Справа № 2а-10221/09/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Київ
К/9991/41839/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної

податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.02.2009 та

ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2011

у справі № 2а-10221/09/2670

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Холдингова компанія «Бліц
-

Інформ»

до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
м.Києва

Головного управління
Державного казначейства у м. Києві

про стягнення з державного
бюджету податку на додану вартість

ВСТАНОВИВ:

Закритого акціонерного товариства
«Холдингова компанія «Бліц-Інформ»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва, Головного управління Державного
казначейства у м. Києві про стягнення з
державного бюджету податку на додану
вартість.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.02.2009 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2011
постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.02.2009 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, що 10.02.2009 року позивач подав до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість та заяву про повернення суми
бюджетного відшкодування за січень 2009
року.

Податковим органом було проведено
позапланову виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за січень 2009 року, за
результатами якої складено довідку
№2799/23-3/20050164 від 13.04.09 року.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковий орган
утримався від в відшкодування
заявленої позивачем до бюджетного
відшкодування суми через відсутність
висновків зустрічних перевірок
постачальників товару у ланцюгу
постачання.

Згідно пункту 1.8 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість»бюджетне відшкодування -
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Відповідно до частини 1 підпункту
7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»(в
редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (частина 3
підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7
вищезазначеного Закону).

Згідно підпункту 7.7.2 пункту 7.7
статті 7 цього ж Закону якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

За приписами підпункту 7.7.4 пункту
7.7 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість»(в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру
податкових декларацій у розрізі
платників. До декларації додаються
розрахунок суми бюджетного
відшкодування, копії погашених
податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та
оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних
митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій. Форма заяви про
відшкодування та форма розрахунку суми
бюджетного відшкодування визначаються
за процедурою, встановленою
центральним податковим органом.

Згідно з положеннями підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 вищезазначеного
Закону протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу (підпункт
7.7.6 пункту 7.7 статті 7 цього ж Закону).

Судами попередніх інстанцій,
встановлено, що довідкою перевірки не
встановлено жодного фактичного
порушення вимог наведених норм
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту та права на
заявлення до відшкодування від`ємного
значення з податку на додану вартість.

Закон України «Про податок на
додану вартість»не ставить право на
заявлення до бюджетного відшкодування
податку на додану вартість та на
отримання такого відшкодування на
рахунок у банку в залежність від
обовязкової наявності матеріалів
зустрічних перевірок щодо
підтвердження сплати податку на додану
вартість усіма попередніми
постачальниками у ланцюгу постачання
товару до виробника.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджує висновок судів попередніх
інстанцій, що відсутність висновків
зустрічних перевірок щодо
підтвердження сплати податку на додану
вартість усіма попередніми
постачальниками у ланцюгу постачання
товару до виробника не впливає на право
позивача (покупця) на віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість
постачальникам товару та заявлення до
бюджетного відшкодування від`ємного
значення з податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24.02.2009 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2011

у справі № 2а-10221/09/2670 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва відхилити.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.02.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.06.2011 у справі № 2а-10221/09/2670
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко