Справа № 813/740/14
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/740/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючий - суддя Коморний О.І.,
секретар судового засідання -
представник позивача Клак Ю.Г.
представник відповідач не прибув
представник третьої особи Несімка
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом прокурора Городоцького району
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення
Городоцької районної ради Львівської
області, третя особа Голова
Городоцької районної державної
Обставини справи.
Прокурор Городоцького району
Львівської області звернувся 29 січня
2014 року до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
рішення XXVIII позачергової сесії VI
скликання Городоцької районної ради
№527 від 27.01.2014 року «Про недовіру голові
Городоцької районної державної
адміністрації».

Позовні вимоги мотивовані тим, що
спірне рішення прийнято відповідачем з
порушенням Конституції України, Закону
України «Про місцеве самоврядування»
та регламенту Городоцької районної
ради Львівської області. У судовому
засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримав повністю з
підстав викладених у позовній заяві,
просить позов задовольнити.

Відповідач представника до суду не
направив, повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, Голови
Городоцької районної державної
адміністрації, позовні вимоги
підтримав повністю, просить позов
задовольнити

З урахуванням визначених ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
строків розгляду справи, така
відповідно до ч.6 ст. 71 та ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
розглядається на основі наявних
доказів без участі представника
відповідача.

Суд заслухав пояснення представника
позивача та третьої особи, дослідив
подані докази у їх сукупності, та

встановив:

Прокурором Городоцького району
Львівської області 28.01.2014 року винесено
постанову №6 (а.с.45-46) про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
Городоцькій районній раді щодо
дотримання норм Закону України «Про
місцеве самоврядування».

При проведенні перевірки встановлено
прийняття 27.01.2014 року на XXVIII
позачерговій сесії VI скликання
Городоцької районної ради №527 від
27.01.2014 року «Про недовіру голові
Городоцької районної державної
адміністрації» рішення, відповідно до
якого, Городоцька районна рада
керуючись ст.118 Конституції України та
ч.1 п.29 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», вирішила
відкритим (поіменним) голосуванням
висловити недовіру голові районної
державної адміністрації Дунас О.П.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 Кодексу адміністративного
судочинства України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Відповідно до ст.121 Конституції України
на прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що
державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Згідно ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру», підставою
представництва у суді інтересів
держави є: наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави. У
вказаній нормі Закону також
передбачено, що однією із форм
представництва прокурором є звернення
до суду з позовами (заявами, поданнями).

Відповідно до ч.2 ст.60 КАС України,
прокурор здійснює в суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії адміністративного
процесу.

У зв'язку з відсутністю органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
прокурор, відповідно до ст.60 КАС
України, у даному випадку набуває
статусу позивача.

В силу положень ст.23 Закону України
«Про прокуратуру», прокурор може
звернутися до суду і в тому випадку,
якщо подання про усунення виявлених
порушень не вносилося.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про подання прокурором позову
у поряду, спосіб та з підстав
передбачених чинним законодавством.

Україна відповідно до ст. 1 Конституції
України є суверенна і незалежна,
демократична, соціальна, правова
держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України
визначено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ст. 3 Європейської Хартії
місцевого самоврядування, під місцевим
самоврядуванням розуміється право і
реальна здатність органів місцевого
самоврядування регламентувати значну
частину державних справ і керувати нею,
діючи в рамках закону, під свою
відповідальність в інтересах
місцевого населення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Конституція України передбачає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення. Перелік таких питань
визначено у Конституції України та ст.
43 вищевказаного Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Конституційне призначення місцевого
самоврядування полягає в праві
територіальних громад як самостійно,
так і через органи місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах законів.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26.03.2002, яким визначено
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, такі є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
України і законах України. Такої ж
правової позиції дотримувався
Конституційний Суд України і при
прийнятті рішення від 16.04.2009.

Отже органи місцевого самоврядування
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п.29 ч.1 ст. 43. Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях районної, обласної ради
вирішуються питання прийняття рішення
про недовіру голові відповідної
місцевої державної адміністрації;

Згідно ч.1 ст. 72 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцеві державні адміністрації є
підзвітними відповідним районним,
обласним радам у виконанні програм
соціально-економічного і культурного
розвитку, районних, обласних бюджетів,
підзвітними і підконтрольними у
частині повноважень, делегованих їм
відповідними районними, обласними
радами, а також у виконанні рішень рад з
цих питань.

Районна, обласна рада може шляхом
таємного голосування висловити
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації, на підставі
чого Президент України приймає рішення
і дає відповідній раді обґрунтовану
відповідь (ч.2 ст. 72 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»).

Якщо недовіру голові районної,
обласної державної адміністрації
висловили не менш як дві третини
депутатів від загального складу
відповідної ради, Президент України
приймає рішення про відставку голови
місцевої державної адміністрації (ч.3
ст. 72 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Системний аналіз змісту зазначених
вище норм свідчить про те, що
відповідна рада має право шляхом
таємного голосування висловити
недовіру голові місцевої державної
адміністрації саме за результатами
його звіту. Висловлення недовіри не
може бути самостійним, а є похідним від
результатів та оцінки діяльності
голови місцевої державної
адміністрації за звітний період.

Згідно з ч. 3 ст. 46 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
пленарні засідання з часу обрання
голови ради ведуться ним відповідно до
вимог зазначеного Закону та Регламенту
ради.

Пунктом 2 ст. 23 Регламенту Городоцької
районної ради визначено, що винесенню
питання на розгляд засідання ради
передує його підготовка у відповідних
постійних комісіях ради та президії
ради.

Відповідно до п.1 ст. 32 Регламенту
Городоцької районної ради проект
порядку денного сесії ради
узгоджується президією ради та
доводиться до відома депутатів не
пізніше як за три дні до відкриття
чергової сесії.

При цьому відповідно до ст. 28
Регламенту Городоцької районної ради
проекти рішень , інші документи і
матеріали з питань, що виносяться на
розгляд ради подаються постійними
комісіями керуючому справами ради не
пізніше як за 5 днів та доводяться до
відома депутатів, як правило, не
пізніше як за 3 дні до відкриття
чергової сесії.

Судом встановлено, що в порушення
вищевказаних статей регламенту
винесення на розгляд сесії Городоцької
районної ради, яка відбулось 27.01.2014 та
включення до порядку денного питання
«Про недовіру голові Городоцької
районної державної адміністрації
Дунас О.П.» винесено під час проведення
27.01.2014 засідання сесії районної ради
(а.с.9), без обговорення та погодження у
відповідних комісіях.

Також судом встановлено, що рішення
«Про недовіру голові Городоцької
районної державної адміністрації» №527
від 27.01.2014 року прийнято на XXVIII
позачерговій сесії VI скликання
Городоцької районної ради відкритим
(поіменним) голосуванням, що є
порушенням ч.2 ст. 72 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
ч.4 ст.64 Регламенту Городоцької
районної ради, якими встановлено
висловлення недовіри шляхом таємного
голосування.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що відповідні
положення відповідачем дотримані не
були, а отже прийняте Городоцькою
районною радою з порушенням порядку
визначеного Регламентом і Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рішення №527 від 27.01.2014 року
«Про недовіру голові Городоцької
районної державної адміністрації» є
протиправним і підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені фактичні
обставини справи та вищенаведені норми
діючого законодавства, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані, відтак такі підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до положень
ст. 94 КАС України з сторін не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення XXVIII позачергової сесії VI
скликання Городоцької районної ради
№527 від 27.01.2014 року «Про недовіру голові
Городоцької районної державної
адміністрації».

3. Судові витрати з сторін не
стягуються.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 19.02.2014р. о 17:00 год.

Суддя
Коморний О.І.