Справа № 2а-19/07/1413
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/10136/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М., В.М.,

Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Миколаївській області на постанову
Казанківського районного суду
Миколаївської області від 9 листопада
2007 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Миколаївській
області (далі - ТУ ДСА в Миколаївській
області), треті особи - Міністерство
фінансів України, Державне
казначейство України, Новобузький
районний суд Миколаївської області,
про визнання бездіяльності
неправомірною та стягнення сум
матеріального забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
нарахування та виплати матеріального
забезпечення та стягнути з ТУ ДСА в
Миколаївській області 3477 грн 27 коп.
матеріального забезпечення.

В обґрунтування вимог зазначала, що
працює в Новобузькому районному суді
Миколаївської області на посаді
старшого секретаря та є державним
службовцем. Головою цього ж суду у 2006
році видавалися накази, якими позивачу
було встановлено щомісячну надбавку в
розмірі 50% посадового окладу з
врахуванням надбавки за ранг,
щомісячну премію в розмірі 25%
середньомісячної заробітної плати та
матеріальну допомогу на
соціально-побутові потреби у розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Проте зазначені доплати їй не
виплачувалися, у зв'язку з чим у
відповідача виникла перед нею
заборгованість, яку вона просила
стягнути.

Постановою Казанківського районного
суду Миколаївської області від 9
листопада 2007 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність
ТУ ДСА в Миколаївській області по не
нарахуванню та невиплаті
матеріального забезпечення ОСОБА_2 за
2006 рік. Стягнуто з відповідача на
користь позивача заборгованість по
матеріальному забезпеченню в сумі 2550
грн.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалене ним судове
рішення та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами встановлено, що відповідно до
наказів голови Новобузького районного
суду Миколаївської області від 27 січня
2006 року №4 «Про встановлення надбавки»
та від 18 жовтня 2006 року №45 «Про
внесення змін до наказу №2 від 10 січня
2006 року «Про встановлення
надбавки», ОСОБА_2 з 1 січня 2006 року
встановлено надбавку за високі
досягнення у праці та за виконання
особливо важливої роботи у розмірі 50%
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг.

Наказами голови Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 29 червня 2006 року №21, від 29 серпня 2006
року №29, від 28 липня 2006 року №26, від 31
травня 2006 року №16, від 27 квітня 2006 року
№12, від 29 березня 2006 року №7, від 24
лютого 2006 року №6, від 27 січня 2006 року
№5, від 4 січня 2006 року №1, від 27 жовтня
2006 року №48 «Про преміювання апарату
суду», позивача було премійовано за
січень - жовтень 2006 року у розмірі 25%
місячної заробітної плати.

Вказані накази були своєчасно
направлені до Управління, вони ніким не
оскаржені, не скасовані, а тому є
обов'язковими для виконання.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про державну службу» оплата праці
державних службовців повинна
забезпечувати достатні матеріальні
умови для незалежного виконання
службових обов'язків, сприяти
укомплектуванню апарату державних
органів компетентними і досвідченими
кадрами, стимулювати їх сумлінну та
ініціативну працю. Заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Скорочення бюджетних асигнувань не
може бути підставою для зменшення
посадових окладів, надбавок до них та
фінансування інших, передбачених цим
Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Частина 2 статті 125 Закону України «Про
судоустрій України» (чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачає, що Державна судова
адміністрація України є центральним
органом виконавчої влади, що здійснює
організаційне забезпечення діяльності
судів загальної юрисдикції, а також
інших органів та установ судової
системи відповідно до цього Закону.

Державна судова адміністрація України
діє на підставі Положення «Про
Державну судову адміністрацію
України», затвердженого Указом
Президента України № 182/2003 від 3 березня
2003 року.

Згідно з пунктом 3 Положення «Про
Державну судову адміністрацію
України», одним із основних завдань
Державної судової адміністрації
України є здійснення матеріального і
соціального забезпечення суддів та
працівників судів.

При задоволенні позовних вимог судами
зроблений правильний висновок про те,
що посилання відповідача на
відсутність коштів не може бути
підставою для відмови у задоволенні
вимог позивача.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують вказаних висновків
судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Миколаївській
області залишити без задоволення.

Постанову Казанківського районного
суду Миколаївської області від 9
листопада 2007 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський

Судді
В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко