Справа № 2-а-3679/09
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року м.
Київ К/9991/2141/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дрогобицькому районі Львівської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Дрогобицькому районі Львівської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 2 листопада 2010 року,-

у с т а н о в и л а :

У травні 2009 року позивач звернувся із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що є пенсіонером за віком, має статус
дитини війни, а відтак має право на
перерахунок пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» від 18 листопада 2004
року №2195-ІV (далі Закон №2195-ІV).

Посилаючись на те, що вимоги Закону
№2195-ІV не виконані, а його звернення про
збільшення пенсії залишено без
задоволення, просив зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії за 2006-2008 роки.

Постановою суду першої інстанції
позов задоволено частково.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 2 листопада 2010 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову, якою позов задоволено частково,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок і виплату позивачу
підвищення до пенсії в порядку статті 6
Закону №2195-ІV, у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з 22 травня по 31 грудня
2008 року, в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та відмовити в позові.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною 3 статті 211
Кодексу адміністративного судочинства
України підставами касаційного
оскарження є порушення судом норм
матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи частково
позов апеляційний суд, на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що з дня
набрання рішенням Конституційного
Суду України 22 травня 2008 року №10рп-2008
чинності, до спірних правовідносин
підлягає застосуванню стаття 6
зазначеного Закону №2195-ІV, у редакції
даного періоду.

Суд до спірних правовідносин
правильно застосував положення статті
6 Закону №2195-ІV, статтю 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції
спірного періоду), з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10рп-2008.

Рішення суду відповідає дійсним
обставинам справи та нормам
матеріального і процесуального права,
судовій практиці, доводи касаційної
скарги його висновків не спростовують,
такі ґрунтуються на помилковому
трактуванні правових норм, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дрогобицькому районі Львівської
області відхилити, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 2 листопада
2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.