Справа № 2027/2а-16764/11
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р. Справа №
2027/2а-16764/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на постанову Московського
районного суду м. Харкова від 25.08.2011р.
по справі № 2027/2а-16764/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 25.08.2011 р. позов
ОСОБА_2 до УПФ України у Московоському
районі м. Харкова задоволено.

Визнано незаконними дії УПФ України у
Московоському районі м. Харкова щодо
невиконання вимог Постанови КМ України
№894 від 13.07.2004 р. «Про підвищення
розміру пенсій, призначених відповідно
до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ", та Постанови КМ України №
1293 від 27.12.2005 р. «Про збільшення
розмірів пенсій деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
проведенні виплати компенсації втрати
частини доходів у зв'язку з
несвоєчасною виплатою пенсії.

Зобов'язано УПФ України у Московському
районі м. Харкова перерахувати та
виплатити пенсію ОСОБА_2 як інваліда 3
групи та учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії, виходячи з
розрахунку 6 мінімальних пенсій за
віком, призначених відповідно до ч.4
ст.54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи " та визначеного ч.1ст..28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування » із збільшенням
відповідно до Постанови КМ України №894
від 13.07.2004 р., збільшивши її розмір на 12%,
та у 3,5 рази відповідно до Постанови КМ
України № 1293 від 27.12.2005 р. «Про
збільшення розмірів пенсій деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
починаючи з 01.10.2007 р. на весь час
виплати без обмеження кінцевою датою
та з урахуванням виплачених сум.

Зобов'язано УПФ України у
Московоському районі м. Харкова з 01.10.2007
р. провести перерахунок та виплатити
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку із порушенням строків виплати
державної та додаткової пенсії ОСОБА_2
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи ", виходячи з
розрахунку мінімуму, встановленого,ч.1
ст..28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування », у розмірі обчисленому
відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
доходів у зв'язку із порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою КМУ від 2102.2001 р. № 159.

УПФ України у Московоському районі м.
Харкова (далі-відповідач), не
погодившись з рішенням суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову Московського
районного суду м. Харкова від 25.08.2011 р.
скасувати та прийняти рішення про
відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначив, що судом
першої інстанції судом неправильно
застосовано положення Постанови КМУ №
894 від 13.07.2004 р."Про підвищення розмірів
пенсій, призначених відповідно до
частини четвертої статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"", Постанови
КМУ № 1293 від 27.12.2005 р. "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини доходів у зв'язку із
порушенням термінів їх виплати,
затвердженого постановою КМУ від 2102.2001
р. № 159, що призвело до неправильного
вирішення справи,

Відповідно до ст. 183-2 КАС України справа
розглянута в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
постанови Кабінету Міністрів України,
якими встановлено підвищення до
розміру пенсії, призначеної відповідно
до ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі по тексту - Закон №
796-ХІІ), діяли на час виникнення спірних
правовідносин та не були скасовані,
тому підлягають застосуванню.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії, згідно довідки МСЕК є
інвалідом ІІ групи захворювання, що
пов'язане з касатрофою на ЧАЕС, і
отримує пенсію відповідно до ст. ст. 50,54
Закону №796-ХІІ. (а.с. 7-9).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.07.2004 р. № 894 з метою здійснення
заходів щодо соціального захисту
пенсіонерів збільшено з 1 вересня 2004
року на 12 відсотків пенсії (без
урахування надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, державної допомоги
та сум індексацій), призначені
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 р. № 1293 (набрала
чинності з 1 січня 2006 року), з метою
здійснення подальших заходів щодо
диференціації розмірів пенсій було
прийнято рішення про збільшення
розміру пенсії, призначеної відповідно
до статті 54 Закону № 796-ХІІ: у 3,5 рази
-пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей; у 2,5 рази -пенсію по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987-1990 роках, громадянам, евакуйованим
у 1986 році із зони відчуження, та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено,
що мінімальний розмір пенсії,
передбачений частиною четвертою
статті 54 Закону, не може бути нижчим:
для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи
- 500 гривень, III групи - 467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи - 440
гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370
гривень.

Колегія суддів зазначає, що постанови
КМУ № 894 та № 1293 передбачали збільшення
пенсій, які були призначені та
виплачувались станом відповідно на 1
вересня 2004 року та на 1 січня 2006 року, за
своїм правовим змістом щодо
застосування мають одноразовий
характер і фактично відносно позивача
у 2004 та 2006 роках вже були виконані, що
сторонами не оспорюється. Зміст
постанов № 896 та № 1293 не передбачає
повторного збільшення пенсії після
призначення її нового розміру.

Згідно п. 6 ст. 92 Конституції України
виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Підстав для застосування до цього
розміру пенсії положень Постанов № 894
та № 1293 немає, оскільки це суперечить
положенням як п. 6 статті 92 Конституції
України, так і статті 54 Закону № 796.

Застосування в теперішній час
Постанови № 1293 є безпідставним,
оскільки вказаним нормативним актом
передбачено збільшення пенсії,
призначеної з дотриманням положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 01.01.2002 р. № 1.

Щодо позовних вимог про зобов`язання
провести нарахування та забезпечити
виплату компенсації втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
виплати основної та додаткової пенсії,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 2 Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частин
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати"встановлено, що компенсація
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати провадиться у разі затримки на
один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру: пенсії,
соціальні виплати, стипендії,
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частин
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати" сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

Зважаючи, що виплати основної та
додаткової пенсії у спірних по даній
справі (підвищених) розмірах, на час
звернення позивача до суду, нараховані
не були, колегія суддів вважає, що
відсутні підстави для зобов'язання
відповідача провести позивачеві
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків виплати.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що через
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 182-2, 197, п. 3
ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
задовольнити.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 25.08.2011р. по справі №
2027/2а-16764/11 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Курило Л.В. Присяжнюк О.В.