Справа № 2а-14357/12/2670
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Головань О.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2013 року про закриття
провадження за заявами в частині,
ухвалу окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2013 року про
накладення штрафу і постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 серпня 2013 року та
апеляційну скаргу Територіальної
державної інспекції з питань праці у м.
Києві на ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2013 року про накладення штрафу і
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року було задоволено
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявами в
порядку ст. 267 КАС України.

Ухвалою окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 листопада 2012 року
було закрито провадження за її заявами
в частині вимог про визнання
недійсними актів перевірок.

Ухвалою окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 листопада 2012 року
було накладено штраф на відповідача у
розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2013 року було частково
задоволено заяву позивача про визнання
неправомірними дій Територіальної
державної інспекції з питань праці у м.
Києві, вчинених на виконання постанови
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями позивач та відповідач подали
апеляційні скарги. Позивач просить
скасувати ухвали та постанову суду від
12 листопада 2012 року та задовольнити її
заяви в повному обсязі. Відповідач
просить скасувати ухвалу про
накладення штрафу та постанову від 12
листопада 2012 року та відмовити в
задоволенні заяв ОСОБА_2 Свої вимоги
сторони обґрунтовують тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
заяв позивача.

Під час судового засідання представник
позивача підтримала свої апеляційні
скарги та просила суд їх задовольнити з
підстав, викладених в них. Також
представник позивача заперечувала
проти апеляційних скарг відповідача.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримала свої апеляційні
скарга та просила суд відмовити в
задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві - залишити без
задоволення, а ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2013 року про закриття
провадження за заявами в частині,
ухвалу окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2013 року про
накладення штрафу і постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 серпня 2013 року - залишити
без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у лютому 2013 року
ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про
визнання протиправною бездіяльності
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві щодо відмови у
виконанні постанови окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року.

У травні 2013 року позивач подала заяву
про визнання протиправною перевірки
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в ПАТ «Київгаз»
від 19 березня 2013 року і скасувати акт
перевірки Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві від
19 березня 2013 року № 26-06-05/224.

Також у травні 2013 року ОСОБА_2 подала
заяву про визнання листа
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві від 07 грудня 2012
року № 26/05-05/1367 неналежним виконанням
постанови окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 листопада 2012 року,
накладення штрафу на начальника
інспекції та встановлення строку для
подачі звіту про виконання судового
рішення.

В липні 2013 року позивач подала заяву
про визнання перевірки, яка
проводилася відповідачем у період з 17
по 27 червня 2013 року, неналежним
виконанням окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року, накладення штрафу на
начальника інспекції та встановлення
строку для подачі звіту про виконання
судового рішення.

Також у липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із заявою про визнання
протиправною перевірки додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в ПАТ «Київгаз»
з 17 по 27 червня 2013 року і скасувати акт
перевірки від 27 червня 2013 року №
26-06-05/663.

За результатами розгляду сказаних заяв
було постановлено ухвалу від 12 серпня
2013 року про закриття провадження в
частині скасування актів перевірки
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві від 19 березня 2013
року № 26-06-05/224 та від 27 червня 2013 року №
26-06-05/663, а також ухвалу від 12 серпня 2013
року, якою на начальника інспекції було
накладено штраф у розмірі десяти
мінімальних заробітних плат.

Крім того, окружним адміністративним
судом м. Києва було ухвалено постанову
від 12 серпня 2013 року, якою визнано
протиправною бездіяльність
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві щодо відмови у
виконанні постанови окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року згідно звіту про
виконання постанови від 18 січня 2013 року
та неповного виконання постанови
згідно звіту від 16 квітня 2013 року.

Приймаючи рішення про закриття
провадження за заявами ОСОБА_2 в
частині вимог про скасування актів
перевірки від 19 березня 2013 року №
26-06-05/224 та від 27 червня 2013 року № 26-06-05/663
суд першої інстанції виходив з того, що
зазначені акти не є
нормативно-правовими актами чи
правовими актами індивідуальної дії,
не створюють прав та обов'язків для
позивача або інших осіб, а тому не
можуть бути предметом оскарження в
адміністративному суді.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

У ч. 1 ст. 2 КАС України визначено в
якості завдань адміністративного
судочинства, зокрема, захист прав та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

За змістом вказаної норми судовому
захисту підлягають право та інтерес,
який був порушений суб'єктом владних
повноважень.

Разом з тим, судом встановлено, що
оскаржувані акти перевірки не містять
обов'язкових для позивача приписів,
вказівок, вимог, зобов'язань тощо та
безпосередньо не впливають на права та
інтереси ОСОБА_2

В актах перевірки від 19 березня 2013 року
№ 26-06-05/224 та від 27 червня 2013 року №
26-06-05/663 лише зафіксовані дії посадової
особи Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві, що
були вчинені під час проведення
перевірок.

Обґрунтовуючи свої вимог про
скасування вищевказаної ухвали суду
від 12 серпня 2013 року представник
позивача послалася на те, що зазначені
акти є актами індивідуальної дії, адже
встановлюють відсутність порушень
законодавства про працю, про які йшлося
в скарзі-повідомленні про злочин від 09
квітня 2012 року та заяві від 25 травня 2012
року. Також позивач вважає, що на
підставі зазначених актів прокуратура
може помилково встановити відсутність
кримінальних та інших правопорушень з
боку ПАТ «Київгаз».

Вказані доводи представника позивача
колегія суддів вважає
необґрунтованими, адже, як було
зазначено раніше, самі по собі акти
містять лише виклад дій, вчинених
перевіряючим, та обставин,
встановлених під час перевірки. А тому
належним способом захисту прав ОСОБА_2,
які на її думку були порушені під час
проведення перевірок ПАТ «Київгаз», є
оскарження дій чи бездіяльності
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
позивача не спростовують висновки суду
першої інстанції, викладені в ухвалі
від 12 серпня 2013 року про закриття
провадження, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Приймаючи рішення про накладення
штрафу на начальника інспекції у
розмірі десяти мінімальних заробітних
плат суд першої інстанції виходив з
того, що дії, вчинені на виконання
постанови суду від 12 листопада 2012 року,
та описані в звіті про виконання
судового рішення від 16 квітня 2013 року,
свідчать про неповне виконання
судового рішення.

Колегія суддів вважає, що при винесенні
вказаної ухвали суд першої інстанції
надав правильну правову оцінку діям
відповідача, описаним звіті про
виконання судового рішення від 16
квітня 2013 року та визначив розмір
штрафу, який є співрозмірним із
допущеною ним бездіяльністю.

Згідно ч. 2 ст. 267 КАС України за
наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови, штраф у розмірі
від десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат.

Відповідач свої вимоги про скасування
ухвали суду від 12 серпня 2013 року
обґрунтував тим, що він вчинив дії,
спрямовані на виконання постанови суду
від 12 листопада 2012 року, а саме - провів
перевірку, за результатами якої
складено акт від 19 березня 2013 року №
26-06-05/224.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, зазначений акт містить
відомості про проведення лише одного з
питань, що були викладені в
скарзі-повідомленні про злочин від 09
квітня 2012 року та заяві від 25 травня 2012
року. У зв'язку з цим акт від 19 березня
2013 року № 26-06-05/224 свідчить про неповне
виконання відповідачем постанови суду
від 12 листопада 2012 року.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правомірно наклав
штраф на керівника Територіальної
державної інспекції з питань праці у м.
Києві та вірно визначив його розмір.

Представник позивача вважає ухвалу
суду від 12 серпня 2013 року в частині
накладення штрафу неправомірною,
оскільки в ній не зазначено чіткої суми
(цифрами та прописом), що підлягає
стягненню з керівника Територіальної
державної інспекції з питань праці у м.
Києві.

Колегією суддів встановлено, що в
ухвалі суду від 12 серпня 2013 року
зазначено всі дані, необхідні для
обчислення розміру накладеного штрафу.
У випадку, якщо зазначене судове
рішення є незрозумілим для позивача,
він не позбавлений можливості
звернутися до суду із заявою про його
роз'яснення.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
скасування ухвали суду від 12 серпня 2013
року в частині відмови в накладенні
штрафу за заявою від 07 лютого 2013 року
позивач послалася на те, що
відповідачем не було вчинено жодних
дій, спрямованих на виконання
постанови суду від 12 листопада 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що
Територіальна державна інспекція з
питань праці у м. Києві листом від 17
січня 2013 року № 26/04-05/68 направила до
суду звіт про виконання постанови суду
від 12 листопада 2012 року, у якому
зазначила про відсутність підстав для
проведення повторної перевірки ПАТ
«Київгаз».

За змістом ч. 2 ст. 267 КАС України
заходами реагування суду на
невиконання відповідачем судового
рішення можуть бути як встановлення
нового строку для подачі звіту про
виконання судового рішення, так і
накладення штрафу на керівника
суб'єкта владних повноважень.

За результатами оцінки звіту,
направленого листом від 17 січня 2013 року
№ 26/04-05/68, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що встановлення нового
строку для подачі звіту про виконання
судового рішення є достатнім заходом
реагування на бездіяльність
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві.

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують зазначеного висновку
суду першої інстанції.

Підставою для відмови в накладенні
штрафу за заявою від 16 липня 2013 року
стало те, що перевірку ПАТ «Київгаз» у
червні 2013 року було здійснено не на
виконання ухвали суду про
встановлення нового строку для подання
звіту про виконання судового рішення.

Зазначені доводи суду першої інстанції
відповідають ч. 2 ст. 267 КАС України та не
спростовані представником позивача.

Приймаючи рішення про визнання
протиправною бездіяльність
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві щодо відмови у
виконанні постанови окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року згідно звіту про
виконання постанови від 18 січня 2013 року
та неповного виконання постанови
згідно звіту від 16 квітня 2013 року суд
першої інстанції виходив з того, що
звіт від 18 січня 2013 року свідчить про
те, що перевірка ПАТ «Київгаз» на
виконання постанови суду від 12
листопада 2012 року не проводилася
взагалі, а згідно звіту від 16 квітня 2013
року є доказом того, що перевірку було
здійснено лише щодо одного з питань,
порушених ОСОБА_2 в скарзі-повідомленні
про злочин від 09 квітня 2012 року та заяві
від 25 травня 2012 року.

Доводи апеляційної скарги
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві про те, що нею
були вчинені всі дії, віднесені до
компетенції державної інспекції з
питань праці, не знайшли свого
підтвердження. Зокрема, такі доводи
спростовуються подальшими діями
відповідача щодо проведення перевірки
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в ПАТ «Київгаз»
з 17 по 27 червня 2013 року, результати якої
оформлені актом перевірки від 27 червня
2013 року № 26-06-05/663.

Свої вимоги про скасування постанови
суду від 12 серпня 2013 року в частині
відмови у задоволенні вимог про
визнання протиправною перевірки
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в ПАТ «Київгаз»
з 17 по 27 червня 2013 року представник
позивача обґрунтувала тим, що суд
першої інстанції неправомірно
обмежився встановленням того, що
відповідач провів перевірку всіх
питань, викладених у
скарзі-повідомленні про злочин від 09
квітня 2012 року та заяві від 25 травня 2012
року, які належать до компетенції
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві, та зазначив
перелік питань, перевірка яких
виходить за межі повноважень
інспекції.

На думку представника ОСОБА_2 суд
першої інстанції зобов'язаний був
також дослідити зміст акту перевірки
від 27 червня 2013 року № 26-06-05/663 та надати
правову оцінку викладеним в ньому
обставинам.

Згідно ч. 9 ст. 267 КАС України
особа-позивач, на користь якої ухвалено
постанову суду, має право подати до
суду першої інстанції заяву про
визнання протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року було задоволено
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві та зобов'язано
відповідача розглянути по суті
звернення позивача від 09 квітня та 25
травня 2012 року і провести перевірку
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в ПАТ «Київгаз»
за дорученням прокуратури Печерського
району м. Києва.

З акту перевірки від 27 червня 2013 року №
26-06-05/663 вбачається, що доручення
прокуратури Печерського району м.
Києва щодо розгляду по суті звернень
позивача від 09 квітня та 25 травня 2012
року і проведення перевірки додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в ПАТ «Київгаз»
були виконані в повному обсязі.

Надання правової оцінки висновкам акту
перевірки від 27 червня 2013 року № 26-06-05/663
під час розгляду заяви про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених відповідачем
на виконання судового рішення,
виходить за межі повноважень суду,
наданих ст. 267 КАС України.

Як було вірно зазначено судом першої
інстанції позивач не позбавлена
можливості оскаржити дії
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві, вчинені під час
перевірки, проведеної 27 червня 2013 року,
шляхом звернення до адміністративного
суду з позовом в загальному порядку.

Таким чином, доводи апеляційних скарг
ОСОБА_2 та Територіальної державної
інспекції з питань праці у м. Києві не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 12
листопада 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Територіальної державної інспекції з
питань праці у м. Києві - залишити без
задоволення, а ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2013 року про закриття
провадження за заявами в частині,
ухвалу окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2013 року про
накладення штрафу і постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 серпня 2013 року - залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_2
та Територіальної державної інспекції
з питань праці у м. Києві - відмовити.

Ухвалу окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2013 року про
закриття провадження за заявами в
частині, ухвалу окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
серпня 2013 року про накладення штрафу і
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 серпня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 11
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.