Справа № 642/11979/13-а
Суддя: Шрамко Л. Л.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/642/1/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р. Ленінський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді -
Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря -
Куніциної М.Є.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, старшого державного виконавця
Ленінського ВДВС Харківського
міського управління юстиції
Мошківської Наталії Анатоліївни про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

встановив:

2 вересня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом в порядку
адміністративного судочинства, просив
визнати дії старшого державного
виконавця Ленінського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції Мошківської Н.А.
неправомірними, зобов'язати Ленінський
ВДВС повернути незаконно вилучену у
нього грошову суму у розмірі 9 340 грн. і
телевізор «Самсунг»ёта стягнути у
відшкодування моральної шкоди з
Ленінського ВДВС 2 000 грн.

Згідно з ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2013 року дана справа
підлягає розгляду Ленінським районним
судом м. Харкова в порядку
адміністративного судочинства.

В судовому засіданні позивач змінив та
уточнив позовні вимоги, в остаточній
редакції позовної заяви (а.с.37-38)
просить визнати здійснені відносно
нього старшим державним виконавцем
Мошківською Н.А. насильницькі дії,
арешт та вилучення у нього майна без
достатніх підстав незаконними та
протиправними; зобов'язати ВДВС
повернути йому незаконно вилучені у
нього грошові кошти в сумі 840 грн.,
стягнути з ВДВС у відшкодування
матеріальної шкоди 81 грн. 44 коп. -
вартість залізничних квитків, які він
був вимушений здати, та 826 грн. 39 коп. -
вартість придбаних ліків, у
відшкодування моральної шкоди 2 000 грн.,
а також зобов'язати ВДВС надати звіт
про виконання судового рішення у
встановлений законом строк.

В обґрунтування скарги посилається на
те, що 23 серпня 2013 року в його квартиру
проникли четверо осіб, які
представились державними виконавцями,
та, застосовуючи силу, залякуючи його,
заволоділи його майном - телевізором
«Самсунг» та грошовими коштами у сумі
840 грн. Потім з'ясувалось, що у числі цих
осіб була державний виконавець
Мошківська Н.А. та двоє понятих. Дії
державного виконавця вважає
неправомірними. Посилається на те, що
ухвалою суду від 01.10.2013 р. дії
державного виконавця Мошківської Н.А.
стосовно відкриття виконавчого
провадження 18.04.2013 року № ВП 32234015
визнані неправомірними, та апеляційним
судом вказана ухвала залишена без змін.
Також зазначив, що не було підстав для
відкриття виконавчого провадження за
судовим наказом № 2н/2024/1618/12 від 22.01.2013
р., оскільки він скасований судом ще
25.02.2013 року. Про рішення судів про
стягнення з нього заборгованості та
наявність виконавчих проваджень йому
нічого не було відомо, про що він заявив
державному виконавцю. Внаслідок таких
протиправних дій державного виконавця
він був вимушений здати придбані на
24.08.2013 року залізничні квітки до
Сімферополя, куди мав намір виїхати на
відпочинок. Крім того, йому заподіяна
моральна шкода, оскільки він зазнав
душевних страждань, його стан здоров'я
внаслідок вказаних подій різко
погіршився, він неодноразово звертався
за медичною допомогою та поніс витрати
на придбання ліків.

У судовому засіданні позивач уточнену
позовну заяву підтримав, зазначив, що
вилучений телевізор йому повернуто,
однак грошові кошти досі не повернуто.
Також зазначив, що він є інвалідом 2-й
групи з 1999 року, та внаслідок
отриманого стресу стан здоров'я його
погіршився та він перебував на
лікуванні та ніс витрати на ліки.

Старший державний виконавець
Мошківська Н.А. в судовому засіданні
позов не визнала, пояснила, що
провадила виконавчі дії за виконавчими
провадженнями про стягнення з
позивача заборгованості за комунальні
послуги за трьома судовими наказами та
одним рішенням суду. В квартиру
позивача вона зайшла з понятими,
пред'явивши посвідчення державного
виконавця, ніяких насильницьких дій не
вчиняла. Вона провела опис та
вилучення майна - телевізора та
грошових коштів у сумі 800 грн., про що
складено відповідний акт. Вважає, що
діяла відповідно до наданих
повноважень, ніяких протиправних дій
не вчиняла.

Представник Ленінського ВДВС
Харківського МУЮ Самойленко П.С. позов
не визнав, зазначив, що державний
виконавець діяла правомірно, на
підставі судових рішень. Також пояснив,
що після скасування судових рішень
телевізор позивачу повернуто, а
вилучені грошові кошти у сумі 800 грн. не
повернуто у зв'язку з відсутністю на
даний час механізму їх повернення,
оскільки згідно з розпорядженням
державного виконавця від 13 вересня 2013
року з цих коштів перераховано
виконавчий збір у розмірі 67 грн. 96 коп.,
та витрати на проведення виконавчих
дій у розмірі 124 грн. 44 коп., а 611 грн. 60
коп. перераховано на користь КП
«Водоканал». Звернув увагу суду на те,
що позивач неодноразово змінював в
своїх заявах суму вилучених у нього
коштів.

Суд вислухавши позивача,представника
ВДВС Самойленка П.С., старшого
державного виконавця Мошківську Н.А.,
дослідивши матеріали справи,
встановив наступне.

На виконанні у старшого державного
виконавця Мошківської Н.А. перебувало 4
виконавчі провадження про стягнення з
ОСОБА_1 за 3 судовими наказами та
рішенням суду заборгованості за
комунальні послуги на користь КП
«Харківводоканал» та КП «Харківські
теплові мережі».

23 серпня 2013 року старший державний
виконавець Мошківська Т.А. з участю
двох понятих за місцем проживання
позивача - боржника за вказаними
виконавчими провадженнями - провела
виконавчі дії, в ході яких було описано
та вилучено майно боржника - телевізор
«Самсунг» та грошові кошти в розмірі 800
грн., про що складено відповідний акт.

Згідно з розпорядженням державного
виконавця № 39509098/14 від 13 вересня 2013
року вилучені грошові кошти в розмірі
611 грн. 60 коп. перераховані на погашення
боргу ОСОБА_1 на рахунок КП
«Харківводоканал», виконавчий збір у
розмірі 67 грн. 96 коп. перерахований на
р/р № 0006 в УДКСУ у Ленінському
районі м.Харкова, витрати на
проведення виконавчих дій у розмірі 124
грн. 44 коп., перераховані на р/р №
0285 в ГУДКУ в Харківській області.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 1 жовтня 2013 р., яка набрала
законної сили, скарга ОСОБА_1
задоволена, визнано неправомірними дії
державного виконавця Мошківської Н.А.
щодо відкриття виконавчого
провадження ВП №32234015, а також щодо
ухвалення постанов від 03.05.2012 року та
від 09.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1
виконавчого збору у розмірі 18, 35 грн.
та витрат за проведення виконавчих дій
в розмірі 30, 11 грн., вказані постанови
скасовано та зобов'язано державного
виконавця поновити порушене право
заявника шляхом винесення постанови
про відмову у відкриття виконавчого
провадження.

Судові накази та рішення суду, на
підставі яких були відкрити виконавчі
провадження, скасовані Ленінським
районним судом м.Харкова, після чого
вилучений телевізор повернуто
заявнику.

Грошові кошти в сумі 800 грн. позивачу не
повернуто, державний виконавець
звернуся до суду з поданням про
роз'яснення порядку повернення цих
коштів.

Суд, оцінивши надані сторонами докази,
вважає, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню на підставі
наступного.

Стаття 14 ЦПК України передбачає,
що судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

За змістом статті 1 Закону виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, зазначених у цьому
Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону «Про
виконавче провадження» (далі-Закон)
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (виконавчому документі), у
спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом.

Рішення суду підлягають
виконанню державною виконавчою
службою відповідно до ст.17 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб, про що зазначено в ст.6
Закону України "Про виконавче
провадження".

В Рішенні Європейського суду з
прав людини від 29 червня 2004 року по
справі "Войтенко проти України" (п.39)
наголошено про те, що «ефективний
доступ до суду включає право на те, щоб
рішення суду було виконане без
невиправданих затримок (див.
"Іммобільяре Саффі проти Італії", заява
N 22774/93, § 66, ЄСПЛ 1999-V).

Отже, у разі безпідставного
зволікання з виконанням судових рішень
буде мати місце порушення прав інших
учасників виконавчого провадження, які
мають законне право на виконання
рішення суду у визначений законом
спосіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі

виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, при необхідності примусово
відкривати їх у встановленому порядку,
опечатувати ці приміщення і сховища;
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, залучати у
встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Одним з заходів примусового
виконання рішень відповідно до ст. 4
Закону є звернення стягнення на
майно боржника.

Як зазначено у статті 52 Закону,
звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника. Готівкові кошти, виявлені у
боржника, вилучаються.

У разі відсутності у боржника
коштів та інших цінностей, достатніх
для задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може
бути накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника.

Згідно зі ст. 57 Закону арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення, та може накладатися
державним виконавцем шляхом, зокрема,
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту
державний виконавець складає акт
опису та арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту

Виходячи з зазначених положень
та встановлених у даній справі
фактичних обставин суд приходить до
висновку, що даних про протиправність
дій старшого державного виконавця
Мошківської Т.А. в ході проведення
виконавчих дій 23 серпня 2013 року за
місцем проживання боржника ОСОБА_1,
опису та арешту належного йому майна
матеріали справи не містить та суду
таких доказів не надано.

Та обставина, що дії державного
виконавця щодо відкриття виконавчого
провадження за одним з 4-х виконавчих
документів визнані протиправними, не
свідчить про неправомірність
проведення опису та арешту майна
ОСОБА_1, оскільки у державного
виконавця знаходились ще 3 виконавчі
провадження про стягнення з останнього
заборгованості.

Отже, судом встановлено, що старший
державний виконавець 23 серпня 2013 року
в ході проведення виконавчих дій за
місцем проживання позивача діяла у
встановлений законом спосіб, в межах
наданих повноважень, з дотриманням
вимог Закону «Про виконавче
провадження», прав, інтересів та свобод
позивача порушено не було, тому доводи
позивача не знайшли свого
підтвердження.

За таких обставин відсутні і
підстави для задоволення позовних
вимог в частині відшкодування
матеріальної і моральної шкоди. Судом
не встановлено протиправних дій
відповідачів, а також наявності
причинного зв'язку між діями позивача
та понесеними позивачем витратами.

Судом встановлено, що після
скасування судових рішень про
стягнення заборгованості у зв'язку з
перерахуванням на різні рахунки
вилучених у позивача грошових коштів в
сумі 800 грн. державний виконавець має
труднощі без постанови суду
витребувати їх та повернути позивачу.

Частиною 2 ст. 11 КАС України
суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Дослідивши вищезазначені
обставини, суд приходить до висновку,
що для повного захисту прав позивача
слід вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати Ленінський ВДВС
Харківського міського управління
юстиції направити КП
«Харківводоканал» вимогу про
повернення грошових коштів у розмірі 611
грн. 60 коп., стягнутих з ОСОБА_1 при
примусовому виконанні судового наказу
№2н-933/12 від 08.08.2012 року, виданого
Ленінським районним судом м.Харкова, та
повернути йому, а також повернути
позивачу перераховані згідно з
розпорядженням державного виконавця №
39509098/14 від 13 вересня 2013 року грошові
кошти: виконавчий збір у розмірі 67 грн.
96 коп., та витрати на проведення
виконавчих дій у розмірі 124 грн. 44 коп.

Керуючись ст.ст. 6-14, 70-72, 160-163, 181 КАС
України, ст. ст. 1, 4, 5, 11, 18, 82 Закону «Про
виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції направити КП
«Харківводоканал» вимогу про
повернення грошових коштів у розмірі 611
грн. 60 коп., стягнутих з ОСОБА_1 при
примусовому виконанні судового наказу
№2н-933/12 від 08.08.2012 року, виданого
Ленінським районним судом м.Харкова, та
повернути вказані грошові кошти
ОСОБА_1.

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції повернути ОСОБА_1 перераховані
згідно з розпорядженням державного
виконавця № 39509098/14 від 13 вересня 2013
року грошові кошти: виконавчий збір у
розмірі 67 грн. 96 коп., перерахований на
р/р № 0006 в УДКСУ у Ленінському
районі м.Харкова, МФО 851011, , банк одержувача - ГУДКСУ у
Харківській області, код бюджетної
класифікації 22070000, та витрати на
проведення виконавчих дій у розмірі 124
грн. 44 коп., перераховані на р/р №
0285 в ГУДКУ в Харківській області,
МФО 851011, .

В інший частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Харківській апеляційний
адміністративний суд через Ленінський
районний суд м. Харкова шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Л.Л. Шрамко