Справа № 101/6284/13-а
Суддя: Скісов Є. М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АЛУШТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
вул. Леніна, 23, м. Алушта, Автономна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 101/6284/13-а

11 лютого 2014 року
Алуштинський міський суд

в складі

головуючого судді
Скісова Є.М.,

при секретарі
Кузнецовой К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Партенитської
селищної ради м. Алушти АР Крим про
визнання дії протиправними, скасування
рішення Партенитської селищної ради та
зобов'язання виконати певні дії,

за участю представників:

від позивача - представник
позивача ОСОБА_2

від відповідача - представник
відповідача Загородня О.К.

Суть спору: ОСОБА_1 звернулась до
Алуштинського міського суду з
позовними вимогами до Партенитської
селищної ради м. Алушти АР Крим про
визнання дії протиправними,
скасування рішення Партенитської
селищної ради та зобов'язання виконати
певні дії.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 на задоволені
позову наполягав.

Представник відповідача Загородня
О.К. з позовом не погодилась та пояснила
наступне. Приймаючи спірне рішення,
Партенітська селищна рада діяла
відповідно до норм діючого
законодавства. Відповідно до приписів
вказаної норми додання до заяви про
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки графічних
матеріалів, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки -
є обов'язком заявника.

Позивачем до відповідної заяви в
якості графічного матеріалу було
надано малюнок, можливо з Інтернет -
сайту, де пунктірною лінією було
окреслено район знаходження практично
всієї існуючої зони житлової забудови
смт. Партеніт м. Алушта АР Крим з
приблизною площею у 180 гектар. При цьому
в своїй заяві позивач вказала, що
селищна рада має самостійно визначити
земельну ділянку без її погодження.
Норми Земельного кодексу України не
містять в собі визначення поняття
«графічний матеріал», однак цілком
зрозуміло, що це повинен бути малюнок,
або схема з якої було б вочевидь
зрозуміло яку саме земельну ділянку та
її місце розташування бажає одержати
безоплатно у власність позивач. Крім
того, виходячи з приписів ч. 6 ст. 118
Земельного кодексу України, визначити
бажане місце розташування земельної
ділянки має сам заявник, а не
відповідний орган місцевого
самоврядування.

Вислухавши представника позивача,
представника відповідача, дослідивши
письмові докази у справі, суд вважає, що
у задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, суд,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує тим,
що з метою реалізації свого
конституційного і законного права на
отримання земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
звернулась до Партенитської селищної
ради м. Алушти АР Крим з заявою про
видачу земельної ділянки. Проте від
відповідача вона отримала відповідь
відмову в якій було вказано, що вона
повинна буде надати графічні
матеріали на яких буде позначено
бажане місце розташування земельної
ділянки. Дане рішення відповідача вона
вважає незаконним та таким, що підлягає
скасуванню з наступних підстав.

До клопотання додавалось
викопіювання з кадастрової карти (
плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.
Надання інших документів - не
передбачено положенням ч.6 ст. 118 ЗК
України. У відповідності з вимогами ст.
118 ЗК України в поданому клопотанні
визначалась орієнтована площа
земельної ділянки та цільове
призначення, а на графічних матеріалах
було позначено територію
Партенитської селищної ради, в межах
якої вона має бажання отримати
земельну ділянку, без конкретного
місця її зазначення, оскільки ця
інформація відсутня в публічному
доступі, отже і зазначити її вона не має
змоги. Крім того, в клопотанні вона
висловила бажання отримати будь - яку
земельну ділянку без його погодження,
але в межах Партенитської селищної
ради. Тому не маючи іншої можливості
конкретизувати бажану земельну
ділянку вона в клопотанні вказала
свою згоду на отримання будь-якої
земельної ділянки, орієнтованою площею
до 0,10 га в межах Партенитської селищної
ради.

У зв'язку із вищенаведеним, позивач
просить визнати протиправними дії
відповідача в частині відмови в
задоволені її клопотання та скасувати
рішення відповідача від 25.10.2013 року №
38-97 в частині відмови у виділенні їй у
власність земельної ділянки для
індивідуального дачного будівництва
та зобов'язати відповідача винести на
засідання Партенитської селищної ради
подане нею клопотання та розглянути
його у відповідності із законом.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно- правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частина З ст.2 КАС України,
передбачає, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у. межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові особи і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, та принципом рівності усіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом, відповідно до
якого усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1, громадянка України звернулась
до Партенитської селищної ради з
клопотанням від 09 вересня 2013 року у
порядку ст. 118 ЗК України про
визначення без її погодження та
виділення їй земельної ділянки,
орієнтованим розміром до 0,10 га в межах
смт. Партеніт, АР Крим з цільовим
призначенням для індивідуального
дачного будівництва ( а.с.8-9).

Зазначене клопотання було
розглянуте Партенитською селищною
радою 25 жовтня 2013 року на 38 сесії 6- ого
скликання, за результатами розгляду
було прийнято рішення № 38-97 «Про
розгляд заяви громадянки ОСОБА_1 про
передачу їй у власність земельної
ділянки» ( а.с.7).

Зазначеним рішенням було
проінформовано позивача про
необхідність надати на адресу
Партенітської селищної ради
передбачені ст. 118 ЗК України графічні
матеріали, на яких буде зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки.

Згідно ч.6 ст. 118 Земельного кодексу
України, в редакції, що діяла на момент
звернення позивача, громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Виходячи з приписів ч.6 ст.118 ЗК України,
визначити бажане місце розташування
земельної ділянки має сам заявник, а не
відповідний орган місцевого
самоврядування.

Відповідач, розглядаючи клопотання
позивача встановив, що додані нею
матеріали до своєї заяви не є графічним
матеріалом із зазначенням бажаного
місцезнаходження земельної ділянки, у
розумінні вимог ст.118 ЗК України, що є
перешкодою для задоволення клопотання
про надання позивачу безоплатно у
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд на території Партенітської
селищної ради м. Алушти АР Крим.

Із матеріалів справи та пояснень
представника відповідача вбачається,
що позивачем до відповідного
клопотання в якості графічного
матеріалу було надано документ, (а.с. 12),
де пунктирною лінією було окреслено
район знаходження практично всієї
існуючої зони житлової забудови
смт.Партеніт м.Алушти АР Крим, при цьому
позивач просив, щоб селищна рада
самостійно визначала земельну ділянку
без її погодження та зазначає цей
документ графічним матеріалом. Але
діюче земельне законодавство не
уповноважує органи місцевого
самоврядування на визначення та пошук
вільних земельних ділянок для осіб, які
мають бажання отримати землю
безоплатно у власність.

Так як графічний матеріал на якому
позивачем не було зазначено бажаного
місцезнаходження земельної ділянки,
став перешкодою для задоволення
клопотання про передачу безоплатно у
власність земельної ділянки для
відповідних цілей, тому відповідач
прийняв таке рішення, при цьому
посилався на вимоги ст.ст. 12, 118
Земельного кодексу України, ст. 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Відповідно до вимог частини 1 статті 11
КАС України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
КАС України передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене суд не вбачає
підстав для скасування рішення
Партенітської селищної радивід 25.10.2013
року № 38-97, прийняте на 38-й сесії 6-ого
скликання та вважає, що відповідач
належним чином розглянув заяву
позивача, надавши вмотивоване,
ґрунтовне на чинному Земельному
кодексі України рішення.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 14, 19, 124 Конституції
України, ст.ст.2, 81, 116, 118, 121, 122 Земельного
кодексу України, Законом України "Про
місцеве самоврядування", ст.ст.
ст.ст.2,11,17,18,71,94,158-163,167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного
позову ОСОБА_1 до Партенитської
селищної ради

- про визнання протиправним та
скасування рішення № 38-97 від 25 жовтня
2013 року Партенитської селищної ради
38-ої сесії 6-го скликання щодо відмови у
задоволення клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтованою площею
0,10 га для індивідуального дачного
будівництва та

- про зобов'язання Партенитської
селищної ради винести на засідання
найближчої сесії Партенитської
селищної ради та розглянути клопотання
ОСОБА_1 про надання безоплатно у
власність земельної ділянки,
орієнтованою площею 0,10 га для
індивідуального дачного будівництва у
порядку та строки, передбачені статтею
118 Земельного кодексу України та надати
мотивоване рішення за результатами
розгляду вказаного клопотання -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена у
порядку ст.186 КАС України.

Суддя Алуштинського

міського суду
Є.М.Скісов