Справа № 9101/148497/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2014 рокусправа № 2а-0870/6725/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Кругового О.О.

за участю секретаря: Федосеевої
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Прокурора
Запорізького району Запорізької
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 29
лютого 2012 року у справі №2а-0870/6725/11 за
позовом Прокурора Запорізького району
Запорізької області до
Запорізької районної
державної адміністрації

Запорізької області

треті особи: 1.
ОСОБА_1;

2. ОСОБА_2;

3. ОСОБА_3;

4. ОСОБА_4;

5. ОСОБА_5;

6. ОСОБА_6;

7. ОСОБА_7;

8. ОСОБА_8;

9. ОСОБА_9;

10. ОСОБА_10;

11. ОСОБА_11;

12. ОСОБА_12;

13. ОСОБА_13 ;

14. ОСОБА_14;

15. ОСОБА_15;

16. ОСОБА_16;

17. ОСОБА_17;

18. ОСОБА_18;

19. ОСОБА_19;

20. ОСОБА_20;

21. ОСОБА_21;

22. ОСОБА_22;

23. ОСОБА_23;

24. ОСОБА_24;

25. ОСОБА_25;

26. ОСОБА_26;

27. ОСОБА_27;

28. ОСОБА_28;

29. ОСОБА_29;

30. ОСОБА_30;

31. ОСОБА_31;

32. ОСОБА_32;

33. ОСОБА_33;

34. ОСОБА_34;

35. ОСОБА_35;

36. ОСОБА_36;

37. ОСОБА_37;

38. ОСОБА_38;

39. ОСОБА_39;

40. ОСОБА_40;

41. ОСОБА_41;

42. ОСОБА_42;

43. ОСОБА_43;

44. ОСОБА_44;

45. ОСОБА_45;

46. ОСОБА_46;

47. ОСОБА_47;

48. ОСОБА_48;

49. ОСОБА_49;

50. ОСОБА_50;

51. ОСОБА_51;

52. ОСОБА_52;

53. ОСОБА_53;

54. ОСОБА_54;

55. ОСОБА_55;

56. ОСОБА_56;

57. ОСОБА_57;

58. ОСОБА_58;

59. ОСОБА_59;

60. ОСОБА_60;

61. ОСОБА_61;

62. ОСОБА_62;

63. ОСОБА_63;

64. ОСОБА_64;

65. ОСОБА_65;

66. ОСОБА_66;

67. ОСОБА_67;

68. ОСОБА_68;

69. ОСОБА_69

про:
визнання недійсним та скасування
розпорядження,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Запорізького району
Запорізької області (далі по тексту -
Позивач) звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Запорізької районної державної
адміністрації Запорізької області
(далі по тексту - Відповідач), треті
особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_26; ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45,
ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49,
ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53,
ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57,
ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61,
ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65,
ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, в
якому просив визнати недійсним
розпорядження голови Запорізької
районної державної адміністрації №1603
від 20.09.2010 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у власність земельних ділянок
громадянам на території Розумівської
сільської ради для ведення
садівництва»; скасувати розпорядження
голови Запорізької районної державної
адміністрації №1603 від 20.09.2010 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у власність
земельних ділянок громадянам на
території Розумівської сільської ради
для ведення садівництва».

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 серпня 2011
року відкрито провадження в
адміністративній справі №2а-0870/6725/11.
(т.1, а.с.128)

В обґрунтування заявлених вимог
Позивач зазначив, що оскільки
загальними зборами більшості
пайовиків колишнього КСП ім.
Орджонікідзе рішення про надання згоди
на переведення земельної ділянки до
земель запасу не приймалося,
повноваження Запорізької районної
державної адміністрації не
поширюються на розпорядження
вказаними земельними ділянками.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року у справі №2а-0870/6725/11 у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
(суддя - Авдєєв М.П.) (т.4, а.с.220-225)

Позивач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі, подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року у справі №2а-0870/6725/11 та
задовольнити позовні вимоги. (т.5,
а.с.72-78)

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги останній зазначає, що при
прийнятті Відповідачем розпорядження
№ 1603 від 20.09.2010 року, він вийшов за межі
повноважень, наданих чинним
законодавством України, допустив грубі
порушення вимог чинного земельного
законодавства. Громадяни, колишні
члени КСП Орджонікідзе, до
теперішнього часу не реалізувати своє
право на земельну частку (пай).

На адресу Дніпропетровського
апеляційного суду від Відповідача по
справі та третіх осіб, кожного окремо,
надійшли письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в котрих вказані
особи, кожен окремо, просить суд в
задоволенні її вимог відмовити за їх
необґрунтованості та безпідставності,
а рішення суду першої інстанції, як
вмотивоване та законне - залишити без
змін.

Відповідач та треті особи, кожен
окремо, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлялися у встановленому
порядку, своїх представників для
участі у її розгляді не направили, про
причини своєї неявки та неявки своїх
представників суд не сповістили, з
клопотаннями про розгляд справи за їх
обов»язковою участю - не звертались.

За таких обставин, з урахуванням думки
представника Позивача, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представника Відповідача та третіх
осіб.

Заслухавши пояснення представника
Позивача по справі, проаналізувавши
вимоги та підстави апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи в їх
сукупності, об»єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи, перевіривши правову
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду вважає, що
відсутні підстави для скасування
судового рішення, а апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Визнання недійсним та скасування
розпорядження голови Запорізької
районної державної адміністрації №1603
від 20.09.2010 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у власність земельних ділянок
громадянам на території Розумівської
сільської ради для ведення
садівництва» - є предметом судового
спору.

Сторони щодо встановлених судом
фактичних обставин справи, заперечень
не заявляли.

Суд розглядає справу в межах
апеляційного оскарження.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами по справі врегульовано
Земельним кодексом України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Відповідач, приймаючи спірне
розпорядження, діяв в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
використовуючи повноваження з метою, з
якою це повноваження надано, з
урахуванням всіх обставин, що мали
значення для прийняття такого
розпорядження, неупереджено та
добросовісно.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Розпорядженням голови Запорізької
районної державної адміністрації №1603
від 20.09.2010 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у власність земельних ділянок
громадянам на території Розумівської
сільської ради для ведення
індивідуального садівництва» було
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
власність загальною площею 5,7267 га із
земель запасу сільськогосподарського
призначення Розумівської сільської
ради Запорізького району Запорізької
області за межами населених пунктів
для ведення індивідуального
садівництва громадянам згідно додатку;
передано у власність земельні ділянки
громадянам згідно додатку, загальною
площею 5,7267 га із земель запасу
сільськогосподарського призначення
Розумівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області за межами населених пунктів
для ведення індивідуального
садівництва; - запропоновано
громадянам замовити виготовлення
державних актів на право власності на
вказані земельні ділянки в
ліцензованій землевпорядній
організації.

Судом першої інстанції встановлено, що
земельні ділянки, які відведені третім
особам по даній справі у власність,
відповідно до Технічних матеріалів
щодо передачі земель у колективну
власність КСП ім. Орджонікідзе,
виконаного Запорізької філією
Інституту землеустрою у 1995 році
знаходяться в контурі НОМЕР_1, який
визначений як гноєсховище, землі
іншого сільськогосподарського
призначення, несільськогосподарські
угіддя (під господарськими будівлями
та дворами).

Згідно зі статтею 5 Земельного Кодексу
України, в редакції 1992 року, яка була
чинна на момент передачі земель у
власність КСП ім. Орджонікідзе у 1995
році та на момент прийняття рішення про
видачу членам зазначеного КСП
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) в 1996 році, зазначена
земельна ділянка відносилася до земель
загального користування і, відповідно
до статті 6 Земельного Кодексу України
(в редакції 1992 року), не враховувалася
під час розрахунку розміру земельної
частки (паю) і не включалась до
сертифікатів на право власності на
земельну частку (пай).

Згідно з ч.2 ст.22 Земельного Кодексу
України, землі сільськогосподарського
призначення поділяються на
сільськогосподарські та
несільськогосподарські угіддя.
Відповідно до Інструкції із заповнення
статистичної звітності з кількісного
обліку земель (форми № 6-зем, № 6а-зем, №
6б-зем, № 2-зем), затвердженої наказом
Держкомстату України від 05.11.1998 № 377,
землі графи 16 форми № 6-зем,
класифікуються в якості земель
сільськогосподарського призначення,
але до сільськогосподарських угідь
(графа 4 форми № 6-зем) не відносяться.

Пунктом 8 Перехідних положень чинного
Земельного кодексу України
встановлено, що при обчисленні розміру
земельної частки (паю) необхідно
враховувати виключно
сільськогосподарські угіддя .

Відповідно до статті 5 Земельного
кодексу України (в редакції 1990 року),
землі загального користування
(внутрігосподарські шляхи, полезахисні
лісосмуги та інші грунтозахисні
насадження, гідротехнічні споруди
тощо) колективних
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських кооперативів та
акціонерних товариств, що ліквідуються
або збанкрутіли, передаються у відання
відповідним місцевим Радам народних
депутатів.

Судом першої інстанції встановлено, що
КСП ім. Орджонікідзе припинило свою
діяльність, на теперішній час
відсутній запис у Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України, тобто припинено існування
суб'єкта права власності на майно КСП
ім. Орджонікідзе, у тому числі і на
земельні ділянки у зв'язку з
припиненням існування відповідного
підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи,
землі, що перебували у колективній
власності КСП ім. Орджонікідзе, не були
передані після припинення його
існування у власність іншим особам, а
перебували у державній власності.

Згідно з п. 11 ст. 346 Цивільного Кодексу
України, право власності припиняється
у разі припинення юридичної особи чи
смерті власника.

З огляду на що, колегія суддів,
відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України та положень
ч.1 ст.84 Земельного кодексу України
вважає, що розпорядження спірною
земельною ділянкою належить до
повноважень районної державної
адміністрації.

На підставі зазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції стосовно того, що на
час видачі КСП ім..Орджонікідзе
Державного акту на право колективної
власності, земельна ділянка в контурі
НОМЕР_1 не підлягала розпаюванню між
членами зазначеного КСП та не підлягає
такому розподілу на теперішній час.

Колегія суддів не може погодитись з
позицією заявника апеляційної скарги
стосовно того, що оскільки
розпорядженням голови Запорізької
райдержадміністрації від 21.02.2000 №101 КСП
ім. Орджонікідзе шляхом реорганізації
було перетворено в ТОВ «Розумівське»,
яке є правонаступником всіх його прав
та обов»язків і на даний час
знаходиться на обліку в Запорізької
райдержадміністрації, то й право
власності на земельну ділянку, яке
встановлено Державним актом на право
колективної власності КСП
ім.Орджонікідзе, автоматично
переходить до ТОВ «Розумівське».

Такий висновок суду апеляційної
інстанції грунтується на вимогах
статті 126 Земельного кодексу України,
згідно яких - право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Матеріали справи не містять доказів
того, що ТОВ «Розумівське» має право
власності на зазначену земельну
ділянку.

На підставі вищевказаного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
землі загального користування КСП
ім.Орджонікідзе , що припинило своє
існування, поділу між його членами не
підлягали та передавалися до відання
відповідних місцевих Рад народних
депутатів.

Оскільки у відповідності до ст.3
Земельного кодексу України (в редакції
1990 року) комунальної форми власності у
той час не існувало, зазначені землі
ставали землями державної форми
власності, суб'єктами права якої,
згідно ст.4 вказаного кодексу України,
виступали ради народних депутатів.

Факт здійснення такої передачі земель
загального користування до відання
місцевих рад не потребував
обов'язкового документального
оформлення у вигляді рішень місцевих
рад, зборів членів КСП чи будь-яких
інших документів.

У відповідності до ст.80 Земельного
кодексу України (в редакції 1990 року)
землями запасу визнаються всі землі, не
передані у власність або не надані у
постійне користування. Отже, землі
загального користування, передані у
відання місцевих рад, класифікуються
саме в якості земель запасу.

Як вбачається з матеріалів справи, за
позицією Позивача, оскільки частина
земель в контурі НОМЕР_1 ( площею 1,8га) на
території Розумівської сільської ради
знаходиться в межах населеного пункту,
тому Запорізька райдержадміністрація
не мала права розпоряджатись ними.

Колегія суддів, не погоджується з
такими висновками заявника
апеляційної скарги та вважає їх
помилковими з огляду на наступне.

Статтями 173; 174 Земельного кодексу
України встановлено, що межа села - це
умовна замкнена лінія на поверхні
землі, що відокремлює територію села
від інших територій. Межі села
встановлюються і змінюються за
проектами землеустрою, які
розробляються відповідно до
техніко-економічного обґрунтування їх
розвитку, генеральних планів населених
пунктів.

Рішення про встановлення і зміну меж
сіл, селищ приймаються Верховною Радою
України, Верховною Радою Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
чи Севастопольською міською радами за
поданням районних та відповідних
сільських, селищних рад.

З правового аналізу зазначених
законодавчих норм, колегія суддів
приходить до висновку, що єдиними
належними доказами того, що частина
земель в контурі НОМЕР_1 є землями
населеного пункту, може бути
відповідний проект землеустрою,
розроблений на підставі
техніко-економічного обґрунтування та
генерального плану с.Розумівка і
рішення Верховної Ради України про
його затвердження.

Однак матеріали справи не містять
таких документів.

На підставі зазначеного колегія суддів
приходить до висновку про те, що
Відповідач по даній адміністративній
справі приймаючи спірне розпорядження
не виходив за межі наданих йому пунктом
12 Перехідних положень Земельного
кодексу України, повноважень.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
апеляційних вимог, та залишаючи без
змін рішення суду першої інстанції,
колегія суддів враховує той факт, що
Позивачем не надані докази того, що
особи, які були пайовиками колишнього
КСП ім. Орджонікідзе, на час прийняття
оскаржуваного розпорядження голови
Запорізької районної державної
адміністрації №1603 від 20.09.2010 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у власність
земельних ділянок громадянам на
території Розумівської сільської ради
для ведення індивідуального
садівництва», залишалися особами, які
не реалізували своє право на отримання
у власність належної їм частини
земельного паю.

Також, суд наголошує, що спірне
розпорядження №1603 від 20.09.2010р. - є актом
індивідуальної дії.

До правових актів індивідуальної дії
слід віднести акти ненормативного
характеру, які встановлюють наявність
чи відсутність прав та обов»язків
тільки у того суб»єкта ( чи визначеного
ними певного кола суб»єктів), якому
вони адресовані.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України у рішенні по справі щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положення підпункту
2 пункту 3 розділу 1У Закону України «Про
Конституційний суд України» стосовно
правових актів органів Верховної Ради
України ( справа про акти органів
Верховної Ради України) від 23.06.1997р.
№2-зпЮ справа №335-313), за своєю природою
ненормативні правові акти, на відміну
від нормативних, встановлюють не
загальні правила поведінки, а
конкретні приписи, звернені до
окремого індивіда чи юридичної особи,
застосовуються одноразово й після
реалізації вичерпують свою дію.

Ненормативні правові акти є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені після їх виконання. Таким
чином, вищезазначене розпорядження
Відповідача як ненормативний акт є
актом одноразового застосування,
вичерпав свою дію фактом його
виконання, і після цього не може бути
скасований чи змінений.».

Колегія суддів вважає за необхідне
вказати на те, що треті особи по справі
громадяни - вже отримали державні акти
на право власності на земельні ділянки:
серія ЯЛ №135773, серія ЯЛ №135817, серія ЯЛ
№135816, серія ЯЛ №135818, серія ЯЛ №135129,
серія ЯЛ №135792, серія ЯЛ №135804, серія ЯЛ
№135803, серія ЯЛ №135830, серія ЯЛ №135815,
серія ЯЛ №135824, серія ЯЛ №135795, серія ЯЛ
№135796, серія ЯЛ №135805, серія ЯЛ №135806,
серія ЯЛ №135794, серія ЯЛ №135836, серія ЯЛ
№135837, серія ЯЛ №135835, серія ЯЛ №222947,
серія ЯЛ №222948, серія ЯЛ №135821, серія ЯЛ
№135820, серія ЯЛ №135813, серія ЯЛ №135801,
серія ЯЛ №135774, серія ЯЛ №135826, серія ЯЛ
№135779, серія ЯЛ №135780, серія ЯЛ №135806,
серія ЯЛ №135778, серія ЯЛ №135820, серія ЯЛ
№13518, серія ЯЛ №135810, серія ЯЛ №135832,
серія ЯЛ №135781, серія ЯЛ №135797, серія ЯЛ
№135831, серія ЯЛ №135778, серія ЯЛ №135833,
серія ЯЛ №135793, серія ЯЛ №135819, серія ЯЛ
№135804, серія ЯЛ №135777, серія ЯЛ №135788,
серія ЯЛ №135803, серія ЯЛ №135837, серія ЯЛ
№135827, серія ЯЛ №135803, серія ЯЛ №135783,
серія ЯЛ №135835, серія ЯЛ №135808, серія ЯЛ
№135800, серія ЯЛ №135808, серія ЯЛ №135782,
серія ЯЛ №135776, серія ЯЛ №135794, серія ЯЛ
№135784, серія ЯЛ №135817, серія ЯЛ №135824,
серія ЯК №844479, серія ЯЛ №135825, серія ЯЛ
№135814, серія ЯЛ №135787, серія ЯЛ №135838,
серія ЯЛ №135839, серія ЯЛ №135790, серія ЯЛ
№135811, серія ЯЛ №135799, серія ЯЛ №135812,
серія ЯЛ №135786, серія ЯЛ №135822, серія ЯЛ
№135129, серія ЯЛ №135795, серія ЯЛ №135796,
серія ЯЛ №135792, серія ЯЛ №135775, серія ЯЛ
№135802, серія ЯЛ №135785, серія ЯЛ №135809,
серія ЯЛ №135830, тобто, виконавши п.3
спірного Розпорядження Відповідача по
справі, останні реалізували своє
суб»єктивне право власників земельних
ділянок.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції під час розгляду даної
справи об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами у справі, норми
права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про відмову у
задоволенні позовних вимог прийнято
без порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 24 січня
2012р. необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
і не можуть бути підставою для
скасування законної постанови суду, а
тому апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст.160,196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора
Запорізького району Запорізької
області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 лютого
2012р. у справі №2а- - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а вразі складання рішення в
повному обсязі відповідно до статті 160
зазначеного Кодексу - з дня складання
постанови в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 10 лютого 2014р.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
О.О. Круговий