Справа № 249/6312/13-а
Суддя: Пархоменко І. О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 249/6312/13-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Пархоменко І.О.,

при секретарі
Лисенко Л.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2,
представника відповідача
Головіної Н.Л.,

третьої особи
ОСОБА_4,

представників третіх осіб
Фурашової С.Ю.,

ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Шахтарської міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, Управління Держземагенства
Шахтарського району в Донецькій
області про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Шахтарської міської ради,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05
жовтня 2006 року придбала будинок з
господарськими спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
НОМЕР_2 на підставі договору
купівлі-продажу. 10.10.2010 року позивач
звернулась до Шахтарської міської ради
з заявою про передачу у власність
земельної ділянки. Заява залишилась
без відповіді. З устних відповідей
посадових осіб позивач зрозуміла, що їй
не надали дозволу на виготовлення
технічної документації, оскільки
приватизація земельної ділянки сусіда
- ОСОБА_4, за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_3,
була проведена з порушенням закону.
Вказала, що комісія, яка розглядала її
заяву, не вивчила всі
правовстановлюючі документи.
Шахтарська міська рада зобов'язана
була вирішити спір про межі земельних
ділянок. Внаслідок протиправних дій
відповідача позивачу спричинена
моральна шкода, яка полягає в
приниженні її людської гідності,
позивач змушена захищати свої права.
Моральну шкоду позивач оцінює в 36000 грн.
Просила визнати дії відповідача по
розгляду її заяв неправомірними,
зобов'язати відповідача виконати дії
по встановленню правомірності видачі
державного акту не землю № 1991 від 21.03.1998
року, стягнути з відповідача у
відшкодування моральної шкоди в сумі
36000, 00 грн.

Ухвалою Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 15.01.2014 року
до участі у справі у якості третіх осіб
були залучені: ОСОБА_4 та Управління
Держземагенства Шахтарського району в
Донецькій області.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, суду пояснила, що в
2006 році вона купила будинок. В 2010 році
вирішила приватизувати землю. ОСОБА_4
відмовився підписувати акт про
узгодження меж. Вона звернулась до
суду з позовом про визнання державного
акту ОСОБА_4 недійсним. Потім ОСОБА_4
звертався з вимогами про знос кухні.
Вважає дії відповідача незаконними, бо
незаконно була проведена приватизація.
Пояснила, що моральна шкода спричинена
їй, бо виданий державний акт ОСОБА_4.
Пояснити чому саме 36000грн у
відшкодування моральної шкоди не може,
таку суму вказав її представник.
Просила задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі..

Представник позивача, діюча на
підставі довіреності від 24.01.2013 року, у
судовому засіданні надала заяву про
уточнення позовних вимог, суду
пояснила, що просить визнати дії
відповідача при розгляді заяв позивача
про приватизацію земельної ділянки та
про наведення межі неправомірними,
зобов'язати відповідача виконати дії
по встановленню правомірності видачі
державного акту на землю № 1991 від 21.03.1998
рок (а саме: зобов'язати відповідача
розглянути належним чином питання про
приватизацію землі ОСОБА_4), скасувати
його (а саме: рішення про приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_4), стягнути з
відповідача у відшкодування моральної
шкоди 36000, 00 грн. Позивач звернулась до
відповідача с заявою про приватизацію
11.10.2010 року, с заявою про встановлення
межі - 02.12.2010 року і також були інші
заяви про встановленні межі, однак дат
звернення назвати не може. Суму в 36000
грн у відшкодування моральної шкоди
рахувала виходячи з мінімальної
заробітної плати. Просила задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, діюча на
підставі довіреностей № 02-22/2536 від
16.08.2013 року та № 02-22/6065 від 30.12.2013 року, у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала, суду пояснила, що Шахтарська
міська рада стосовно позовних вимог
щодо визнання дій відповідача при
розгляді заяв позивача незаконними,
вважає, що це питання повинно
розглядатись в порядку цивільного
судочинства, оскільки відповіді на
листи та заяви не є рішенням або
розпорядженням органу місцевого
врядування. Після надання відповідей,
будь-які рішення Шахтарської міської
ради та її виконавчих органів або
розпорядження міського голови в межах
своєї компетенції не видавалися.
Позивач не надає жодного доказу
протиправності дій відповідача.
Стосовно встановлення законності
видачі державного акту та його
скасування, то перелік підстав
припинення права власності на земельну
ділянку визначений ст. 140 ЗК України.
Так, підставами припинення права
власності на земельну ділянку є:
добровільна відмова власника від права
власності на земельну ділянку; смерть
власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця; відчуження
земельної ділянки за рішенням
власника; звернення стягнення на
земельну ділянку на вимогу кредитора;
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності та для
суспільних потреб; конфіскація за
рішенням суду; не відчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами
без громадянства України. Вказаний
перелік є вичерпним. Отже, такої
підстави припинення права власності на
земельну ділянку, як скасування
рішення органу виконавчої влади, на
підставі якого було видано державний
акт на право власності на земельну
ділянку, ЗК України не передбачено.
Позивач, звертаючись до суду із позовом
про відшкодування моральної шкоди,
повинен був зазначити, в чому полягає
ця шкода, якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачу, з
яких міркувань вона виходила,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами про порушення її законних
прав і заподіяну моральну шкоду це
підтверджується. Просила відмовити в
задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
суду пояснив, що коли він приватизував
свою ділянку позивачка не мешкала за
адресою, просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_6,
діючий на підстав угоди від 23.01.2014 року
та свідоцтва НОМЕР_1 про право на
заняття адвокатською діяльністю, в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, суду пояснив, що позовні вимоги
є безпідставними і такими, що не
підлягають задоволенню. В позовній
заяві вимоги є незрозумілими. Крім
того, в своїй позовній заяві позивач
посилається на ст. 79-1 ЗК України, однак
на момент видачі державного акту 23.01.1998
року вказана стаття була відсутня,
кадастрові номери на землю не
присвоювались. Позивач вказує, що судом
був встановлений факт незаконної
видачі державного акта, однак не
наводить жодних доказів у
підтвердження своїх вимог. Просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник третьої особи
Управління Держземагенства
Шахтарського району в Донецькій
області Фурашова С.Ю., діюча на підставі
довіреності від 22.08.2013 року , позовні
вимоги не визнала, суду пояснила, що
приватизація земельної ділянки ОСОБА_4
була проведена на підставі закону. На
той час для приватизації потрібно було
надати акт узгодження меж та технічний
паспорт. Ці документи ніким не
скасовані. Просила відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог
і на підставі наданих особами, які
брали участь у справі, доказів,
встановлено наступні обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

Із заяви ОСОБА_1 від 11.10.2010 року
вбачається, що остання зверталась до
Шахтарської міської ради з приводу
передання у власність земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_2.

Із заяви ОСОБА_1 від 02.12.2010 року
вбачається, що остання зверталась до
міського голови з приводу наведення
межі.

З листа виконавчого комітету
Шахтарської міської ради № П-628-1.1 від
30.11.2012 року вбачається, що земельні
ділянки по АДРЕСА_1, НОМЕР_4 та НОМЕР_3
належать їх мешканцям на підставі
державних актів на право власності на
земельні ділянки. Правовстановлюючі
документи на земельну ділянку позивача
відсутні, земельна ділянка не
приватизована. Позивачці роз»яснено
умови приватизації її земельної
ділянки.

З листа виконавчого комітету
Шахтарської міської ради № П-829/1.1.1 від
28.01.2011 року вбачається, що звернення
позивача з приводу встановлення межі
розглянуто. Встановлено наступне:
земельна ділянка по АДРЕСА_1, НОМЕР_3
перебуває у власності ОСОБА_4
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю. На час
обстеження зазначених земельних
ділянок, межові знаки, які б вказували
на місцезнаходження земельної ділянки
ОСОБА_4 відсутні. У зв'язку з чим
остаточно визначити проходження межи
між присадибними ділянками
домоволодінь НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_1
не можливо. Для вирішення питання
погодження меж спірної межі, необхідно
відновити раніше встановлені межі
земельної ділянки по АДРЕСА_1, НОМЕР_3 у
відповідності до Державного акту на
право приватної власності на землю
серії ДН № б/н та їх закріплення
межовими знаками.

З повідомлення Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» № 44 від 15.06.2011
року вбачається, що працівниками
Шахтарського районного відділу був
проведений замір земельної ділянки по
АДРЕСА_1, НОМЕР_2. Головною складовою
технічної документації із землеустрою
щодо посвідчення права на земельну
ділянку є кадастровий план земельної
ділянки та безпосередньо план
земельної ділянки, на яких вказуються
суміжні землекористувачі, дані про
яких беруться з акту встановлення та
узгодження меж, який підписується
сусідами земельної ділянки за вказаною
адресою по всій межі земельної ділянки.
Про необхідність отримання акту
встановлення та узгодження меж
земельної ділянки детально було
роз'яснено письмово ОСОБА_1 на її
звернення від 24.11.2010 року. До
теперішнього часу від ОСОБА_1
необхідного акту отримано не було.

Відповідно до повідомлення
Шахтарської міської ради № 02-16/3232 від
22.11.2010 року заява позивача щодо
безоплатного оформлення та видачі
державного акту розглянута,
повідомляється наступне : громадяни,
які отримали у користування земельну
ділянку після набрання чинності ЗК
України (01.01.2002 року), виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку, здійснюють за власні
кошти. Заява зареєстрована 11.10.2010 року.
Землекористувачу рекомендовано
звернутися в землевпорядну
організацію для виготовлення
технічної документації.

З повідомлення виконавчого комітету
Шахтарської міської ради № П-628-1.1 від
13.11.2012 року вбачається, що звернення
позивачки з приводу встановлення межі
розглянуто і їй повідомлено, що після
одержання всіх необхідних матеріалів
буде здійснено виїзд на земельну
ділянку.

Згідно рішення виконкому Шахтарської
міської від 21.01.1998 року №21 та списка
громадян ОСОБА_4 виданий державний акт
на право приватної власності на землю.

З архівної довідки № 02-08/4617 від 01.11.2013
року вбачається, що матеріали до
рішення виконавчого комітету
Шахтарської міської ради народних
депутатів від 21 січня 1998 року № 21 в
документах до протоколу № 1 засідання
виконавчого комітету Шахтарської
міської ради народних депутатів від 21
січня 1998 року не значаться. Відповідно
до Положення до рішення виконкому
міської ради народних депутатів № 21
від 21.01.1998 року ОСОБА_4 значиться в
списку громадян на отримання державних
актів.

З договору купівлі-продажу від 02.10. 1971
року вбачається, що ОСОБА_4 придбав
будинок з господарськими спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
НОМЕР_3.

З акту від 12.12.1997 року вбачається що
були встановлені та узгоджені межі
земельної ділянки ОСОБА_4

Відповідно до Державного акту про
право приватної власності на землю
серія ДН ОСОБА_4 належить на праві
приватної власності земельна ділянка,
що розташована на території
Шахтарської міської ради. Землю
передано на підставі рішення виконкому
Шахтарської міської від 21.01.1998 року №21
для будівництва та обслуговування
житлового будинку та ведення
особистого підсобного господарства.

З повідомлення Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» № 69 від 26.11.2011
року вбачається, що працівниками
Шахтарського районного відділу були
проведені землевпорядні роботи. Без
перешкод була прокладена межа із
ділянкою № 32. У зв»язку з тим, що
будівлі жилого дому та сараю, що
зведені на ділянці НОМЕР_2 перетинають
межу, виконати роботи виносу в натурі
межі земельної ділянки за існуючим
державним актом на ділянку НОМЕР_3 -
неможливо.

З договору від 31 травня 1956 року
вбачається що між відділом
комунального господарства виконкому
Шахтарської районної ради та ОСОБА_9
було укладено договір про безстрокове
користування земельною ділянкою.

Ухвалою Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 17.02.2012 року
позовну заяву ОСОБА_1 до Шахтарської
міської ради, третя особа ОСОБА_4, про
визнання рішення Шахтарської міської
ради від 21.01.1998 року №21 незаконним,
визнання державного акту на землю № 1991
від 21.03.1998 року незаконним залишено без
розгляду.

З повідомлення начальника
Шахтарського МВ вбачається, що
відносно ОСОБА_4 було складено
адміністративний протокол.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного
Кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.118 Земельного
Кодексу України рішення органів
виконавчої влади та органів
місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Відповідно до ч.10 ст.118 Земельного
Кодексу України відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду.

Відповідно до ч.2 ст.158 Земельного
кодексу України виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного
кодексу України, органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ч. 5 ст. 158 Земельного
кодексу України, у разі незгоди
власників землі або землекористувачів
з рішенням органів місцевого
самоврядування, органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів спір
вирішується судом.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень при розгляді заяв
позивача про приватизацію земельної
ділянки та встановлення меж діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством,
і не порушив права та законні інтереси
позивача.

У межах спірних відносин способом
реалізації відповідачем владних
управлінських функцій, як суб»єктом
владних повноважень є рішення.
Правові наслідки для позивача створює
саме рішення суб»єкта владних
повноважень. Відповідь на заяву
позивача про приватизацію, заяви про
встановлення меж відповідачем були
надані, роз»яснена необхідність
надання потрібних документів,
здійснення деяких дій позивачем для
вирішення питання про приватизацію та
встановлення межі по суті. Рішення про
відмову органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у
власність, про відмову про
встановлення меж або залишення
клопотаннь без розгляду не виносилось.

За таких підстав вимоги позивача про
визнання дій відповідача при розгляді
заяв позивача про приватизацію
земельної ділянки та про наведення
межі неправомірними є такими, що
задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги
зобов'язати відповідача виконати дії
по встановленню правомірності видачі
державного акту не землю № 1991 від 21.03.1998
рок (а саме: зобов'язати відповідача
розглянути належним чином питання про
приватизацію землі ОСОБА_4), скасувати
його (а саме: рішення про приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_4) з наступних
підстав.

Відповідно до ст.17 Земельного кодексу
України, який був чинним на момент
приватизації ОСОБА_4 своєї земельної
ділянки, передача земельних ділянок у
колективну та приватну власність
провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.
Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди
передати земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність. Ради народних депутатів
розглядають у місячний строк
зазначені заяви і матеріали та
приймають відповідні рішення.

Питання про приватизацію земельної
ділянки ОСОБА_4 відповідачем було
розглянуто і винесене відповідне
рішення № 21 від 21.01.1998 року. Рішення
винесене з дотриманням норм діючого
законодавства, тому підстави для
скасування відсутні.

Відповідно до ст.129 Конституції
України, ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст.11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього кодексу.

У судовому засіданні ані ОСОБА_1, ані її
представником не надано жодних доказів
того, що діями відповідача позивачці
спричинено моральну шкоду. Ані
позивач, ані її представник навіть не
змогли пояснити в чому саме полягає ця
шкода і чому саме 36000 грн просять
стягнути.

Таким чином, вимоги про відшкодування
моральної шкоди задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.118,158 Земельного Кодексу
України,ст. ст. 158, 159, 160, 162 КАС України,
суд,-

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Шахтарської міської ради, треті особи:
ОСОБА_4, Управління Держземагенства
Шахтарського району в Донецькій
області про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
І.О.Пархоменко