Справа № 2027/2а-20731/11
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р.Справа № 2027/2а-20731/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Подобайло З.Г.

при секретарі судового засідання
Павленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяви ОСОБА_1, Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м.Харкова про
виправлення описки в ухвалі
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2013 р. по
справі за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м.Харкова на
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 04.11.2011р. по справі
№ 2027/2а-20731/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі
м.Харкова

про визнання дій протиправними та
забов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

22.02.2013 року Харківським апеляційним
адміністративним судом розглянуто
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м.Харкова на
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 04.11.2011 року за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі
м.Харкова про визнання дій
протиправними та забов'язання вчинити
певні дії.

Фіксування судового засідання по
справі за допомогою
звукозаписувального пристрою згідно
ст. 41 КАС України не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи, при
виготовленні тексту рішення суду
прийнятого у порядку письмового
провадження була допущена технічна
помилка, яка призвела до описок в
тексті рішення.

Керуючись ст. 169 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1, Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі
м.Харкова про виправлення описки в
ухвалі Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2013 р. по
справі за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м.Харкова на
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 04.11.2011р. по справі №
2027/2а-20731/11 за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі
м.Харкова про визнання
дій протиправними та забов'язання
вчинити певні дії - задовольнити.

Викласти текст описової та
резолютивної частини ухвали
Харківського апеляційного
адміністративного суду в наступному
вигляді:

"24.10.2011 позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Московського районного
суду м. Харкова від 04.11.2011 року
задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова щодо
відмови в перерахунку та виплати
державної та додаткової пенсії ОСОБА_1
в розмірах, які відповідають Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01.01.2006 року по 22.07.2011 року
включно.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Московському районі м.
Харкова здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у розмірі 6-ти мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи із
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати за період з 01 січня 2006 року по 22
липня 2011 року, включно.

Відповідач не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду скасувати, а в
задоволенні позову відмовити, оскільки
Постанови КМУ від 13.07.2004 року № 894 та від
27.12.2005 року № 1293 передбачали збільшення
на 12%, та у 2,5 рази пенсії, але позивач
почав одержувати пенсію по
інвалідності 3 групи відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
15.08.2008 року, а тому відсутні підстави
для застосування урядових постанов,
які застосовувались в 2004-2006 роках без
застосування постанов КМУ прийнятих у
2008 році. Також зазначив, що
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції не звернув уваги, що
раніше рішенням суду вже було
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії відповідно до ст. 54
Закону № 796, однак без урахування вимог
Постанов № 894 та № 1293, і в теперішній
час позивач отримує пенсію за
правилами.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) справа
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами у
справі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є інвалідом 3
групи та віднесений до І категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та отримує
пенсію відповідно до ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"від 28.02.1991
року № 796-12.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач
має право на отримання державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірах,
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", між тим
неправильно застосував до спірних
правовідносин норми процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у
вигляді: державної пенсії; додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 06.06.1996 р. в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50
зазначеного Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у редакції Закону України
від 06.06.1996 р. особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсі виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного Законом
про Державний бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Згідно з частиною третьою статті 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
редакції Закону України від 05.10.2006 р. N
231-У встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи із пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
дійшла висновку, що при визначенні
розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанови Кабінету
Міністрів України № 530 "Деякі питання
соціального захисту населення окремих
категорій громадян" від 28.05.2008 року та №
654 від 16.07.2008 року "Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян", які
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги
УПФУ щодо правомірності нарахування та
виплати позивачу державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах встановлених
Постановами Кабінету Міністрів
України.

Між тим, згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в
редакції, яка діяла до 30.07.2010 року) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій України" від 07.07.2010 року
зазначений строк звернення з позовом
до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 24.10.2011року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З клопотання позивача про поновлення
строку звернення до суду таких підстав
не вбачається, доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо визнання
незаконними дій відповідача та
покладення на нього обов'язку
здійснити перерахунок та виплату
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю за
період до 24.10.2014 року, у зв'язку з
пропуском строку для звернення до суду,
підлягають залишенню без розгляду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
правовідносини по даній категорії
справ розглядаються, в першу чергу,
виходячи з правомірності або
неправомірності дій органу владних
повноважень, строк оскарження яких
передбачений КАС України, а тому
положення ст. 76 Закону України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку" від 08.02.1995 року,
яким встановлено, що право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, строком давності не обмежується,
до даних правовідносин не
застосовується.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 24.04.2010
року.

16.01.2012 року Харківським апеляційним
адміністративним судом розглянуто
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова на
постанову Московського райооного суду
м. Харкова від 20.09.2011 по справі №
2027/2а-14545/11 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова про
визнання дій незаконними, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
державної пенсії та додаткової пенсії.
За результатами розгляду ухвалено
апеляційну тскаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
залишити без задоволення. Постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 20.09.2011 року по справі № 2027/2а-14545/11
залишити без змін, а саме зобов'язано
Управління пенсійного Фонду України в
Московському районі м. Харкова
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 по
інвалідності відповідно до ст. 54 Закону
України "Простатус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
6-ти мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у розмірі
50% мінімальної тпенсії за віком,
виходячи із мінімального розміру
пенсії за віком встановленого ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати за період з 01 липня 2011 року по 22
липня 2011 року. Зазначена ухвала набрала
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
є такі, що набрали законної сили,
постанова чи ухвала суду з того самого
спору і між тими самими сторонами.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що через порушення
судом норм процесуального права,
постанова суду першої інстанції в цій
частині підлягає скасуванню з
прийняттям ухвали про закриття
провадження в цій частині.

В іншій частині постанова суду першої
інстанції постанова суду першої
інстанції ухвалена з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст.200 КАС України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду першої інстанції в цій частині -
без змін.

Тобто позивачка має право за даним
рішенням на проведення перерахунку та
здійснення виплат за період з 24.04.2011
року по 30.06.2011 р.

Керуючись ст. 99, 100, 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200,
ч. 1 ст. 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі Харківської
області задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
Харківської області від 04 листопада 2011
року скасувати в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області здійснити перерахунок
державної пенсії, призначеної ОСОБА_1,
відповідно до ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком, а також
здійснити перерахунок щомісячної
додаткової пенсії, призначеної ОСОБА_1,
відповідно до ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. І ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", з 01.01.2006 по
24.04.2011р. в цій частині позовні вимоги
залишити без розгляду.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
в частині позовних вимог за період з
01.07.2011 по 22.07.2011 постанову Московського
районного суду Харківської області від
04 листопада 2011 року скасувати, в цій
частині закрити провадження по справі.

В іншій частині постанову Московського
районного суду Харківської області від
04 листопада 2011 р. залишити без змін.

Ухвала Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п`ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає."

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Григоров
А.М.Судді(підпис) (підпис) Подобайло З.Г.
Мельнікова Л.В.

Повний текст ухвали виготовлений
17.02.2014 р.