Справа № 9101/21947/2012
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2014 рокусправа № 1170/2а-1473/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Соломки М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Кіровоградської
митниці Державної митної служби
України

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
13 жовтня 2011 року у справі

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Кіровоградської митниці Державної
митної служби України про визнання
протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Кіровоградської митниці
Державної митної служби України (далі
Кіровоградської митниці), в якому
просив визнати протиправним та
скасувати прийняті митницею рішення
про визначення митної вартості товару
№901000006/2011/000107/2 від 03.03.2011року за 6
(резервним) методом, та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленню чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №901000008/ 1/00126 від 03.03.2011
року.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Відповідач Кіровоградської митниця
заперечував проти адміністративного
позову та просив суд в задоволенні
позову відмовити, зазначаючи що
оскаржувані рішення та картка
відмови в прийнятті митної декларації
прийняті митним органом на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Митним кодексом України, з
використанням Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року позовні вимоги задоволені,
визнані протиправними та скасовані
прийняті Кіровоградською митницею
рішення про визначення митної вартості
товару №901000006/2011/000107/2 від 03.03.2011 року, та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленню чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№901000008/ 1/ 00126 від 03.03.2011 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач Кіровоградської митниця
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, та відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, відповідно ст.41 КАС України, не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до приписів ст.259, ч. 1 ст. 260,
ч. 1 ст. 262 МК України митна вартість
товарів - це заявлена декларантом або
визначена митним органом вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, яка обчислюється на
момент перетинання товарами митного
кордону України відповідно до положень
МК України; митна вартість товарів і
метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Згідно положень ст. 266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України, здійснюється шляхом
послідовного застосування таких
методів: основним методом визначення
митної вартості за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються (метод 1); за
ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2); за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3); на
основі віднімання вартості (метод 4); на
основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6); при цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

За змістом ч. 4 ст. 5 Закону України "Про
порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України"від 5.04.2001 року (далі
Закон №2681-Ш ) митне оформлення
транспортних засобів здійснюється
відповідно до норм ст.7 Закону №2681-Ш.

Частиною 1 ст.7 Закону №2681-Ш
встановлено, що у разі ввезення
громадянином такого товару, митне
оформлення здійснюється за умови його
письмового декларування шляхом
заповнення митної декларації,
передбаченої для громадян, та після
сплати громадянином або уповноваженою
на те особою ввізного мита в розмірі 20
відсотків від митної вартості такого
предмета, податку на додану вартість та
у передбачених законодавством України
випадках акцизного та інших зборів.

Згідно ч.2 ст.262 МК України порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року №1766 затверджено
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
(надалі - Порядок №1766).

Пунктом 7 Порядку №1766 встановлено, що
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Згідно з п. 10 Порядку №1766 відомості, на
підставі яких декларантом визначено та
заявлено (задекларовано) митну
вартість товарів, повинні базуватися
на об'єктивних даних, що підлягають
обчисленню та перевірці відповідно до
вимог МК України. Декларант має право
на доведення у передбачений
законодавством строк митному органові
правильності визначення ним митної
вартості товарів.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.12.2008 року №1041
"Деякі питання митного оформлення
товарів, що переміщуються громадянами
через митний кордон України" до
документів, які підтверджують заявлену
митну вартість товарів, що
переміщуються громадянами через
митний кордон України, належать:
товарні чеки, ярлики тощо;
рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа на товар;
рахунок-фактура на надання
транспортно-експедиційних послуг або
довідка підприємства-перевізника, яке
здійснило перевезення; страхові
документи; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) фірми
виробника; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством. Зазначені документи є
підтвердними, якщо вони належним чином
оформлені та містять інформацію, за
якою можна ідентифікувати наявний
товар, і про його ціну (вартість).

З викладеного вбачається, що заявлена
митна вартість товарів, що
переміщуються громадянами через
митний кордон України, може бути
підтверджена будь-яким документом з
наведеного переліку за умови його
належного оформлення та наявності
відповідної інформації у ньому.

Наказом Державної митної служби
України від 17.11.05 №1118, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.11.05 за
№1428/11708, затверджено Правила митного
контролю та митного оформлення
транспортних засобів, що переміщуються
громадянами через митний кордон
України (надалі - Правила №1118). Дія цих
Правил поширюється на транспортні
засоби (далі - ТЗ), що переміщуються
через митний кордон України
громадянами, які не є суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності, для
вільного обігу (у тому числі з метою
розкомплектування на запасні частини)
на митну територію України (за її межі)
або з метою транзиту, а також тимчасово
вивозяться за межі митної території
України.

Пунктом 7 розділу I Правил №1118
передбачено, що власник ТЗ або
вповноважена особа, яка переміщує ТЗ
через митний кордон України, пред'являє
його митному органу для проведення
митного огляду й подає оригінали та
ксерокопії таких документів: що
підтверджують право власності на ТЗ
або користування ним (у тому числі з
правом розпорядження); реєстраційних
(технічних) документів на ТЗ (якщо він
перебував на обліку в реєстраційному
органі іноземної держави чи України) з
відмітками про зняття з обліку, якщо
такі документи видаються
реєстраційним органом; митної
декларації - у разі потреби; ВМД (у разі
транзиту ТЗ, нового або знятого з
обліку в реєстраційному органі, через
митну територію України); що
підтверджують право на надання пільг в
оподаткуванні (у разі митного
оформлення ТЗ з наданням пільг в
оподаткуванні); паспортних документів
та інших документів, визначених
законодавством України та
міжнародними договорами України, що
дають право на перетин державного
кордону, та/або паспорта громадянина
(посвідчення особи з відміткою про
місце проживання); посвідки чи іншого
документа про постійне (тимчасове)
проживання в Україні або за кордоном
тощо; довідки про ідентифікаційний
номер громадянина (за наявності).

Пунктом 1, пп. 2.1. ,2.7. розділу II Правил
№1118 передбачено, що митне оформлення
ТЗ, що переміщуються громадянами через
митний кордон України, проводиться
митним органом за місцем постійного
проживання або тимчасового
перебування таких громадян
;декларування ТЗ проводиться власником
(уповноваженою особою) митному органу,
у зоні діяльності якого постійно або
тимчасово проживає власник
транспортного засобу (або має намір
проживати власник ТЗ, який є
громадянином-нерезидентом), шляхом
подання ВМД. На кожний транспортний
засіб оформлюється окрема ВМД.

У випадках необхідності вирішення
питань, зокрема, щодо визначення митної
вартості посадова особа митного органу
може вимагати деякі чи всі з
перелічених документів: митні
документи країни придбання ТЗ;
сервісну книжку; експертний висновок;
фотографії; технічну документацію.

Згідно з пунктом 2 розділу І Правил №1118
документами, що підтверджують право
власності на транспортний засіб є: а)
придбані (отримані) у громадян чи
підприємств - засвідчені нотаріально в
країні придбання або в консульських
установах чи в посольствах України
договори купівлі-продажу, міни чи
дарування тощо; б) придбані в
підприємств - оформлені на відповідних
бланках і завірені печатками цих осіб
чи інших організацій та установ
оригінали рахунків, чеків,
рахунків-фактур, інвойсів, інших
документів. У цих документах, крім
чеків, згідно з формою відповідного
бланка повинні бути зазначені дата
продажу, номери шасі (рами), кузова (або
ідентифікаційний номер), двигуна ТЗ,
його модель і рік виготовлення, а також
прізвище, ім'я, по батькові особи, якій
продано ТЗ; в) технічні паспорти,
технічні талони, сервісні книжки,
реєстраційні свідоцтва та інші
документи на ТЗ, видані вповноваженими
органами країни придбання, із
зазначенням власника ТЗ або відміткою
про зняття ТЗ з обліку.

Із матеріалів справи вбачається.що
позивач ОСОБА_2 15.02.2011 року уклав з
фірмою "Алекс Аутомобіле" договір
купівлі-продажу/рахунок №3254/2011 у
м.Трирвейлер (Німеччина) напівпричіпу
(самоскид) марки STAS, модель S3SA334K, 2003 року
випуску, ідентифікаційний номер кузова
НОМЕР_1, за ціною 6 800 євро.

Вказаний ТЗ 19.02.2011 року позивачем
переміщений через митний кордон
України в зоні Львівської митниці, де
на підставі поданої позивачем митної
декларації від 19.02.2011 року митним
органом проведений митний огляд
напівпричіпу, про що складено акт
№003356/2011/209090426 , ним сплачені митні
платежі та внесено грошову заставу із
митної вартості товару у сумі 6800 євро, у
валюті України за установленим НБУ
курсом у сумі 73 228, 83 грн., про що
Львівською митницею 19.02.2011 року
оформлені відповідні уніфіковані
митні квитанції МД-1 серії 20909Г №2608876 та
серії КА №916018.

Напівпричеп ТЗ доставлений позивачем
за місцем призначення у м. Кіровоград
до Кіровоградської митниці відповідно
до повідомлення про транзитне
переміщення №00301/2011/ 209090426 від 19.02.2011
року, та за вимогою митного органу
позивач звернувся до
науково-дослідного експертно
-криміналісти чного центру при УМВС
України в Кіровоградській області для
проведення експертного дослідження ТЗ
на підтвердження його митної вартості.

За висновком експертного дослідження
НДЕКЦ при УМВС в Кіровоградській
області №136 від 25.02.2011 року , вартість
напівпричепа марки STAS, модель S3SA334K, 2003
року випуску , держномер TR 04184, на дату
оцінки може складати 72 908,14 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що для
митного оформлення товару позивачем
01.03.2011 року до Кіровоградської митниці
подано ВМД №901000008/2011/001625, в якій
вартість ТЗ зазначено за ціною угоди у
розмірі 74 642,68 грн. (6 800 євро) , а також
товаросупроводжувальні документи:
митну декларацію б/н від 19.02.2011року ,
уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії
20909Г №2608867 від 19.02.2011 року, уніфіковану
митну квитанцію МД-1 серії КА №916018 від
19.02.2011 року, акт про проведення митного
огляду товарів №003356/2011/209090426 від 19.02.2011
року, повідомлення про транзитне
переміщення №00301/2011/209090426 від 19.02.2011
року , свідоцтво про реєстрацію ТЗ
№08HV62189 від 22.04.2008року, сертифікат
відповідності серії ВВ №UA1.162. 0021289 -11 з
терміном дії з 24.02.2011 року по 23.02.2012року,
висновок експертного дослідження №136
від 25.02.2011 року, договір
купівлі-продажу/рахунок №3254/2011 від
15.02.2011року, закордонний паспорт та
паспорт громадянина України, виданих
на ім'я ОСОБА_2

Відділом митного оформлення
відповідача до відділу контролю митної
вартості та номенклатури
Кіровоградської митниці направлено
запит №10-52/388 від 01.03.2011 року щодо
визначення митної вартості товару,
позивачу запропоновано надати
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість ТЗ, а саме: товарний чек
про сплату вартості товару або інші
документи, які підтверджують сплату
вартості автомобіля.

Позивач 2.03.2011 року на зворотньому боці
запиту зробив запис про неможливість
надання додаткових
документів,оскільки товарний чек не
видавався (не передбачений),
підтвердження митної вартості містить
договір купівлі-продажу/рахунок №3254/2011
від 15.02.2011року.

Відділом контролю митної вартості та
номенклатури Кіровоградської митниці
прийнято рішення №901000006/2011/000107/2 від
3.03.2011року про визначення митної
вартості ТЗ за 6 ( резервним) методом у
розмірі 8 227,33 євро.

В цей же день 3.03.2011 року на підставі
вищезазначеного рішення митним
органом оформлено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №901000008/1/00126.

Позивачем до підрозділу митного
оформлення подана ВМД №901000008/ 2011/001709
від 3.03.2011року, згідно з якою митна
вартість ТЗ визначена у розмірі 90 173,21
грн. (8 227,33 євро), та ним сплачені
відповідні платежі, після чого
звернувся до суду із вищезазначеним
позовом.

Судом першої інстанції встановлено, що
при митному оформленні ТЗ позивачем до
митного органу разом з іншими
документами надано договір
купівлі-продажу/рахунок №3254/2011 від
15.02.2011року, який у ВМД №901000008/2011/001625 від
01.03.2011року відповідно до Класифікатора
документів, затвердженого наказом
Державної митної служби від 12.12.2007року
№1048 "Про затвердження відомчих
класифікаторів з питань митної
статистики, які використовуються в
процесі оформлення митних декларацій,
і порядку їх ведення", визначений за
кодом 9701 - "документ, що підтверджує
право власності громадянина на ТЗ ",
який визнаний митним органом належним
документом, що підтверджує право
власності позивача на напівпричеп;
договір містить всю необхідну
інформацію, за якою можна
ідентифікувати імпортований ТЗ,
зокрема: його марку, модель,
ідентифікаційний номер кузова, дату
виготовлення, номер технічного
паспорту, вартість (нетто, брутто) , а
отже в розумінні п. 2 постанови КМ
України від 03.12.08 №1041 "Деякі питання
митного оформлення товарів, що
переміщуються громадянами через
митний кордон України" є документом, що
підтверджує митну вартість ТЗ.

Вартість придбаного напівпричепу
зазначена у договорі як ціною "нетто"
так і ціною "брутто" в сумі 6 800 євро, ПДВ
не нараховано, розрахунки з продавцем
здійснені у готівковій формі згідно
умов договору, а тому є вірним висновок
суду першої інстанції, що позивач не
мав можливості надати чек або
квитанцію продавця на пропозицію
митного органу для підтвердження
митної вартості ТЗ.

Із матерілав справи видно, що на
підтвердження митної вартості ТЗ
позивачем до митного органу також
надано висновок експертного
дослідження №136 від 25.02.2011 року про
оцінку напівпричепа "НОМЕР_2",
складеного спеціалістом НДЕКЦ при
УМВС України в Кіровоградській області
відповідно до Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
та Фонду державного майна України №142/5/
2092 від 24.11.2003 року, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України
24.11.2003року за №1074/ 8395.

Зі змісту експертного висновку
вбачається, що експертом при його
складанні використаний заснований на
аналізі цін ідентичних колісних
транспортних засобів в межах
порівняльного підходу метод, з
урахуванням функціонального
призначення, марки і моделі, умов
продажу, терміну продажу, фізичної і
функціональної характеристики, а саме
року випуску ТЗ, обсягу двигуна,
фактичного пробігу, його комплектації
та технічного стану, при цьому
експертом відповідно до наявної
інформації у мережі Інтернет об'єктом
порівняння було обрано напівпричіп
(самоскид) марки STAS KIPER, 2002 року випуску,
ціна "нетто" якого становить 7 004 євро,
ціна "брутто", з урахуванням 23% ПДВ -8 615
євро.

Посилання відповідача на неможливість
підтвердження вказаним висновком
митної вартості напівпричепу виходячи
з того, що експертом за базу для оцінки
було використано об'єкт порівняння з
відмінними від імпортованого причепу
технічними характеристиками та роком
випуску з використанням ціни "нетто"
(без врахування сум ПДВ), за відсутності
документального підтвердження
повернення податку, судом першої
інстанції правильно оцінені критично,
оскільки митний орган, обравши за
основу визначення митної вартості
товару в оскаржуваному рішенні
вартість "брутто" того ж самого
напівпричепу марки STAS KIPER, 2002 року
випуску, фактично підтвердив об'єкт
порівняння, який був визначений
експертом.

Ст. 273 МК України, якою регламентовані
умови використання останнього 6
(резервного) методу, передбачено, що у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосуванні цих методів.

Викладене свідчить,що відповідно до
приписів ст. 273 МК України при
застосуванні резервного методу
обов'язковою вимогою до всіх базових
цінових даних, які беруться за основу
для розрахунків, є їх прив'язка до
конкретного товару. Така умова
передбачає, що для визначення митної
вартості товарів не може
використовуватися довільно
встановлена чи достовірно не
підтверджена ціна товарів, тобто ціна,
що використовується як основа для
обчислення митної вартості товарів,
має базуватись на обґрунтованій
ціновій інформації на конкретний
товар, опис якого містить дані, що
дозволяють його однозначно
ідентифікувати.

Частиною 3 ст. VII "Оцінка товару для
митних цілей" ГАТТ встановлено, що
оцінка будь-якого імпортованого товару
для митних цілей, не повинна включати
суми будь-якого внутрішнього податку,
застосованого в країні походження чи
експорту, від якого імпортований товар
був звільнений або який був чи буде
знятий шляхом повернення сплаченої
суми.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач не надав суду першої
інстанції доказів, що підтверджувальні
документи, подані позивачем для
митного оформлення ТЗ, є недостатніми
чи такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів в достовірності
відомостей стосовно заявленої
вартості та не дають можливості
визначити митну вартість ТЗ шляхом
застосування обраного позивачем
методу за ціною договору.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позивач виконав умови, передбачені МК
України для митного оформлення ТЗ за
ВМД №901000008/2011/001625 від 01.03.2011 року,
зокрема при декларуванні митної
вартості ТЗ, а відповідач здійснив
самостійну митну оцінку вартості ТЗ із
застосуванням передбаченого ст. 273 МК
України 6 (резервного) методу без
достатніх для того підстав, базуючись
на припущеннях та довільно обраній
вартості товару, що призвело до
безпідставного прийняття митним
органом рішення про визначення митної
вартості товару №901000006/2011/ 000107/2 від
03.03.2011 року, та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №901000008/1/00126 від 03.03. 2011
року.

В силу викладеного суд першої
інстанції правомірно визнав
протиправними та скасував
вищезазначені рішення №901000006/2011/000107/2
від 03.03.2011 року та картку відмови в
прийнятті митної декларації
№901000008/1/00126 від 03.03.2011 року.

Доводами апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не
спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської
митниці Державної митної служби
України - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова