Справа № 805/18097/13-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.
Справа №805/18097/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14:30

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Шинкарьової І.В.,

при секретарі -
Заднепровській В.О.,

за участю

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Пантіна М.В.,

представника третьої особи
Приходько О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька про
скасування вимоги, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька про
скасування вимоги, мотивуючи свої
вимоги тим, що є пенсіонером за віком та
знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду в Кіровському районі
м.Донецька, при цьому займається
підприємницькою діяльністю, має статус
фізичної особи-підприємця.
Відповідачем була надіслана вимога
№Ф-У22 видана 12 грудня 2013 року про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 5936,45
грн.

Позивач вважає вимогу протиправною,
оскільки ст.4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», в редакції, що
діє з 06 серпня 2011 року передбачений
перелік фізичних осіб, які
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, зокрема до цієї
категорії відносяться підприємці, які
є пенсіонерами за віком, їх участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
може бути виключно на добровільних
умовах. Тому просить суд скасувати
вимогу №Ф-У22 видана 12 грудня 2013 року
про сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 5936,45
грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача проти позову
заперечував, надав заперечення, в яких
зазначає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Згідно
норм цього закону, особи, які обрали
спрощену систему оподаткування
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску з 01 серпня 2011 року, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами і одержують згідно Закону
України пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно, за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Статтею 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначені умови
призначення пенсії за віком, а саме
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Враховуючи, що позивач не
підпадає під критерії осіб, визначені
ст.26 вищевказаного Закону, а пенсія
призначена була на пільгових умовах, то
позивач не звільняється від сплати
єдиного внеску. Станом на 01 жовтня 2013
року сума єдиного соціального внеску,
яку позивачу потрібно сплатити,
складає 5936,45 грн. Таким чином, просить
відмовити у позові в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13 січня 2014 року було
залучено в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м.Донецька.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Державною
податковою інспекцією у Кіровському
районі м.Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області надіслана Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 вимога від 12
грудня 2013 року про сплату боргу з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 5936,45 грн. (а.с.12).

Згідно з розрахунку вимога від 21
листопада 2013 року про сплату боргу з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
включає заборгованість зі сплати
страхового внеску за 2012 рік,
липень-вересень 2013 року та штрафні
санкції за рішенням №2529 від 30 квітня 2013
року про застосування штрафних санкцій
за неподання звітності, передбаченої
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» за 2012
рік (а.с.20,34,50).

Позивач, ОСОБА_1, знаходиться на обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Кіровському районі м.Донецька з 24
вересня 2009 року отримує пенсію за віком
(а.с.5,20). Також позивач з 21 липня 2010 року
має статус фізичної особи-підприємця,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 01 січня 2012 року (а.с.42-44).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

З 06 серпня 2011 року набрала чинності
частина 4 статті 4 цього Закону,
відповідно до якої особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті
(тобто фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування), які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем
відповідно до вимог ст.12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не укладався.

Доказів добровільної участі позивача у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
відповідач суду не надав.

Стаття 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачає, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються трудові
пенсії та соціальні. До трудових
відносяться пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.
Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років. Стаття 13 цього ж
Закону визначає категорії працівників,
які на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

Оскільки позивач отримує пенсію за
віком, а ч.4 ст.4 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах, позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Відповідно безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення цієї
норми оскільки позивач не підпадає під
критерії осіб, визначені ст.26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
пенсія призначена на пільгових умовах,
оскільки вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.
Також, в зазначеній нормі законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
та отримують пенсію за віком на
пільгових умовах.

З огляду на викладене суд робить
висновок, що позивачу призначений
такий вид пенсії як «пенсія за віком»,
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже він є «пенсіонером
за віком» і відповідно до ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску.

Що стосується рішення №2529 від 30 квітня
2013 року про застосування штрафних
санкцій за неподання звітності,
передбаченої Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за 2012 рік, суд
зазначає, що ці рішення позивачем
оскаржені не були, тобто є чинними.

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірність дій в частині складання
вимоги від 12 грудня 2013 року №Ф-У22 про
сплату недоїмки на суму 5936,45 грн. зі
сплати страхового внеску за 2012 рік,
липень-вересень 2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька про
скасування вимоги від 12 грудня 2013 року
№Ф-У22 про сплату суми недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5936,45 грн. -
задовольнити частково.

Скасувати вимогу від 12 грудня 2013 року
№ф-У22 про сплату суми недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5766,45 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 витрати по сплаті судовий збір у
розмірі 122,79 грн.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 06 лютого 2014 року в
присутності представників сторін.

Постанову у повному обсязі складено 11
лютого 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шинкарьова І.В.