Справа № 817/4465/13-а
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4465/13-а

13 лютого 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Нор У.М. розглянувши
в порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом

Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Березнівське
відділення)доОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Костопільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Березнівське відділення)
звернулася з адміністративним позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по податку з доходів фізичних осіб в
сумі 450,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що
згідно поданої декларації
громадянином ОСОБА_1 самостійно
відображено обсяг одержаного доходу
від продажу рухомого майна за 2010 рік в
сумі 3000,00 грн. Станом на 29.11.2013 року
відповідачем не сплачено
заборгованість по податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування, в сумі 450,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав клопотання
про розгляд справи без участі
представника податкової інспекції.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, на підставі ч.11 ст. 35 КАС
України вважається повідомленим
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням з відміткою "За
відмовою адресата від одержання", що
повернулося на адресу суду.

У відповідності до вимог ч.6 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
проваджені у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

За наведених обставин, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи за
відсутності представника відповідача
в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву по суті,
дослідивши наявні у справі матеріали,
оцінивши їх в сукупності, перевіривши
їх дослідженими доказами, у
відповідності до норм чинного
законодавства, суд дійшов до висновку,
що позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, ОСОБА_1 подано
декларацію про доходи одержані за 2010
рік, відповідно до якої відповідачем
самостійно відображено обсяг
одержаного доходу від продажу рухомого
майна за 2010 рік в сумі 3000,00 грн. (а.с.3-4).

У відповідності до п.12.1 ст.12 Закону
України від 22.05.2003 року №889-VI "Про
податок з доходів фізичних осіб"
(далі-Закон №889-VI) дохід платника
податку від продажу об'єкта рухомого
майна протягом звітного податкового
року оподатковується за ставкою
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

Згідно п.7.1 ст.7 Закону №889-VI ставка
податку становить 15 відсотків від
об'єкта оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Податковим кодексом України (далі-ПК
України), зокрема п.179.1 ст.179 платник
податку зобов'язаний подавати річну
декларацію про майновий стан і доходи
(податкову декларацію) відповідно до
цього Кодексу.

Як визначено п.179.7 ст.179 ПК України
фізична особа зобов'язана самостійно
до 1 серпня року, що настає за звітним,
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену в поданій нею
податковій декларації.

Визначена у податковій декларації сума
податкового зобов'язання ОСОБА_1 у
встановлений строк сплачена не була.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На вимогу п.59.4 ст.59 ПК України податкова
вимога надсилається (вручається) також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

В зв'язку з несплатою податкового боргу
Костопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Березнівське відділення) для
відповідача надіслано податкову
вимогу форми "Ф" №7 від 04.08.2011 року (а.с.7).

Відповідно до п.5 ст.59 Податкового
кодексу України у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Якщо, згідно з нормами статті 54
Податкового кодексу України, сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом (п. 54.5 ст. 54
Податкового кодексу України).

Податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.36.1 ст. 36, п. 38.1.
ст. 38 ПК України).

Згідно п.п.20.1.18 п.20.1. ст.20 ПК України,
позивач наділений повноваженнями на
звернення до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку. Пункт 95.3 ст. 95
Податкового кодексу України
передбачає, що стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду.

Відповідно до пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК
України органи державної податкової
служби є контролюючими органами щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Підпунктом 41.5 статті 41 ПК України
передбачено, що органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.

Як вбачається з довідки про стан
заборгованості по податкових платежах
перед бюджетами, ОСОБА_1 не сплачено до
бюджету податковий борг з податку на
доходи фізичних осіб у сумі 450,00 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1
(РНОКПП НОМЕР_1) заборгованість по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
450,00 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Нор
У.М.