Справа № 816/473/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/473/14

Суддя Полтавського окружного
адміністративного суду Ясиновський
І.Г., розглянувши у письмовому
провадженні справу за
адміністративним позовом Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2014 року Лубенська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, у
розмірі 914,69 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що за відповідачем
рахується відповідний податковий
борг, що виник у зв'язку з несплатою
узгодженого податкового зобов'язання,
тому підлягає стягненню у судовому
порядку.

Сторони явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлені
належним чином; причин неявки суду не
повідомили, заяв чи клопотань до суду
не надали.

Відповідно до положень частини
четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи достатність наданих
сторонами доказів, суд, керуючись
положеннями частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнав за можливе
розглядати справу без участі
відповідача.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Оскільки перешкоди для розгляду справи
у судовому засіданні, визначені
статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, - відсутні, суд
перейшов до розгляду справи у порядку
письмового провадження.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку
зареєстрований як фізична
особа-підприємець та перебуває на
обліку платників податків з 12.12.2012 року.

19 грудня 2012 року відповідачем подано
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування № 8582/М, згідно
якої обрана ставка єдиного податку при
переході на спрощену систему
оподаткування складає 20 % до розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу
України суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку: 1) перша група - фізичні
особи - підприємці, які не
використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень; 2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до пунктів 293.1 статті 293
Податкового кодексу України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки). Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць: для першої групи
платників єдиного податку - у межах від
1 до 10 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати; для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно статті 8 Закону України "Про
державний бюджет України на 2013 рік" від
06.12.2012 № 5515-VI на 2013 рік мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі з 1
січня складає 1147 грн.

Враховуючи викладене, розмір єдиного
податку для фізичних осіб-підприємців
на 2013 рік становить 229,40 грн щомісячно.

Як вбачається із матеріалів справи, за
період з 20.03.2013 по 20.06.2013 за
відповідачем, з урахуванням переплати
в розмірі 2,91 грн, рахується
заборгованість зі сплати єдиного
податку в розмірі 914,69 грн.

01.07.2013 Лубенською ОДПІ проведено
камеральну перевірку відповідача щодо
порушення платником єдиного податку
вимог перебування на спрощеній системі
оподаткування, результати якої
оформлені актом № 05/17-.

Перевіркою встановлено порушення
відповідачем підпункту 299.15.3 пункту 299.15
статті 299 Податкового кодексу України.

За результатами вказаної перевірки
03.07.2013 прийнято рішення № 03/17-,
яким анульовано свідоцтво платника
єдиного податку. Зазначене рішення
направлено відповідачеві та
повернулось з відміткою поштового
відділення "За даною адресою не
проживає".

У зв'язку з несплатою єдиного податку
протягом двох послідовних кварталів за
позивачем рахується заборгованість у
сумі 914,69 грн

В добровільному порядку дана
заборгованість відповідачем не
погашена, докази оскарження рішення в
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Таким чином, сума несплаченого
податкового зобов'язання по єдиному
податку в розмірі 914,69 грн є сумою
податкового боргу.

Відповідно до положень ст. 59
Податкового кодексу України у разі,
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Судом встановлено, що 29.05.2013 Лубенською
ОДПІ сформовано податкову вимогу форми
"Ф" № 29, що направлена відповідачеві та
повернулось з відміткою поштового
відділення "За даною адресою не
проживає", що підтверджується
зворотнім повідомленням про вручення
поштового відправлення, копія якого
наявна у матеріалах справи.

Доказів оскарження відповідачем
податкової вимоги суду не надано.

Враховуючи, що минуло 60 днів з дня
направлення податкової вимоги
відповідачу, а також несплату ним
податкового боргу в установлений
термін в добровільному порядку, суд
вважає, що заявлені суми податкового
боргу підлягають стягненню.

Згідно підпунктів 20.1.19 та 20.1.34 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частин;
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
які його обслуговують, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється для
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Отже, позовні вимоги Лубенської ОДПІ
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 128, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Лубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення коштів задовольнити
повністю.

Стягнути з рахунків фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний
номер НОМЕР_1) у банках, що обслуговують
такого платника податків суму
податкового боргу по єдиному податку у
розмірі 914,69 грн (дев'ятсот чотирнадцять
гривень 69 коп.) шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок № 0011, код
платежу 18050400, одержувач місцевий
бюджет м. Лубни, код одержувача 37710415,
банк одержувача ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Суддя
І.Г. Ясиновський