Справа № 2а-1385/11
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/30589/12

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМороз Л. Л.,
Стрелець Т. Г.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника відповідача
Рудої Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області на постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 25 серпня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, він
посилався на положення Закону України
від 9 квітня 1992 року № 2262-XII «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби» (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 2262-XII), накази
Міністра оборони України № 377 від 28
липня 2011 року, № 576 від 05 листопада 2010
року, № 355 від 25 червня 2011 року, № 50 від 28
січня 2011 року, № 380 від 22 липня 2010 року
та постанову Кабінету Міністрів
України від 7 листопада 2007 року № 1294
«Про упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (далі - постанова № 1294). Просив
провести відповідні перерахунки та
виплати з 01 червня 2011 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 серпня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2012 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

В запереченнях позивач просив залишити
скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник
відповідача уточнила касаційні вимоги.
Просила скасувати спірні рішення
судів, ухвалити нове рішення: в частині
позовних вимог щодо наказів
Міністерства оброни України № 576 від 05
листопада 2010 року, № 377 від 28 липня 2011
року провадження у справі закрити; в
іншій частині відмовити в позові.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами встановлено, що позивач є
пенсіонером Збройних Сил України та
отримує пенсію відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб".

21 липня 2011 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
його пенсії з 01 червня 2011 року, у зв'язку
зі зміною грошового забезпечення для
відповідних категорій
військовослужбовців Збройних Сил
України відповідно до наказів
Міністерства оброни України № 576 від 05
листопада 2010 року, № 50 від 28 січня 2011
року, № 377 від 28 липня 2011 року,
№ 380 від 22 липня 2010 року, № 355 від 25
червня 2011 року.

Відповідач відмовив в перерахунку
пенсії у зв'язку з відсутністю
законодавчо визначених правових
підстав.

Не погоджуючись з відмовою
відповідача, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості цього
позову.

Колегія суддів частково не
погоджується з висновками судів.

Відповідно до частини третьої статті 63
Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим
Законом пенсії підлягають перерахунку
у зв'язку зі зміною розміру хоча б
одного з видів грошового забезпечення
відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на перерахунок
пенсій і провадиться у строки,
встановлені частиною другою статті 51
цього Закону.

Як вбачається з наведеної норми права,
підставою для проведення перерахунку
пенсії є фактична зміна хоча б одного з
видів грошового забезпечення
відповідних категорій
військовослужбовців, проведена на
підставі рішення суб'єкта владних
повноважень, наділеного правом
встановлювати чи змінювати види
грошового забезпечення
військовослужбовців.

Таким чином, збільшення розміру
посадового окладу, відповідно до
Закону, є підставою для проведення
перерахунку пенсій
військовослужбовцям за відповідною
посадою.

Наказом Міністра оборони України від 28
липня 2008 року № 377 "Про затвердження
схем розмірів посадових окладів
військовослужбовців військових
навчальних закладів (військових
навчальних підрозділів вищих
навчальних закладів України) і
наукових установ Збройних Сил України"
(Наказ № 377) затверджено схему розмірів
посадових окладів за основними
типовими посадами керівного та
наукового складу офіцерів військових
навчальних закладів (військових
навчальних підрозділів вищих
навчальних закладів України) і
наукових установ Збройних Сил України
відповідно до переліку, що додається.

Зазначений наказ прийнято на
реалізацію повноважень, наданих
постановою Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року № 1294 "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб".

Пунктом п'ятим зазначеної постанови
надано право керівникам державних
органів у межах асигнувань, що
виділяються на їх утримання,
установлювати посадові оклади
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової
військової служби), особам рядового і
начальницького складу, посади яких не
передбачені цією постановою у
відповідних випадках.

Враховуючи наведене та беручи до уваги
те, що Кабінет Міністрів України
делегував своє право керівникам
державних органів, у тому числі й
Міністру оборони України, визначати
розміри посадових окладів, то наказ №
377 останнього є підставою для
перерахунку пенсії, оскільки змінює
розмір однієї зі складових грошового
забезпечення цих осіб.

Аналогічну позицію викладено в
постанові Верховного Суду України від
16 січня 2013 року у справі 21-416а12.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги,
суди попередніх інстанцій також
виходили із того, що накази Міністра
оборони України № 576 від 05 листопада 2010
року, № 355 від 25 червня 2011 року, № 50 від 28
січня 2011 року та № 380 від 22 липня 2010 року
є підставою для перерахунку пенсії.

Буквальне тлумачення статті 63 Закону
дає підстави вважати, що право на
перерахунок пенсії у
військовослужбовців виникає у випадку,
коли відбуваються зміни розміру
грошового забезпечення, встановленого
законодавством.

Наказами Міністерства оброни України
№ 576 від 05 листопада 2010 року, № 50 від 28
січня 2011 року, № 380 від 22 липня 2010 року,
№ 355 від 25 червня 2011 року, здійснюючи
бюджетну політику МО України на
відповідні роки останнім затверджено
розмір премії військовослужбовцям.

Однак, вказаними наказами встановлені
законодавством розміри та види
грошового забезпечення
військовослужбовців не змінювалися, не
вводилися нові види грошового
забезпечення, а дозволялося тимчасове
преміювання військовослужбовців.

Враховуючи наведене, колегія суддів
доходить висновку, що виплати, які
здійснювалися військовослужбовцям на
підставі наказів Міністерства оброни
України № 576 від 05 листопада 2010 року, №
50 від 28 січня 2011 року, № 380 від 22 липня 2010
року, № 355 від 25 червня 2011 року, не
можуть бути підставою для перерахунку
раніше призначених пенсій
військовослужбовцям відповідно до
частини третьої статті 63 Закону №
2262-ХІІ, оскільки вони мали тимчасовий
характер і не змінювали встановлених
законодавством розмірів грошового
забезпечення.

Отже, висновок судів попередніх
інстанцій у справі, що розглядається,
про наявність законних підстав для
перерахунку пенсії позивачу на
підставі таких наказів не ґрунтується
на правильному застосуванні норм
матеріального права.

Така позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 05 лютого 2013
року у справі № 21-434а12.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права;
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи (частина 2 статті 227
КАС України).

Так, спір між сторонами щодо
відповідних нарахувань із
застосуванням положень наказів
Міністерства оброни України № 576 від 05
листопада 2010 року, № 377 від 28 липня 2011
року був предметом розгляду судами і
раніше. Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
позов ОСОБА_5 задоволений: зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області здійснити
перерахунок пенсії та виплати із
застосуванням положень наказів
Міністерства оброни України № 576 від 05
листопада 2010 року, № 377 від 28 липня 2011
року з 01 листопада 2010 року та з 01
вересня 2008 року, відповідно.

Дана обставина має суттєве значення
для розгляду справи, однак не була
врахована судами першої та апеляційної
інстанції, що потягло за собою
неповноту, яка не може бути, відповідно
до положень частини 1 статті 220 КАС
України, усунута судом касаційної
інстанції.

При новому розгляді справи судам слід
звернути увагу на викладене вище і з
врахуванням положень частини 1 статті
244-2 КАС України, відповідно до якої
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, вирішити справу по суті.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 серпня 2011 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року скасувати. Справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: