Справа № 2-а-109/07
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К-31967/09

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Болградського районного суду Одеської
області від 02 листопада 2007 року та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2009
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області,
начальника Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області Вершняка Михайла Івановича,
третя особа - Державне казначейство
України про визнання протиправними
окремих положень наказу, відшкодування
моральної шкоди та судових витрат,-

встановила:

У лютому 2006 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, начальника
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області
Вершняка М.І. про визнання незаконним
пункт 3 наказу начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області Вершняка М.І. № 958
від 15 листопада 2005 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності співробітників
міліції» в частині застосування до неї
дисциплінарного стягнення у вигляді
пониження в посаді, стягнення на її
користь моральної шкоди у розмірі 100000
грн., судових витрат у розмірі 1008 грн. 50
коп.

Постановою Болградського районного
суду Одеської області від 02
листопада 2007 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправним пункт 3 наказу
начальника Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області Вершняк М. І. № 958 від 15
листопада 2005 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
співробітників міліції» в частині
застосування до начальника відділення
у справах громадянства, імміграції і
реєстрації фізичних осіб
Ізмаїльського РВ УМВС України в
Одеській області майора міліції ОСОБА_2
дисциплінарного стягнення у вигляді
пониження в посаді.

Стягнуто з Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області на користь ОСОБА_2 1000 грн.
моральної шкоди та 517 грн.
судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05
лютого 2009 року скасовано рішення суду
першої інстанції та прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, позивач просить
судові рішення по справі скасувати, та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення апеляційного суду
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 22 липня 1999 року
Якименко 3.1. обіймала посаду начальника
паспортного відділення Ізмаїльського
РВ УМВС України в Одеській області.

Наказом начальника УМВС України в
Одеській області № 958 від 15 листопада
2005 року за пасивне виконання службових
обов'язків, що виразилося в неналежній
організації роботи підлеглого
підрозділу - відділення у справах
громадянства, імміграції і реєстрації
фізичних осіб Ізмаїльського РВ УМВС
України в Одеській області майор
міліції ОСОБА_2 понижена в посаді.

Наказ начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 958 від 15 листопада
2005 року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
співробітників міліції» надійшов до
Ізмаїльського РВ УМВС України в
Одеській області 28 листопада 2005 року та
був оголошений особовому складу під
розпис 02 грудня 2005 року.

07 лютого 2006 року наказом начальника
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області № 93
було відмінено пункти 2,3, 4, 5, 6 наказу №
958 від 15 листопада 2006 року в тому числі і
в частині притягнення позивачки до
дисциплінарної відповідальності
відповідачем визнаний незаконним і
відмінений наказом № 93.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
вірно зазначив, що на час звернення
позивачки з позовом до суду 22 лютого 2006
року спірний наказ № 958 від 15
листопада 2006 року вже було скасовано
іншим наказом начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області № 93 від 07 лютого 2006
року.

Апеляційним судом також встановлено,
що позивачка фактично не понижувалася
в посаді, їй виплачувалося грошове
утримання у відповідності до займаної
посади та вона в подальшому 09.08.2007 року
була звільнена з роботи- з посади
начальника паспортного відділення
Ізмаїльського РВ УМВС України в
Одеській області на підставі поданого
нею рапорту про згоду на її звільнення
у зв'язку з скороченням штату.

Відповідно до пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 року № 4 Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з

урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Позивачкою не надано доказів завдання
відповідачами їй при винесенні
спірного наказу моральної шкоди.

З наведеного вище вбачається, що суд
апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість позовних вимог
позивача та відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

На підставі викладено, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області Вершняка Михайла
Івановича, третя особа - Державне
казначейство України про визнання
протиправними окремих положень наказу,
відшкодування моральної шкоди та
судових витрат - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :
О.І. Гаманко

Судді:
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній