Справа № 2а-1980/06
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р.
Справа № 876/13266/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Шуптар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Львівській області на додаткову
постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 16.10.2013 р. по справі за
позовом ОСОБА_2 до Львівської виправної
колонії № 48, управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Львівській
області третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Львівській області про зобов'язання
вчинити дії,-

встановив:

03.03.2006 року позивач - ОСОБА_2 подав до
суду адміністративний позов на
загальну суму 79772,86 грн.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 13 грудня 2006 року по справі
№2-а-1980/06 позов задоволено частково та
стягнуто на користь ОСОБА_2 з ЛВК № 48
невиплачені надбавки за безперервний
стаж в КВС 812,54 грн., матеріальну
допомогу в розмірі 3853,06 грн.,
компенсацію за несення служби понад
встановлений законодавством робочий
час 17443,52 грн., компенсацію за форменне
обмундирування 566,32 грн., за несення
служби в нічний час 1272,53 грн., а також
5567,87 грн., компенсацію за затримку
виплати заробітної плати, а всього 29515,83
грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 р.
апеляційні скарги ОСОБА_2 та ЛВК № 48
залишено без задоволення, постанову
Сихівського районного суду м.Львова
від 13.12.2006 р. - без змін.

02.04.2012 року позивачем подано заяву про
ухвалення додаткового судового
рішення, оскільки стосовно однієї із
позовних вимог судом не ухвалено
рішення, а саме не вирішено питання про
розподіл судових витрат, що суттєво
порушує права позивача та просить
стягнути з Державного бюджету судові
витрати пов'язані з аудиторською
перевіркою розрахунків позивача у
розмірі 1000,00 грн. та прибуттям позивача
та його представника до суду, зокрема:
добові в розмірі 420 грн., компенсацію за
відрив від звичайних занять в розмірі
361,16 грн., вартість проїзду в розмірі 501,69
грн., а всього у розмірі 2282,85 грн.

Додатковою постановою Сихівського
районного суду міста Львова від 16.10.2013
р. заяву про ухвалення додатково
судового рішення по справі № 2-а-1980/06 за
позовом ОСОБА_2 до Львівської виправної
колонії №48, підприємства Львівської
виправної колонії №48, управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у Львівській
області про стягнення невиплачених
надбавок, матеріальну допомогу -
задоволено частково. Стягнуто з
Державного бюджету на користь ОСОБА_2
судові витрати у розмірі 583 / п'ятсот
вісімдесят три/ гривні 83 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Львівській області оскаржили його в
апеляційному порядку. Вважають, що
оскаржувана додаткова постанова
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з помилковим застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених у
апеляційних скаргах. Позивач просить
скасувати оскаржувану додаткову
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити вимоги заяви про
стягнення судових витрат в повному
обсязі. Третя особа просить скасувати
додаткову постанову та прийняти нове
рішення, яким заяву позивача про
стягнення судових витрат задоволити
частково.

В обґрунтування апеляційних вимог
ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої
інстанції залишив без розгляду та
задоволення твердження позивача
ОСОБА_2 в судовому засіданні 16 жовтня 2013
року, де позивач заявляв, що друга
справа за позовом ОСОБА_2 до тих самих
відповідачів про стягнення
компенсації за затримку виплати
заробітної плати задоволена, що
являється відшкодуванням із тих самих
позовних вимог. А саме постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року залишено ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 березня 2012 року без змін,. В даній
постанові позовні вимоги задоволені та
стягнуто з Львівської виправної
колонії №48 на користь позивача ОСОБА_2
компенсацію за затримку виплати
заробітної плати в розмірі 23366,56 грн.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
мав проводити розрахунок не з 29515,83 грн.
задоволеної суми по першому позову, а з
сум задоволених по двох позовних
вимогах. Оскільки друга позовна вимога
до Львівської виправної колонії №48 є
складовою першого позову, що і
підтверджується судовими рішеннями та
позовними вимогами.

З огляду на викладене, апелянт просить
скасувати рішення першої інстанції в
тій частині та задовольнити судові
витрати виходячи із суми двох
задоволених позовних вимог: 29515,83грн. +
23366,56 грн. = 52882,39 грн. що у відсотковому
відношенні становить 52882,39 грн. І
79772,86грн * 100 = 66,3 %, а не 37%.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суд
першої інстанції проігнорував
застосування ч.7 ст. 9 КАС України, тобто
за відсутності законодавства про
відшкодування судових витрат аудитора,
суд першої інстанції зобов'язаний був
застосувати аудитора як експерта,
спеціаліста у розумінні з ч.1 ст. 66, ч.1
ст. 67, п.3 ч.3 ст. 87 КАС України.

Таким чином апелянт просить скасувати
рішення першої інстанції та
задовольнити судові витрати щодо
аудиторської перевірки розрахунків в
повному обсязі в розмірі 1000 грн.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Львівській області посилається на те,
що ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30.06.2011р. по
справі 2а-1980/06 заяву ОСОБА_2 про
ухвалення додаткового судового
рішення задоволено частково,
зобов'язано стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2 294,80
грн. судових витрат пов'язаних з
прибуттям до суду.

На виконання вищевказаної ухвали,
05.10.2011р. гр. ОСОБА_1 (за дорученням
ОСОБА_2) звернулася до Територіального
управління державної судової
адміністрації України в Львівській
області із заявою про компенсацію
витрат згідно ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30.06.2011р. За результатами розгляду
вказаної заяви, територіальне
управління підготувало платіжне
доручення №1516 від 21.10.2013р., згідно якого
стягнуто з Державного бюджету України
судові витрати пов'язані з прибуттям до
суду на користь ОСОБА_2

Отже, сума проїзду, яка підлягає
відшкодуванню в розмірі 294,80 грн.,
обрахована відповідно до задоволеної
суми майнових вимог, відшкодована
згідно ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30.06.2011р., а отже не підлягає повторно
відшкодуванню з Державного бюджету
України.

Враховуючи вищенаведене, загальна сума
судових витрат, які необхідно стягнути
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_2 (відшкодування добових
та компенсація за відрив від звичайних
занять) становить 289,03 грн. (двісті
вісімдесят дев'ять гривень три копійки)
відповідно до задоволеної суми
майнових вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційні скарги апелянтів слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Так, статтею 87 КАС України зазначені
види судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.87 КАС України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Згідно ч. 3 ст.87 КАС України до витрат,
пов'язаних з розглядом справи,
належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх
представників, що пов'язані із
прибуттям до суду;

3) витрати, пов'язані із залученням
свідків, спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов'язані з проведенням
огляду доказів на місці та вчиненням
інших дій, необхідних для розгляду
справи.

В силу ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Поряд з цим, до спірних правовідносин
підлягають застосуванню також
Постанова Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27.04.2006 р. № 590, Постанова
Кабінету Міністрів України «Про норми
відшкодування витрат на відрядження в
межах України та за кордон» від 23.04.1999 р.
№ 663 та Інструкція про службові
відрядження в межах України та за
кордон, затверджена наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 р. № 59.

Так, згідно з постановою Кабінету
Міністрів України «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави» від
27.04.2006 р. № 590 витрати на переїзд,
наймання житла, добові компенсуються у
розмірі, що не може перевищувати
встановлені законодавством норми
відшкодування витрат на відрядження.

Варто також врахувати, що правовими
нормами Постанови Кабінету Міністрів
України «Про норми відшкодування
витрат на відрядження в межах України
та за кордон» від 23.04.1999 р. № 663 та
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13.03.1998 р. № 59
(надалі Інструкція) передбачено, що
витрати на проїзд до місця відрядження
і назад компенсуються в розмірі
вартості проїзду повітряним,
залізничним, водним і автомобільним
транспортом загального користування
(крім таксі) з урахуванням усіх витрат,
пов'язаних із придбанням проїзних
квитків і користуванням постільними
речами в поїздах, та страхових платежів
на транспорті. Також компенсуються
витрати на проїзд транспортом
загального користування (крім таксі) до
станції, пристані, аеропорту, якщо вони
розташовані за межами населеного
пункту, де проживає особа або де
знаходиться суд.

В контексті наведеного, колегією
суддів встановлено, що сума майнових
вимог становить 79772,86 грн., а згідно з
постановою суду першої інстанції від
13.12.2006 року по справі №2а-1980/06 та
залишеною в силі ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.05.11 р. - 29515,83 грн., що у відсотковому
відношенні становить 37% та при
проведеному розрахунку судом
складатиме у розмірі від суми 796,49 грн. -
294,80 грн., що підлягає стягненню із
Державного бюджету України.

Щодо відшкодування добових у розмірі
420,00 грн. та компенсації за відрив від
звичайних занять в розмірі 361,16 грн. то
судом першої інстанції вірно
встановлено, що згідно з Інструкції
такі витрати підлягають до виплати в
розмірі згідно з задоволеної суми
майнових вимог та при проведеному
розрахунку судом становить 155,40 грн.
(розмір добових) та 133,63 грн.
(компенсація за відрив від звичайних
занять), що підлягає стягненню з
Державного бюджету України.

Крім того, колегія суддів не бере до
уваги посилання ОСОБА_1, що за
відсутності законодавства про
відшкодування судових витрат аудитора,
суд першої інстанції зобов'язаний був
застосувати аудитора як експерта,
спеціаліста у розумінні з ч.1 ст. 66, ч.1
ст. 67, п.3 ч.3 ст. 87 КАС України, оскільки
ст.87 КАС України передбачений
вичерпний перелік витрат пов'язаних з
розглядом справи а вимоги про
стягнення витрат пов'язаних з
аудиторською перевіркою у розмірі 1000,00
грн. (аудиторські послуги) не
відносяться до судових витрат у
розумінні ст.87 КАС України, а відтак
така вимога є безпідставною та не
підлягає до задоволення.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що із
Державного бюджету України на користь
позивача ОСОБА_2 слід стягнути судові
витрати, а саме: добові в розмірі 155,40
грн., вартість проїзду у розмірі 294,80
грн, компенсації за відрив від
звичайних занять у розмірі 133,63 грн., а
всього 583,83 грн.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 та Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Львівській області залишити
без задоволення, а додаткову постанову
Сихівського районного суду міста
Львова від 16.10.2013 р. по справі № 2а-1980/06 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 17.02.2014
року.