Справа № 812/627/14
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/627/14

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді Чернявської
Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання
Ігнатович О.А.

та

представників сторін:

від позивача -
Пархоменко В.С. (довіреність від 06.01.2014
№ 47/07-13)

від відповідача -
Амірханян Н.Л. (довіреність від 08.01.2014 №
02/06)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську

справу за адміністративним позовом

управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Луганську

про визнання дій неправомірними,
стягнення виплаченої пенсії ОСОБА_3 по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, в розмірі 914,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2014 року управління Пенсійного
фонду України в Артемівському районі
м. Луганська звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську, в
якому позивач просить визнати дії
відповідача щодо невиплати суми витрат
на виплату пенсії ОСОБА_3 по втраті
годувальника внаслідок нещасного
випадку на виробництві неправомірними
та стягнути виплачену пенсію ОСОБА_3 по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, в розмірі 1066,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ОСОБА_3 з 27 липня 2009 року
отримує пенсію по втраті годувальника -
ОСОБА_4, який помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Управлінням Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська її було включено до списку
осіб, які отримували пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за червень-грудень 2013
року, який щомісячно надсилається
органу Фонду для проведення звірки та
подальшого відшкодування сум пенсій.
Відшкодування сум пенсій та витрат з їх
доставки провадиться відповідно до
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (надалі - Порядок № 5-4/4). Фактично
відповідачем не порушувався
зазначений Порядок № 5-4/4, пред'явлені
акти звіряння були підписані, але без
урахування зазначеної суми. На
підставі цього між позивачем і
відповідачем виник спір щодо
відшкодування понесених витрат. У
даному випадку Порядок № 5-4/4 не
врегульовує спірних відносин, які
виникли між сторонами, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розраховане на
відсутність спору. Аналогічну правову
позицію викладено у постанові
Верховного Суду України від 20 березня
2007 року. Обґрунтування відповідачем
позиції по відмові в прийнятті до
відшкодування суми пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
професійного захворювання, отриманого
на виробництві, є неправомірним,
оскільки таке відшкодування
передбачено законодавством. З огляду
на викладене, позивач просить визнати
дії відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Луганську неправомірними та стягнути з
відповідача на користь управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
спірну суму.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення,
аналогічні викладеним у позові.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
позов не визнало, про що подало
заперечення на адміністративний позов
від 17 лютого 2014 року № 818/06, в яких у
задоволенні позовних вимог просить
відмовити у повному обсязі (арк. справи
32). Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач зазначив таке.

ОСОБА_3 на обліку у відділенні
виконавчої дирекції Фонду в м.
Луганську не перебувала та не
перебуває, так як це не є страховим
випадком. Відповідно до наданих
документів до позовної заяви ОСОБА_3
народилася у ІНФОРМАЦІЯ_1 році. Тобто,
на день смерті її чоловіка ОСОБА_4, а
саме ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_3 не було
повних 46 років і вона не мала права на
будь-які виплати у зв'язку з втратою
годувальника відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
оскільки була працездатного віку та не
перебувала на утриманні померлого
чоловіка. Законом встановлено, що право
на страхові виплати мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а саме жінки, які
досягли 55 років, якщо вони не працюють.
Підстав для відшкодування витрат на
виплату пенсії ОСОБА_3 по втраті
годувальника за рахунок Фонду не має.
ОСОБА_3 досягла пенсійного віку і
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська і,
відповідно, отримує пенсію по втраті
годувальника на загальних підставах
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Оскільки вказаний
випадок не є страховим і відділення
Фонду в м. Луганську ніяких виплат
ОСОБА_3 не здійснювало, то і виплачена
пенсія не підлягає відшкодуванню.

Крім того, судовими рішеннями по
аналогічному спору між позивачем та
відділенням Фонду в м. Луганську
стосовно визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
відшкодувати пенсію ОСОБА_3 по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
ухвалена постанова про відмову у
задоволенні позовних вимог, яка
набрала законної сили.

З огляду на викладене, відповідач
вважає вимоги позивача безпідставними
та такими, що суперечать законодавству.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
задоволення позовних вимог, надав
пояснення, аналогічні викладеним у
запереченнях від 17 лютого 2014 року №
818/06.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року позовну заяву управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську в
частині позовних вимог про визнання
дій неправомірними, стягнення
виплаченої пенсії ОСОБА_3 по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, за
червень 2013 року в сумі 152,34 грн. залишено
без розгляду (арк. справи 38-39).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
отримує в управлінні Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська пенсію по втраті
годувальника - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року внаслідок нещасного
випадку на виробництві (при підготовці
для демонстрації діючого макету
підйомної установки в лабораторії
шахти «Центральная» шахтоуправління
«Луганське» ДХК «Луганськвугілля» був
смертельно травмований), про що
свідчать розпорядження від 17 січня 2014
року № 198054, акт від 11 березня
2000 року № 12 про нещасний випадок на
виробництві форми Н-1 (арк. справи 8-10, 11).

На день смерті ОСОБА_4 його дружині
ОСОБА_3 було не повних 46 років.

Частиною 1 статті 36 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника. Батьки і
чоловік (дружина) померлого, які не були
на його утриманні, мають право на
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36
Закону України від 09 липня 2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105- XIV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105) у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: а) допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; б)
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого; в) щомісяця грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; г) пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; д) пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; є) допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону.

Згідно з вимогами статті 28 Закону № 1105
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку. Зазначені грошові суми
складаються із: 1) страхової виплати
втраченого заробітку (або відповідної
його частини) залежно від ступеня
втрати потерпілим професійної
працездатності (далі - щомісячна
страхова виплата); 2) страхової виплати
в установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Статтею 33 Закону № 1105 встановлено, що у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами, серед іншого,
є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють.

З аналізу зазначених норм Законів
вбачається, що основною умовою
одержання щомісячних страхових виплат
по втраті годувальника є володіння
особою відповідними ознаками:
непрацездатна, знаходилась на
утриманні померлого.

Враховуючи вищевикладене, сплачені
ОСОБА_3 за липень-грудень 2013 року суми
пенсії не є страховими виплатами у
розумінні статті 21 Закону № 1105,
фінансування яких провадиться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків за рахунок коштів цього Фонду.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04 березня 2003 року № 5-4/4
та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697 (надалі - Порядок № 5-4/4), визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

У відповідності із пунктом 4 Порядку №
5-4/4 відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Пунктом 5 Порядку № 5-4/4 визначено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
(далі - відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків) звірку витрат за
особовими справами потерпілих,
складають акт щомісячної звірки витрат
за особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - головні
управління Пенсійного фонду) і
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків).

Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку,
оскільки встановлене ним правило
підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції мають
вирішуватись вимоги про стягнення
спірних сум (зазначену правову позицію
неодноразово висловлювала Судова
палата в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема, в
постанові від 20 березня 2007 року за
результатами перегляду за винятковими
обставинами справи за позовом
управління Пенсійного фонду України у
Великобагачанському районі
Полтавської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Великобагачанському та
Решетилівському районах Полтавської
області про зобов'язання прийняти до
заліку та відшкодування суми та в
постанові від 30 вересня 2008 року за
результатами перегляду за винятковими
обставинами справи за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Яворівському
районі Львівської області про
спонукання до вчинення дій).

Оскільки у судовому засіданні було
встановлено, що на момент настання
страхового випадку (смерть ОСОБА_4, яка
пов'язана з нещасним випадком на
виробництві) ОСОБА_3 не була
непрацездатною та не знаходилася на
утриманні померлого, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат
судом не вирішується, оскільки позивач
та відповідач відповідно до пункту 18
частини 1 статті 5 Закону України від 08
липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір»
від сплати судового збору звільнені.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 18 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 24 лютого 2014 року, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій неправомірними, стягнення
виплаченої пенсії ОСОБА_3 по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, в
розмірі 914,04 грн. відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 24 лютого 2014 року.

Суддя
Т.І. Чернявська