій в
розмірі 3019,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що за результатами
планової виїзної перевірки
комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року,
відповідачем складено акт від 29.07.2013
року № 486/22-2/35343771, в яким зафіксовано
ряд порушень, та за висновками якого
винесені спірні податкові
повідомлення-рішення. Позивач не
погоджується з висновками, викладеними
в акті перевірки та прийнятими на їх
основі рішеннями, оскільки вони
суперечать вимогам чинного
законодавства та не підтверджуються
документально, а тому спірні
податкові повідомлення-рішення просив
скасувати.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов Комунального
підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради задоволено.

Визнано нечинними та скасовано
податкові повідомлення рішення
Житомирської

об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області від
16.08.2013року № №000069222, №000067222, №000065222,
№000066222, №000070222 та № 000068222 в частині
нарахування податку на прибуток за
основним платежем в сумі 7549823,00 грн. та
штрафних санкцій 3019,00грн.

З постановою суду першої інстанції
відповідач не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи слідує, що за
результатами планової виїзної
перевірки комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.03.2013 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року
по 31.03.2013 року інспекторами
Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області 29.07.2013 року
складено акт № 486/22-2/35343771.

Перевіркою встановлено порушення КП
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР, зокрема:

1. Підпункту 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44,
п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п.138.1, п.п. 138.1.1 п. 138.1,
п.138.2, п. 138.8, ст. 138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139,
п.144.1 ст. 144, п.п.146.1.2 п.146.1 ст. 146, п. 150.1 ст.
150, п. 3 підрозділу 4 Розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток всього в сумі 7550228 грн. та
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
всього у сумі 26769 грн..

2. Пункту 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.
198, п.201.1, п.201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК
України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість в сумі 39684 грн.

3. Статті 29 Бюджетного кодексу України,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.02.2011 року № 138 "Про затвердження
порядку відрахування до державного
бюджету частини чистого прибутку
(доходу) державними унітарними
підприємствами та їх об'єднаннями", п. 29
ст. 26 Закону України від 21.05.1997 року №
280/97- ВР "Про місцеве самоврядування в
Україні" та Рішення Житомирської
міської Ради від 03.03.2011 року № 62, в
результаті чого перевіркою
встановлено заниження частини чистого
прибутку ( доходу), що підлягає сплаті
до державного бюджету за результатами
щоквартальної фінансово-господарської
діяльності, всього в сумі 23683 грн.

4. Пункту 287.6 ст. 287 Податкового кодексу
України, внаслідок чого підприємством
занижено податок (плату) за землю
всього в сумі 265147,82 грн.

5. Статті 285, п. 286.2, ст. 286 Податкового
кодексу України підприємством не
подано у встановлені законодавством
терміни до податкового органу
податкові декларації по платі за землю
за 2012 рік та 2013 рік.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 16 серпня 2013
року:

- № 000067222, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 49605,00 грн.,
у тому числі за основним платежем у
розмірі 39684, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 9921,00 грн. (а.с.87);

- № 000068222, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання по
податку на прибуток у розмірі 7553348
грн., у тому числі за основним платежем
у розмірі 7550228 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
сумі 3120 грн. ( а.с. 96);

- № 000070222, яким підприємству зменшено
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 26769,00 грн. ( а.с. 95);

- № 000069222, відповідно до якого КП
"Житомиртеплокомуненерго" збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: частина чистого прибутку
(доходу), у тому числі за основним
платежем в розмірі 23683,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 5921,00 грн. ( а.с. 93);

- № 000065222, яким підприємству
визначено плату за землю в розмірі
331434,78 грн., у тому числі за основним
платежем у розмірі 265147,82 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 66286,96 грн. (а.с. 91);

- № 000066222, яким підприємству
нараховані штрафні (фінансові) санкції
по платі за землю у розмірі 340,00 грн. (
а.с.89);

При прийняті податковим органом
податкового повідомлення-рішення №
000067222 від 16 серпня 2013 року про
нарахування податку на додану вартість
(основного платежу в сумі 39684,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій в сумі
9921,00 грн.) податковий орган виходив з
того, що позивачем безпідставно
включено до складу податкового
кредиту податок на додану вартість з
придбаних основних засобів та ТМЦ на
загальну суму 39684 грн., які отримано у
перевіряємому періоді від осіб, які
мають певні ознаки фіктивності та в
ланцюгах поставок яких не
підтверджено походження товару та
реальність здійснення господарської
діяльності, а саме: 2050 грн. ПДВ з
придбаного у ТОВ "Ангстрем
Контіненталь" двигуна до а/м ЗІЛ; 33020
грн. ПДВ з придбаної у ТОВ "Медіа-Трейд"
оргтехніки; 4282 грн. ПДВ з придбаних у ДП
ФЦ "Техно Ресурс" компенсаторів
сільфонних; 333 грн. ПДВ з придбаних у
ТОВ "Евентус" піску та щебеню.

З матеріалів справи слідує, що позивач
на договірних засадах придбав у ТОВ
"Ангстрем Контіненталь" двигун до
автомобіля ЗІЛ 130 бу 361351 за ціною 12300,00
грн., в т. ч. ПДВ 2050,00 грн. Факт отримання
ТМЦ підтверджується податковою
накладною від 13.06.2012 року №2199 (а.с.130).
Вказаний товар був оприбуткований на
складі підприємства, про що свідчить,
зокрема, наряд-завдання №5, копія якого
міститься в матеріалах справи.

Крім того, між позивачем (покупець) та
ТОВ "Медіа-Трейд" (продавець) укладено
договір купівлі-продажу №МТ 429/1/3-21/12
від 03 січня 2012 року (а.с. 169-170). За
умовами вказаного договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупцеві комп'ютери, оргтехніку,
комплектуючі в асортименті (надалі -
товар) в кількості і за ціною,
зазначеними в рахунку - фактурі
продавця, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити Товар (п. 1.1.
Договору). Також позивачем (покупець)
укладено з ТОВ "Медіа-Трейд" (продавець)
договір поставки №МТ 443/89-21/12 від 03
січня 2012 року (а.с. 168). Відповідно до п.1.1.
Договору продавець зобов'язується
передати покупцеві у власність, а
покупець зобов'язується в порядку та на
умовах, визначених цим Договором
прийняти та оплатити товар на суму 99500,00
грн. Продавець є платником ПДВ та
податку на прибуток на загальних
умовах, передбачених розділом 5 та
розділом 3 Податкового кодексу України
(п.1.2 Договору).

В акті перевірки по вказаному
контрагенту відображено (а.с.20), що у
перевіряємому періоді КП
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР отримано
від ТОВ "Медіа-Трейд" оргтехніки
(комп'ютери, ноутбуки, принтери,
мобільні телефони тощо) згідно
прибуткових накладних на загальну
суму 209534,00 грн., в т. ч. ПДВ. 34922,00 грн.
Податкові накладні на суму ПДВ 33020 грн.
включено до податкового кредиту у
періодах їх оплати. Оплата за
поставлені товари була проведена через
розрахунковий рахунок у повному
обсязі.

Таким чином, податковим органом не
заперечується, що на виконання умов
вище зазначених договорів, позивачем
було придбано у ТОВ "Медіа-Трейд"
товарно - матеріальних цінностей
(оргтехніку), а суму ПДВ у розмірі 33020
грн. в ціні придбаного товару
віднесено до складу податкового
кредиту. Про реальність здійснення
господарських операцій свідчать акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(а.с. 171-173, 176, 177), видаткові накладні
(а.с. 174,175,178) та податкові накладні ( а.с.
179-191).

Також як вбачається з матеріалів
справи, 20 травня 2010 року між позивачем
(покупець) та ДП ІЦ "Техно-Ресурс"
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу № 229/23 (а.с. 127-129).
Відповідно до умов вказаного договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупця товари, згідно п. 1.2
даного договору, а покупець - прийняти
і оплатити такі товари. Згідно п.1.2
Договору найменування товару: а) труби
сталеві електрозварні з
теплогідроізоляцією із
пінополіуретану, зовнішньою оболонкою
із поліетилену, з внутрішнім
антикорозійним покриттям та
приєднаними фітингами; б) труби
попередньо ізольовані
пінополіуретаном з зовнішньою
оболонкою із поліетилену та
комплектуючі вироби до них.

На виконання умов зазначеного договору
позивачем було придбано у ДП ІЦ
"Техно-Ресурс" компенсатор сильфонний
159/250. Підприємством постачальнику
було сплачено 25686,00 грн., в т. ч. ПДВ - 4281,00
грн. Вказану суму ПДВ було включено до
складу податкового кредиту у періоді.
що перевірявся.

Факт отримання зазначеного товару
підтверджується видатковою накладною
від 05 липня 2011 року №РН-0000012, виписаною
позивачем (а.с. 124) та податковою
накладною № 1 від 05.07.2011 року, виписаною
ДП ІЦ "Техно-Ресурс" (а.с. 123). Факт
транспортування товару на
підприємство та його прийняття
підтверджено наявними в матеріалах
справи товарно-транспортною накладною
(а.с.126) та актом здачі - прийняття робіт (
надання послуг) (а.с. 125).

Також, як свідчать матеріали справи, 12
липня 2010 року між позивачем (покупець)
та ПП "Компанія Евентус" (постачальник)
укладено договір поставки №12/07/2010
(а.с.166-167). Відповідно до п. 1.1
зазначеного договору постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, передати у
власність покупцеві щебінь та пісок в
кількості та за ціною, зазначеними в
замовленні, в рахунках-фактурах та
видаткових накладних постачальника, а
покупець зобов'язується в порядку та
на умовах, визначених цим Договором,
прийняти й оплатити товар. Загальна
сума договору складає 480000,00 грн., у т.ч.
ПДВ 20% - 80000,00 грн. та становить суму
вартості усього Товару, поставленого
постачальником та прийнятого
покупцем протягом терміну дії даного
Договору.

По вказаних операціях в акті перевірки
(ст.21акту) зазначається, що КП
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР від ТОВ
"Евентус" отримало піску та щебеню на
загальну суму 53550,00 грн., в т. ч. ПДВ 8925,00
грн. Податкові накладні на суму ПДВ 333
грн. позивачем було включено до
податкового кредиту у періодах їх
оплати.

Виконання договірних відносин
позивача з ТОВ "Евентус"
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковими накладними (а.с.
132-139), виписаними ПП "Компанія Евентус"
видатковими накладними (а.с.
140,143,145,149,151,153,155,157,159,161,164). Крім того,
товарно - транспортні накладні
свідчать про реальність поставок
щебеню та піску на підприємство (а.с.
141-142,144,146,147,148, 150,152,154, 156,158,160 , 162,163,165).

Правила формування податкового
кредиту визначені ст.198 Податкового
Кодексу, відповідно до якої право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій придбання або
виготовлення товарів та послуг. Датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Наявність у позивача належно
оформлених документів, необхідних
відповідно до закону для віднесення
певних сум до валових витрат, не є
безумовною підставою для включення до
валових витрат, якщо податковий орган
доведе, зокрема, що відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності.

Водночас положеннями пункту 201.10 статті
201 ПК України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Крім того, положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК
України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В ході проведення перевірки
відповідач дійшов висновку, що
підприємством порушені вище зазначені
норми законодавства та неправомірно
сформовані показники податкової
звітності у поданих Деклараціях з
податку на додану вартість за період з
01.07.2011 року по 31.03.2013 року. Так, в акті
перевірки (стор. 21-22 акту) зазначається,
що згідно з Системою автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України, між
сумами податкових зобов'язань та/або
податкового кредиту з податку на
додану вартість КП
"Житомиртеплокомунерго" ЖМР та його
контрагентів, встановлено формування
податкового кредиту вищевказаних
постачальників (ТОВ"Ангстрем
Контіненталь", ТОВ"Медіа-Трейд", ДП ФЦ
"Техно Ресурс", ТОВ "Евентус") в ланцюгах
поставок за рахунок СГД з ознаками
фіктивності, сплати податку на додану
вартість по ланцюгах не встановлено.

Підставою таких висновків відповідача
слугували акти перевірок щодо
документального підтвердження
господарських відносин контрагентів
позивача з іншими платниками податків.

З огляду на обставини справи, наявність
первинних документів, що підтверджують
реальність господарських відносин
позивача з контрагентами, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку щодо безпідставності
посилань податкового органу на
відсутність реального здійснення
позивачем в перевіряємий період
господарських операцій з його
контрагентами: ТОВ "Ангстрем
Контіненталь", ТОВ "Медіа-Трейд", ДП ФЦ
"Техно Ресурс", ТОВ "Евентус", оскільки
позивач виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання
відшкодування податкового кредиту, а
наявність первинних документів, в тому
числі виданих зареєстрованим
платником податку на додану вартість
податкових накладних, надавало
позивачу право на формування
податкового кредиту.

Крім того, чинним законодавством
України на покупця товару, послуг -
платника податку не покладено
обов'язку при формуванні податкового
кредиту перевіряти дотримання
постачальниками товару у ланцюгу
постачання вимог податкового
законодавства зі сплати податкових
зобов'язань до бюджету.

Встановлені в судовому засіданні факти
свідчать про правомірність
віднесення підприємством до
податкового кредиту суми ПДВ в розмірі
39684,00 грн., включену в ціну придбаних
товарів по взаємовідносинах з ТОВ
"Ангстрем Контіненталь", ТОВ
"Медіа-Трейд", ДП ФЦ "Техно Ресурс", ТОВ
"Евентус" та протиправність
податкового повідомлення - рішення №
000067222 від 16 серпня 2013 року, яким
позивачу донараховано податок на
додану вартість (основного платежу в
сумі 39684,00 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 9921,00 грн.).

Податкове повідомлення-рішення №000070222
від 16 серпня 2013 року про зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування на суму 26769,00 грн.
прийнято на підставі висновків,
викладених в акті перевірки (стор. 8
акту) про порушення позивачем п.п. 44.1
ст. 44, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п.138.2, п. 138.8, ст. 138,
п.п.139.1.9 п.139.1 ст. 139, п.144.1 ст. 144, п.146.1.2
ст.146, п.150.1 ст.150, п.3 підрозділу 4 Розділу
ХХ Перехідних положень Податкового
кодексу України КП
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР,
внаслідок чого, на переконання
податкового органу, підприємством
безпідставно включено до складу
собівартості реалізованих послуг
нараховану амортизацію по виробничих
основних засобах та проведені
поліпшення виробничих основних
засобів на загальну суму 128280 грн., які
отримано у перевіряємому періоді від
осіб, які мають певні ознаки
фіктивності та в ланцюгах поставок
яких не підтверджено походження товару
та реальність здійснення
господарської операції, а саме: 1026 грн. -
амортизація придбаного у ТОВ "Ангстрем
Контіненталь" двигуна до а/м ЗІЛ; 76209
грн. - амортизація придбаної у ТОВ
"Мадіа-Трейд" оргтехніки; 6420 грн. -
амортизація придбаних у ДП ІЦ "Техно
Ресурс" компенсаторів сільфонних; 44625
грн. - поліпшення основних засобів по
придбаних у ТОВ "Евентус" піску та
щебеню. Таким чином, перевіркою
повноти визначення податку на прибуток
за період з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року
встановлено його заниження всього в
сумі 7550228 та завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток всього в сумі 26769
грн. ( стор. 14 акту).

З матеріалів справи слідує, що на
отримані товарно - матеріальні
цінності (двигун до а/м ЗІЛ) у
перевіряємому періоді підприємство
нарахувало амортизацію та віднесло її
до складу собівартості основних
засобів, які отримало від ТОВ "Ангстрем
Контіненталь" всього в сумі 1026 грн., в т.
ч. за ІV кв. 2012 року в сумі 513 грн. та за І
кв. 2013 року в сумі 513 грн. Також на
отриману від ТОВ "Мадіа-Трейд"
оргтехніку у перевіряємому періоді
позивачем нараховано амортизацію та
віднесено її до складу собівартості
наданих послуг, яка становить 76209 грн., в
т. ч.: 1671 грн. за ІV квартал 2011 року; 4434
грн. за І квартал 2012 року;, 12036 за ІІ
квартал 2012 року; 15639 грн. за ІІ квартал
2012 року; 15639 грн. за ІІІ квартал 2012 року;
20603 за ІV квартал 2012 року; 21826 грн. за І
квартал 2013 року. Крім того КП
"Житомртеплокомуненерго" ЖМР отримано
від ДП ІЦ "Техно Ресурс" компенсатори
сільфонні, на які підприємство
нарахувало амортизацію та віднесло її
до складу собівартості наданих послуг
в сумі 6420 грн. А також отримані від ТОВ
"Евентус" пісок та щебінь підприємство
використало для проведення ремонтів
(поліпшень) основних засобів та
віднесло її до складу собівартості
наданих послуг в межах дозволених 10%
всього в сумі 44625 грн., в т.ч. 22604 грн. за
ІІІ квартал 2011 року та 22021 грн. за ІV
квартал 2011 року.

Вказані факти сторонами не
заперечуються.

З матеріалів справи слідує, що висновок
перевіряючих щодо зменшення позивачем
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 26769 грн. випливає з загальної
суми амортизаційних відрахувань 128280,00
грн., що припадає на перший квартал 2013
року.

Такі висновки податкового органу є
безпідставними з огляду на реальність
здійснення господарських операцій
позивача з вище зазначеними
контрагентами.

Відповідно до п.п. 138.1.1 п.138.1 ст. 138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

У відповідності до п.138.2 ст.138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Абзацом 4 п.138.8 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, в
тому числі амортизації виробничих
основних засобів та нематеріальних
активів, безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139. 1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до абзаців 2 та 4
п.144.1 ст.144 Податкового кодексу України
амортизації підлягають: витрати на
придбання основних засобів,
нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності; витрати на проведення
ремонту, реконструкції, модернізації
та інших видів поліпшення основних
засобів, що перевищують 10 відсотків
сукупної балансової вартості всіх груп
основних засобів, що підлягають
амортизації, на початок звітного року;

Пунктом 146.12 ст.146 Податкового кодексу
України сума витрат, що пов'язана з
ремонтом та поліпшенням об'єктів
основних засобів, у тому числі
орендованих, у розмірі, що не перевищує
10 відсотків сукупної балансової
вартості всіх груп основних засобів на
початок звітного року, відноситься до
витрат того звітного податкового
періоду, в якому такі ремонт та
поліпшення були здійснені.

З огляду на вказане, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
щодо відсутності підстав для зменшення
відповідачем суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 26769,00 грн. та
протиправність винесеного
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № 000070222.

Щодо прийнятого податковим органом
податкового повідомлення №000068222 про
нарахування податку на прибуток
основного платежу в сумі 7550228,00 грн. та
штрафних санкцій в сумі 3120,00 грн. слід
зазначити наступне.

Як вбачається зі зведеної таблиці
розбіжностей по податку на прибуток по
КП Житомиртеплокомуненерго" ЖМР за
період з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року
(Додаток № 11 до акту перевірки ( а.с. 62))
відповідачем до таблиці включено
доходи в сумі 5289 грн.; витрати: на
амортизацію придбаних основних
засобів у ТОВ "Ангстрем Контінекнталь"
на суму 1026 грн., ТОВ "Медіа-Трейд" - 76209
грн., ДП "Техно Ресурс" на суму 6420 грн.,
поліпшення основних засобів ТОВ
"Евентус" у сумі 44625 грн.; разом завищено
собівартості на суму 128280 грн.; інші
витрати- збитки попередніх періодів на
суму 32725447 грн.; всього занижено витрат
на суму 32853727 грн. Також в таблиці
зазначається, що всього занижено
об'єкта оподаткування в сумі 32859016 грн.,
сума заниження податку на прибуток
становить 7550228 грн.

Відповідач дійшов висновку про
заниження позивачем податку на
прибуток в сумі 7550228 грн. на підставі
завищення підприємством собівартості
амортизаційних витрат в розмірі 128280
грн., а також безпідставного включення
позивачем інших витрат - збитків
попередніх періодів на суму 32725447 грн.

Як встановлено судом, причиною
завищення собівартості реалізованих
послуг в сумі 128280,00 грн. слугував факт
нарахування амортизації по виробничих
основних засобах та проведення
поліпшень виробничих основних
засобів, які, на думку перевіряючих,
отримано у періоді, що перевірявся від
осіб, які мають певні ознаки
фіктивності та в ланцюгах поставок
яких не підтверджено походження товару
та реальність здійснення
господарської діяльності. Проте,
твердження відповідача про завищення
собівартості реалізованих послуг в
сумі 128280,00 грн. були спростовані судом
при встановленні правомірності
винесення вище досліджених
податкових повідомлень-рішень.

Щодо включення позивачем інших витрат
- збитків попередніх періодів на суму
32725447 грн., судом встановлено наступне.

В акті перевірки (стор.13) податковим
органом зазначається, що в порушення п.
150.1 ст. 150, п. 3 підрозділу 4 розділу ХХ
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України підприємством у
звітності по податку на прибуток за
ІІ-ІІІ квартали 2011 року та за ІІ - ІУ
квартали 2011 року по рядку 06.6
відображено безпідставно суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попередніх податкових
періодів - 32725447 грн., а саме: за
результатами проведеної попередньої
позапланової документальної перевірки
сума від'ємного значення об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року
зменшена на 3457258 грн. за рахунок
встановлених взаємовідносин з СГД, які
мають ознаки фіктивності, та за ІІ
квартал 2011 року в сумі 29268189 грн. за
рахунок безпідставного відображення
платником у складі витрат від'ємного
значення об'єкта оподаткування
попередніх податкових періодів в сумі
29224789 грн. (в т. ч. 26974576 грн. - від'ємне
значення об'єкта оподаткування за 2010
рік та 2250213 грн. - 80% від суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування за 2009
рік) та в сумі 43400 грн. за рахунок
встановлених взаємовідносин з СГД, які
мають ознаки фіктивності.

Таким чином, відповідач на підставі
матеріалів попередньої перевірки
дійшов висновку, що сума збитків у
розмірі 32725447 не підлягає включенню до
складу витрат звітних податкових
періодів 2011 року (за матеріалами
попередньої перевірки податкові
повідомлення - рішення не приймалися) (
ст. 14 акту).

Відповідно до абз. 1 п. 150.1 ст. 150
Податкового кодексу України, якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками податкового
року є від'ємне значення, то сума такого
від'ємного значення підлягає включенню
до витрат першого календарного
кварталу наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
зазначеного від'ємного значення
попереднього року у складі витрат
таких податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Разом з тим, у відповідності до пункту 3
підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні
положення" Податкового кодексу України
пункт 150.1 статті 150 Кодексу
застосовується: у 2011 році з урахуванням
такого: якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
першого кварталу 2011 року є від'ємне
значення, то сума такого від'ємного
значення підлягає включенню до витрат
другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Отже, до складу валових витрат І
кварталу 2011 року і всього року
підлягали включенню всі суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток, як
ті, які утворились станом на 1 січня 2010
року, так і ті, які виникли протягом 2010
року. Відповідно, розрахунок об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року мав
здійснюватись з обліком у складі
валових витрат цього податкового
періоду всіх сум від'ємного значення,
яке утворилось станом на 1 січня 2010
року, а також протягом 2010 року.

Водночас, до складу валових витрат ІІ
календарного кварталу 2011 року
підлягає включенню сума від'ємного
значення об'єкта оподаткування за І
квартал 2011 року, яка, в свою чергу,
розраховується з обліком у складі
валових витрат І календарного
кварталу 2011 року сум від'ємного
значення, які утворились станом на 1
січня 2010 року, а також тих, які виникли
протягом 2010 року. Надалі розрахунок
об'єкта оподаткування за наслідками
ІІ, ІІ і ІІІ кварталів, ІІ - ІV кварталів
2011 року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення, отриманого
платником податку за І квартал 2011 року,
у складі витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

При цьому податковим законодавством
не передбачено можливості обмежувати
формування витрат ІІ кварталу і в
цілому у 2011 році лише тими сумами
від'ємного значення, які виникли як
результат діяльності саме в І кварталі
2011 року, без урахування не погашених
наростаючим підсумком сум негативного
значення попередніх податкових
періодів, та прямо передбачено право
враховувати у складі валових витрат І
кварталу 2011 року всю суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачем до складу витрат 2-4
кварталів 2011 року правомірно включено
від'ємне значення об'єкту
оподаткування за перший квартал 2011
року.

Крім того, як зазначалось вище за актом
попередньої перевірки від 10.10.2011 року
№ 4465/23-1/35343771, яким сума від'ємного
значення оподаткування за перший
квартал 2011 року зменшена на 3457258,00 грн.
за рахунок встановлених
взаємовідносин з СГД з ознаками
фіктивності податковим органом не
виносились податкові
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення приймається
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків акта перевірки у
порядку, передбаченому статтею 58 цього
Кодексу.

Вказане свідчить про протиправність
дій податкового органу щодо включення
даних попередніх перевірок до
висновків акту від 29.07.2013 року №
486/22-2/35343771, оскільки, на відміну від
податкових повідомлень-рішень, самі по
собі висновки перевірок не породжують
відповідні обов'язки для позивача.

Також слід зазначити, що позивач
просить скасувати податкове
повідомлення - рішення в частині
нарахування податку на прибуток за
основним платежем в сумі 7549823,00 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 3019,00 грн.,
оскільки визнав заниження податку на
прибуток у сумі 405 грн. по простроченій
кредиторській заборгованості у 2012 році
на суму 1929 грн. у зв"язку з чим останнім
сплачено податковий борг по податку
на прибуток основного платежу у сумі
405,00 грн. та штрафну санкцію у сумі 101
грн.

З урахуванням вказаних обставин, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №000068222 в частині
нарахування податку на прибуток за
основним платежем в сумі 7549823,00 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 3019,00 грн. є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Що стосується оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення №
000069222 про нарахування частини чистого
прибутку (доходу), у тому числі за
основним платежем в розмірі 23683,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 5921,00 грн. судом
встановлено наступне.

В акті перевірки, зокрема, зазначається
(ст. 25-27 акту), що за період з 01.07.2011 року
по 31.03.2013 року позивачем задекларовано
частину чистого прибутку (доходу), що
підлягає сплаті до державного бюджету
за результатами щоквартальної
фінансово-господарської діяльності в
сумі 10343000 грн. Перевіркою повноти
визначення частини чистого прибутку
(доходу), що підлягає сплаті до
державного бюджету за вказаний період
встановлено його заниження всього в
сумі 23683 грн., в т.ч. по податкових
періодах: 9 місяців 2011 року в сумі 5684802
грн.; 2011 рік в сумі 23683 грн. Перевіркою
встановлено, що за рахунок завищення
собівартості послуг заниження чистого
прибутку підприємства ( у періодах,
коли підприємство мало балансовий
прибуток у перевіряємому періоді - 9
місяців 2011 р. та 2011 р.) всього в сумі 47366
грн., в т. ч.: 9 місяців 2011 року в сумі 22604;
2011 рік в сумі 47366 грн., що призвело до
заниження суми відрахувань до бюджету
частини прибутку (доходу) всього в сумі
23683 грн. ( 50% від суми чистого прибутку).

Вході проведення перевірки податковий
орган дійшов висновку, що
підприємством порушено ст. 29
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010
року, Постанову Кабінету Міністрів
України від 23.02.2011 року № 138 "Про
затвердження порядку відрахування до
державного бюджету частини чистого
прибутку (доходу) державними
унітарними підприємствами та їх
об'єднаннями", п. 29 ст. 26 Закону України
від 21.05.1997 року № 280/97- ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні" та Рішення
Житомирської міської Ради від 03.03.2011
року № 62, в результаті чого в
деклараціях про доходи занижено
показник рядка "Чистий прибуток" в сумі
47366 грн. за 2011 рік, у зв'язку з чим не
доплачено до місцевого бюджету 23683,00
грн.

Такого висновку податковий орган
дійшов на підставі того, що позивачем
завищено собівартість реалізованих
послуг в сумі 128280 грн. за рахунок
нарахування амортизацій по виробничих
основних засобах та проведення
поліпшень виробничих основних
засобів, які отримано у перевіряємому
періоді від осіб, що мають певні ознаки
фіктивності та в ланцюгах поставок
яких не підтверджено походження товару
та реальність здійснення
господарської діяльності з вище
згаданими контрагентами позивача (ТОВ
"Ангстрем Контіненталь", ТОВ
"Мадіа-Трейд", ДП ІЦ "Техно Ресурс" , ТОВ
"Евентус").

Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 29
Бюджетного кодексу України до доходів
Державного бюджету України
включаються доходи бюджету, за
винятком тих, що згідно із статтями 64, 66,
69 та 71 цього Кодексу закріплені за
місцевими бюджетами. До доходів
загального фонду Державного бюджету
України належать податок на прибуток
підприємств (крім податку, визначеного
пунктом 2 частини першої статті 69 цього
Кодексу).

Пунктом 2 ч.1 ст. 69 Бюджетного кодексу
України визначено, що до доходів
загального фонду місцевих бюджетів, що
не враховуються при визначенні обсягу
міжбюджетних трансфертів, належать
податок на прибуток підприємств та
фінансових установ комунальної
власності. Податок на прибуток
підприємств та фінансових установ
комунальної власності, засновником
яких є Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, обласні, районні,
міські, селищні та сільські ради,
зараховується відповідно до бюджету
Автономної Республіки Крим, обласних,
районних, міських, селищних та
сільських бюджетів.

Пунктом 29 частини 1 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання встановлення для підприємств,
установ та організацій, що належать до
комунальної власності відповідних
територіальних громад, розміру частки
прибутку, яка підлягає зарахуванню до
місцевого бюджету.

Відповідно до рішення Житомирської
міської Ради від 03.03.2011 року № 62 ( з
внесеними змінами від 07.12.2011 р., Рішення
№ 239), ставка відрахувань для
комунальних підприємств та їх
об'єднань по м. Житомиру визначена у
розмірі 50%.

Враховуючи наведене, комунальне
підприємство
"Житомиртеплокомуненерго" вказаних
норм законодавства не порушило,
оскільки, як встановлено судом,
позивачем не було завищено
собівартості послуг в сумі 128280,00 грн.
по взаємовідносинах з ТОВ "Ангстрем
Контіненталь", ТОВ "Мадіа-Трейд", ДП ІЦ
"Техно Ресурс" , ТОВ "Евентус".

Отже, відповідач помилково дійшов
висновку про заниження підприємством
суми відрахувань до бюджету частини
чистого прибутку в сумі 23683 грн., а тому
спірне податкове повідомлення рішення
№ 000069222 про нарахування частини
чистого прибутку в зазначеній сумі та
нарахування відповідних штрафних
санкцій є протиправним та підлягає
скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№000065222, яким позивачу нарахувано плату
за землю в сумі 2651147,82 грн. та штрафні
санкції в сумі 66286,96 грн.. то при
винесенні цього рішення податковий
орган виходив з того, що позивачем
порушено вимоги п. 287.6 ст. 287 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
занижено податок (плату) за землю в сумі
265147,82 грн. (ст. 32 акту).

Відповідно до п. 287.6 ст. 287 Податкового
кодексу України, при переході права
власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок за земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

При цьому податковий орган посилається
на рішення міськвиконкому №610 від
09.08.2007 року від 09.08.2007 року та №653 від
24.09.2009 року, відповідно до яких
комунальне майно, яке педано в оренду
ЖОПТМ "Житомиртеплокомуненерго", як
внесок до статутного фонду передано КП
"Житомиртеплокомуненерго" ЖМР, а саме:
основні засоби, виробничі запаси та
незавершені капітальні вкладення тощо
за залишковою вартістю всього на суму
36468595,83 грн. ( ст. 32 акту)

З огляду на вказане відповідачем
зроблено висновок, що позивач
відповідно до приписів п. 287.6 ст. 287 ПК
України є платником податку (плати) за
земельну ділянку.

Проте такий висновок є хибним з огляду
на таке.

Статтею 269 ПК України передбачено, що
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування відповідно є:
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності (ст. 270 ПК України).

Порядок обчислення плати за землю
регулюється ст. 286 Податового кодексу
України та відповідно до п.286.1
зазначеної статті, підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п.287.1 ст.287 Податкового кодексу
України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

В матеріалах справи відсутні будь-які
дані, що до земельного кадастру внесено
дані про реєстрацію за позивачем права
власності чи користування земельними
ділянками.

Вказане також підтверджується листом
Управління Держземагенства у
Житомирському районі Житомирської
області від 12.11.2013 року № 3081.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.123
Земельний кодекс України від 25.10.2001,
№2768-III (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, далі
ЗК України) надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Водночас, в ч. 1 ст. 124 ЗК України
зазначається, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Згідно ч.3,5 ст. 126 ЗК України право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою. Право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

З аналізу зазначених норм
законодавства слідує, що право
власності та право постійного
користування земельною ділянкою
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації;
право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.

Проте, судом встановлено, що у позивача
відсутні відповідні документи про
право власності (право постійного
користування) на земельну ділянку, яка
знаходиться під отриманими ним
будівлями (відповідно до рішень
виконавчого комітету Житомирської
міської ради № 610 від 09.08.2007 року від
09.08.2007 року та № 653 від 24.09.2009 року).

Крім іншого, податковим органом в
судовому засіданні не надано
беззаперечних доказів наявності
правовстановлюючих документів на
право постійного користування
земельною ділянкою.

Таким чином, відповідач помилково
дійшов висновку, що позивач
зобов"язаний вносити плату за землю,
відтак, податкове повідомлення -
рішення № 000065222 про нарахування плати
за землю в сумі 265147,82 грн. та штрафних
санкцій в сумі 66286,96 грн. є протиправним,
та підлягає скасуванню.

Що стосується податкового
повідомлення рішення №000066222, яким
позивачу нараховано штрафні санкції в
сумі 340,00 грн. за порушення ст.285, п.286.2
ст.286 ПК України, а саме: не подання у
встановлені законодавством терміни до
податкового органу податкових
декларацій по платі за землю за 2012 та 2013
рік, слід зазначити, що відповідно до п.
286.2 ст. 286 ПК України, платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Враховуючи той факт, що позивач не є
платником плати на землю, а тому він
звільняється від обов'язку щодо
подання до податкового органу
відповідної декларації.

Отже, підприємством не порушено вимоги
ст. 285 та п. 286.2 ст. 286 ПК України, а тому
податкове повідомлення - рішення №
000066222, яким позивачу нараховано штрафні
санкції в сумі 340,00 грн. за не подання
звітності є протиправним, та підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, апелянтом не було надано
доказів на підтвердження заявлених ним
вимог, а тому доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Л.В. Кузьменко

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Т.В. Іваненко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "14" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Комунальне підприємство
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради
вул.Київська, 48,м.Житомир,10000

3- відповідачу: Житомирська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області м-н
Перемоги,2,м.Житомир,10014