Справа № 804/2470/14
Суддя: Чорна Валерія Вікторовна
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 лютого 2014 р. Справа № 804/2470/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Чорна В.В.,
перевіривши матеріали
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпропетровське автотранспортне
підприємство 11259» до Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірними дій щодо
складання акту перевірки та
розрахунку, та скасування акту
перевірки № 119 від 20.03.2013 р. - 02.04.2013 р., та
розрахунку від 22.04.2013 р.,-

в с т а н о в и в:

11 лютого 2014 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11259»
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
зазначеним адміністративним позовом, в
якому просить визнати неправомірними
дії державної екологічної інспекції у
Дніпропетровській області в особі
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Баканова О.П. щодо складання акту
перевірки від 20.03.2013 р. - 02.04.2013 р. № 119, та
розрахунку від 22.04.2013 р. розміру
відшкодування збитків в сумі 301 065,6 грн.,
а також скасувати зазначений акт
перевірки та розрахунок.

Перевіривши зміст заявлених позовних
вимог на відповідність вимогам КАС
України, суд дійшов висновку, що вони не
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1
статті 3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Компетенцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ
визначено статтею 17 КАС України.
Зокрема, згідно з пунктом 1 частини 2
цієї статті, компетенція
адміністративних судів поширюється
на спори за фізичних чи юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно -
правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Зі змісту заявлених позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11259»
вбачається, що фактично предметом
оскарження по даній справі є висновки
відповідача, викладені у акті
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства № 119
від 20.03.2013 - 02.04.2013 р., на підставі яких
відповідачем у відповідності до
Методики визначення розмірів шкоди,
зумовленої забрудненням і засміченням
земельних ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища № 171 від 27.10.1997 р. (у редакції
наказу Мінприроди від 04.04.2007 р. № 149),
також здійснено розрахунок збитків,
завданих земельній ділянці.

Натомість, висновки акту перевірки та
розрахунок завданих збитків не є
рішеннями суб'єкта владних
повноважень, що підлягають окремому
оскарженню в порядку
адміністративного судочинства.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», за
результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт.

Відповідно до п. 1.4 розділу 1 «Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства», затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 464 від
10.09.2008 р., акт перевірки - документ, який
фіксує факт проведення планових,
позапланових перевірок суб'єктів
господарювання і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Також, у відповідності до п.п. 1.2, 1.3
Методики визначення розмірів шкоди,
зумовленої забрудненням і засміченням
земельних ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища № 171 від 27.10.1997 р. (у редакції
наказу Мінприроди від 04.04.2007 р. № 149), ця
Методика встановлює порядок
розрахунку розмірів відшкодування
шкоди суб'єктами господарювання та
фізичними особами в процесі їх
діяльності через забруднення земель
хімічними речовинами, їх засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами, і поширюється на всі землі
України незалежно від форм їх
власності. Методика застосовується під
час встановлення розмірів шкоди від
забруднення (засмічення) земель
будь-якого цільового призначення, що
сталося внаслідок несанкціонованих
(непередбачених проектами, дозволами)
скидів (викидів) речовин, сполук і
матеріалів, внаслідок порушення норм
екологічної безпеки у разі зберігання,
транспортування та проведення
вантажно-розвантажувальних робіт,
використання пестицидів і
агрохімікатів, токсичних речовин,
виробничих і побутових відходів;
самовільного розміщення промислових,
побутових та інших відходів.

З аналізу викладених вище положень
нормативно-правових актів вбачається,
що ні акт перевірки, ні розрахунок
завданої шкоди самі по собі не тягнуть
юридичних наслідків для особи, яка
перевірялася, та відносно якої вони
складені, оскільки акт оформлення
результатів перевірки є службовим
документом, а не рішенням суб'єкта
владних повноважень, оскільки без
подальшого прийняття органом
державного нагляду (контролю)
розпорядчого документа щодо усунення
виявлених перевіркою порушень, або
звернення ним до суду для застосування
заходів реагування, визначених
законом, не спричиняє для об'єкта
контролю виникнення будь-яких
обов'язків та юридичних наслідків.
Відповідно, такий акт не породжує
правовідносин, що можуть бути
предметом публічно-правового спору. Те
ж стосується і розрахунку завданої
шкоди, оскільки такий розрахунок є лише
підставою для звернення до суду з
позовом про стягнення збитків.
Відповідно, всі питання щодо його
обґрунтованості вирішуються
господарським судом під час розгляду
справи про стягнення збитків. Сам по
собі розрахунок, без подальшого
подання позовної заяви до суду, не несе
для позивача жодних правових
наслідків.

Зазначений висновок суду
підтверджується також наявними у
справі матеріалами. Зокрема, до
позовної заяви позивачем долучено
копії судових рішень, а саме, рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 27.01.2014 р. у справі № 904/8753/13
за позовом прокурора Індустріального
району м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11259» про
стягнення збитків в сумі 301 065,60 грн., яке
набрало законної сили, та вироку
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 12.07.2013 р. по
кримінальній справі № 202/27414/13-к, яким
заступника директора ТОВ
«Дніпропетровське автотранспортне
підприємство 11259» ОСОБА_2 засуджено за
ч. 1 ст. 239 КК України за забруднення
земель відходами, шкідливими для
довкілля, внаслідок порушення
спеціальних правил, що створило
небезпеку для довкілля та призвело до
заподіяння збитків в сумі 301 065,60 грн., що
визначено розрахунком розміру
відшкодування збитків від 22.04.2013 р.

Отже, вимоги позивача про скасування
акту перевірки, та вимоги про
скасування розрахунку розміру
відшкодування збитків не є предметом
самостійного оскарження в порядку
адміністративного судочинства. Те ж
стосується і похідних від них вимог про
визнання протиправними дій
відповідача щодо складання акту
перевірки, та розрахунку відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України,
суд відмовляє у відкритті провадження
в адміністративній справі, якщо заяву
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Крім того, суд зазначає, що позивачем
пропущено встановлений законом
шестимісячний строк звернення до
адміністративного суду, а належних
доказів на підтвердження поважності
причин його пропуску до матеріалів
позовної заяви не надано.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по
адміністративній справі № 804/2470/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпропетровське
автотранспортне підприємство 11259» до
Державної екологічної інспекції у
Дніпропетровській області про
визнання неправомірними дій щодо
складання акту перевірки та
розрахунку, та скасування акту
перевірки № 119 від 20.03.2013 р. - 02.04.2013 р., та
розрахунку від 22.04.2013 р.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя

В.В. Чорна