Справа № 2а-2774/10/1070
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 лютого 2014 року м. Київ
В/800/226/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Іваненко Я.Л.,

Кобилянського
М.Г.,

Кочана В.М.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
жовтня 2013 року, постановленої за
результатами розгляду справи за його
адміністративним позовом до
Національного банку України, треті
особи: первинна профспілкова
організація «Всеукраїнської
професійної спілки «Захист
справедливості» Центрального сховища
Національного банку України,
Всеукраїнська професійна спілка
«Захист справедливості», директор
Центрального сховища Національного
банку України Толстой О.М. про визнання
незаконним звільнення та поновлення на
роботі,

встановила:

16 січня 2014 року ОСОБА_4 у порядку статті
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
звернувся з заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 17
жовтня 2013 року у справі №К/9991/34997/11, з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування заяви додано судові
рішення Вищого адміністративного суду
України від 29 січня 2013 року (справа
№К-35051/09), від 22 травня 2013 року (справа
№К/9991/2247/11), від 8 лютого 2011 року (справа
№К-9428/10), від 22 травня 2008 року, від 3
квітня 2012 року (справа №К/9991/19194/11), від 30
травня 2013 року (справі №К-59473/09), від 26
вересня 2013 року (справа №К-55641/09), від 6
липня 2011 року (справа №К-40545/10), від 23
серпня 2013 року (справа №К-35887/10), від 28
травня 2013 року (справа №К/9991/52131/11), від 20
травня 2010 року (справа №К-10986/10), від 2
серпня 2011 року (справа №К-41262/10), від 21
лютого 2013 року (справа №К/800/281/13), від 25
вересня 2013 року (справа №К-31877/10), від 9
липня 2008 року, від 17 травня 2011 року
(справа №К-42583/10), від 25 вересня 2012 року
(справа №К/9991/25668/11), від 17 червня 2010 року
(справа №К-22756/09), від 19 лютого 2013 року
(справа №К-5650/10), від 5 лютого 2013 року
(справа №К/9991/60771/12), від 19 червня 2012 року
(справа №К-45576/09), від 19 червня 2012 року
(справа №К-22765/09), від 21 червня 2011 року
(справа №К-3514/08), від 18 червня 2013 року
(справа №К/9991/60533/12), від 13 лютого 2013 року
(справа №К/9991/25550/11), від 24 січня 2012 року
(справа №К-54269/09), від 13 грудня 2011 року
(справа №К-18220/08), від 6 жовтня 2011 року
(справа №К-10904/10), від 3 червня 2010 року
(справа №К-6877/08), у яких, на думку
заявника, по іншому ніж в оскаржуваній
ухвалі, застосовано положення статті 42
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України).

У зв'язку з невідповідністю заяви
вимогам, передбачених статті 239 КАС
України, суддею виносилися ухвала про
усунення недоліків, яка у визначений
строк була виконана.

Перевіривши доводи, викладені в заяві,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову допуску справи до
перегляду Верховним Судом України з
урахуванням наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Доводи, викладені в заяві, дають
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні й ті самі
норми матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень.

Ухвалою касаційного суду від 17.10.2013
року, яка є предметом оскарження,
залишено без змін рішення попередніх
інстанцій про відмову в задоволенні
позову. При постановленні зазначеного
рішення, суд касаційної інстанції, з
посиланням на положення статей 40, 42
КЗпП України прийшов до висновку, що
переважне право на залишення на роботі
не є тотожним переважному праву у
працевлаштуванні на нову посаду

В судових рішеннях Вищого
адміністративного суду України від 8
лютого 2011 року (справа №К-9428/10), від 23
серпня 2013 року (справа №К-35887/10), від 28
травня 2013 року (справа №К/9991/52131/11), від 2
серпня 2011 року (справа №К-41262/10), від 25
вересня 2013 року (справа №К-31877/10), від 17
травня 2011 року (справаі №К-42583/10), від 25
вересня 2012 року (справа №К/9991/25668/11), від
17 червня 2010 року (справа №К-22756/09,) від 19
червня 2012 року (справа №К-22765/09), від 13
лютого 2013 року (справа №К/9991/25550/11)
касаційний суд виходив з того, що
розірвання трудового договору на
підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України
відбувається з обов'язковим
додержанням вимог статті 42 КЗпП
України.

Зазначені обставини не свідчать про
різне застосування судами касаційної
положень статті 42 КЗпП України.

В рішеннях суду касаційної інстанції
від 22 травня 2013 року (справа №К/9991/2247/11),
від 3 квітня 2012 року (справа №К/9991/19194/11),
від 13 травня 2013 року (справа №К-59473/09)
норма статті 42 КЗпП України не
застосовувалася.

Ухвалами касаційного суду, зокрема, від
29 січня 2013 року (справа №К-35051/09), від 22
травня 2008 року, від 26 вересня 2013 року
(справа №К-55641/09), від 6 липня 2011 року
(справа №К-40545/10), від 20 травня 2010 року
(справа №К-10986/10), від 21 лютого 2013 року
(справа №К/800/281/13), від 9 липня 2008 року,
від 19 лютого 2013 року (справа №К-5650/10),
від 5 лютого 2013 року (справа №К/9991/60771/12),
від 19 червня 2012 року (справа №К-45576/09),
від 21 червня 2011 року (справа №К-3514/08),
від 18 червня 2013 року (справа №К/9991/60533/12),
від 21 січня 2012 року (справа №К-54269/09), від
6 жовтня 2011 року (справа №К-10904/10), від 3
червня 2010 року (справа №К-6877/08), рішення
судів попередніх інстанцій
скасовувалися з направленням справи на
новий судовий розгляд, тобто спір по
суті не вирішувався.

З урахуванням наведеного, немає
підстав вважати, що судами касаційної
інстанції неоднаково застосовані одні
і ті ж самі норми матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, та керуючись
статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до перегляду
Верховним судом України справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Національного банку України, треті
особи: первинна профспілкова
організація «Всеукраїнської
професійної спілки «Захист
справедливості» Центрального сховища
Національного банку України,
Всеукраїнська професійна спілка
«Захист справедливості», директор
Центрального сховища Національного
банку України Толстой О.М. про визнання
незаконним звільнення та поновлення на
роботі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

Я.Л. Іваненко

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський