Справа № 161/19345/13-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/23/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м.Луцьк
Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовною заявою Управління
соціального захисту населення
Ратнівської районної державної
адміністрації до ОСОБА_1 про стягнення
суми сплаченої тимчасової допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Управління соціального захисту
населення Ратнівської районної
державної адміністрації звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
суми сплаченої тимчасової допомоги. В
обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що Управлінням
соціального захисту населення
Ратнівської районної державної
адміністрації з 01 вересня 2011 року по 31
серпня 2013 року ОСОБА_2, призначено
виплату тимчасової допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів на неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що
виконавчий лист Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17.09.2008 року про стягнення
аліментів з батька ОСОБА_1 не
виконується. За цей період ОСОБА_2 було
виплачено зазначену допомогу у розмірі
8 235,60 гривень. Відповідно до довідки,
виданої Другим відділом ДВС Луцького
МУЮ 09.09.2013 року № 1737 ОСОБА_1 було
сплачено аліментів у серпні 2013 року 400
гривень. Зазначена обставина свідчить
про можливість ОСОБА_1 утримувати
дитину.

Просить стягнути з відповідача на
користь держави суму сплаченої
тимчасової допомоги.

Дослідивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
заявлений позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до пункту 2 Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину
або місце проживання їх невідоме
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 лютого 2006 року
№ 189 тимчасова допомога призначається
у разі, коли рішення суду про стягнення
аліментів з одного з батьків не
виконується у зв'язку з ухиленням від
сплати аліментів або відсутністю у
боржника коштів та іншого майна, на які
за законом може бути звернено
стягнення; один з батьків перебуває під
арештом, слідством, на примусовому
лікуванні, у місцях позбавлення волі,
якого визнано в установленому порядку
недієздатним, а також перебуває на
строковій військовій службі; місце
проживання (перебування) одного з
батьків не встановлено.

Відповідно до п. 2 Порядку призначення
та виплати тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання їх невідоме затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 лютого 2006 р. № 189 виплата
тимчасової допомоги припиняється у
разі добровільного виконання рішення
суду особою, зобов'язаною сплачувати
аліменти.

Судом при розгляді справи встановлено,
що 22.09.2011 року, 26.03.2012 року, 28.09.2012 року,
21.03.2013 року ОСОБА_2 звернулася до органу
праці та соціального захисту населення
Ратнівської РДА із заявами про
призначення їй тимчасової державної
допомоги на утримання дітей, батьки
яких ухиляються від сплати аліментів,
не мають можливості утримувати дитину
або місце проживання їх невідоме (а.с.
14-21).

Також судом встановлено, що рішеннями
Ратнівської РУСПЗН про призначення
допомоги сім'ям з дітьми від 29.09.2011 року,
05.04.2012 року, 05.10.2012 року, 27.03.2013 року
ОСОБА_2 була призначена тимчасова
допомога (а.с. 10-13).

Також встановлено, що в період часу з
29.12.2008 року по 29.12.2012 року відповідач
перебував у місцях позбавлення волі
(а.с. 36).

Також встановлено, що в період часу з
01.01.2013 року по 31.07.2013 року відповідачем
взагалі не сплачувались аліменти
ОСОБА_2, так як відповідач в цей період
часу не був працевлаштований. А тому
допомогу було виплачено позивачем.

Також встановлено, що у серпні 2013 року
ОСОБА_1 було сплачено на користь ОСОБА_2
аліменти у сумі 400 гривень згідно
рішення суду, що підтверджується
довідкою Другого відділу ДВС Луцького
МУЮ від 09.09.2013 року № 1737 (а.с. 11).

Таким чином ОСОБА_2 не було повідомлено
позивача про виникнення обставин для
припинення тимчасової допомоги.
Оскільки з жовтня 2013 року позивачем
було припинено ОСОБА_2 виплату
тимчасової допомоги з її вини, так як
вона не повідомила позивача про
отримання аліментів від відповідача.

Також встановлено, що обов'язок
повідомлення про виникнення обставин
для припинення тимчасової допомоги
зобов'язаний повідомити одержувач
коштів. Однак одержувачем коштів даної
вимоги виконано не було. Оскільки в
період часу з 29.12.2008 року по 29.12.2012 року
ОСОБА_1 перебував в місцях позбавлення
волі і тому не мав можливості
сплачувати аліменти, то позивач
правомірно проводив виплату ОСОБА_2
такої допомоги.

Однак у серпні 2013 року відповідачем
сплачено 400 гривень аліментів. Таким
чином в період часу з вересня 2013 року
будь-які підстави для виплати ОСОБА_2
тимчасової допомоги відсутні.

Також встановлено, що тимчасова
допомога, яка виплачувалась ОСОБА_2 в
період часу з січня 2013 року по серпень
2013 року включно в сумі 2 904 гривень
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
позивача.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що будь-які правові
підстави для стягнення тимчасової
допомоги з відповідача в період часу з
29.12.2008 року по 29.12.2012 року відсутні, так
як він відбував покарання у місцях
позбавлення волі. При цьому тимчасова
допомога, яка виплачувалась ОСОБА_2 в
період часу з січня 2013 року по серпень
2013 року включно в сумі 2 904 гривень
підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь
позивача. Так як у серпні 2013 року
відповідачем було сплачено ОСОБА_2 400
гривень аліментів. Таким чином в період
часу з вересня 2013 року будь-які
підстави для виплати ОСОБА_2 тимчасової
допомоги відсутні. А тому за таких
обставин, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позову.

Керуючись постановою Кабінету
Міністрів України від 22 лютого 2006 р. №
189 «Про затвердження Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину
або місце проживання їх невідоме», ст.
ст. 94, 128, 158-164 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Управління соціального захисту
населення Ратнівської районної
державної адміністрації до ОСОБА_1 про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Луцьк Волинської області,
на користь Управління соціального
захисту населення Ратнівської
районної державної адміністрації - 2 904
гривень надміру виплаченої тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх не відоме.

В решті позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Луцький міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
В.В. Ковтуненко