Справа № 434/6836/13-а
Суддя: Река А. С.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 434/6839/13-а
Провадження № 2а/434/52/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Луганська

Артемівський районний суд міста
Луганська в складі:

головуючого - судді Река А.С.,

при секретарі - Малько А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луганську
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Олександрівської міської
ради в особі секретаря
Олександрівської міської ради Резніка
Вадима Олександровича про поновлення
на роботі, виплату середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся з дійсним позовом до
Олександрівської міської ради в особі
секретаря Олександрівської міської
ради Резніка Вадима Олександровича про
поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу. В обґрунтування своїх вимог
зазначив, що він працював на посаді
спеціаліста 1 категорії з питань
землекористування відділу архітектури
та землевпорядкування відділу
архітектури та землекористування
виконкому Олександрівської міської
ради з 07.02.2009 року. 30.06.2011 року його було
переведено на посаду начальника
відділу архітектури та
землевпорядкування виконкому
Олександрівської міської ради. 22.07.2013
року по закінченню чергової тарифної
відпустки позивач приступив до своїх
посадових обов'язків, але з той же день,
з метою уникнення дисциплінарного
стягнення на вимогу прокурора
Артемівського району м. Луганська, при
застосуванні відносно нього
психо-емоційного тиску та впливу з боку
працівників виконавчого комітету
Олександрівської міської ради, позивач
особисто написав заяву про звільнення
за власним бажанням. Емоційний тиск
завдав шкоду здоров'ю позивач та він
був змушений звернутися за медичною
допомогою. 05.08.2013 року після
проходження курсу лікування та
одужання позивач приступив до
виконання своїх посадових обов'язків,
та не маючи наміру щодо звільнення,
подав заяву щодо надання йому
додаткової щорічної відпустки у
зв'язку з необхідністю поліпшення
стану здоров'я згідно медичних
вказівок. Але секретар
Олександрівської міської ради,
використовуючи загрозу та залякування,
запропонував позивачу звільнитися за
власним бажанням або обрати одне із
дисциплінарних стягнень - догану, чи
звільнення з посади у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді, на що
позивач відмовився. Пізніше, у цей же
день, позивачу було запропоновано
ознайомитися з розпорядженням про
звільнення «за порушення присяги».
06.08.2013 року, приблизно о 14-00 год., коли
позивач знаходився на своєму робочому
місці та виконував посадові обов'язки,
йому було запропоновано ознайомитися
із записом в трудовій книжці щодо
звільнення 05.08.2013 року за власним
бажанням. Секретар Олександрівської
міської ради з метою перешкоджання
позивачу в наступному знаходитися на
своєму робочому місці, дав
розпорядження змінити замки в дверях
робочого кабінету позивача, що й було
зроблено 06.08.2013 року о 15-00 год. З 07.08.2013
року позивач у черговий раз звернувся
за медичною допомогою, та знаходився на
лікуванні до 20.08.2013 року. Вважаючи
звільнення незаконним, позивач просить
скасувати розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 92-к
від 05.08.2013 року про звільнення за ст. 38
КЗпПУ, поновити його на роботі,
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу, а також 8000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
наполягав на задоволенні позову, суду
пояснив, що він працював з 07.02.2009 року на
посаді спеціаліста 1 категорії з питань
землекористування відділу архітектури
та землевпорядкування відділу
архітектури та землекористування
виконкому Олександрівської міської
ради, потім 30.06.2011 року його було
переведено на посаду начальника
відділу архітектури та
землевпорядкування виконкому
Олександрівської міської ради. 17.06.2013
року він пішов у чергову відпустку, а
22.07.2013 року коли вийшов з відпустки
його ознайомили з приписом прокурора
Артемівського району м. Луганська, та
повідомили про можливе подальше
звільнення «за порушення присяги». Щоб
уникнути цього, працівник відділу
кадрів запропонувала йому написати
заяву про звільнення за власним
бажанням, що він і зробив, але не вказав
з якого саме числа просить його
звільнити. Після цього стан його
здоров'я погіршився, та він звернувся
за медичною допомогою. Після виходу з
лікарняного 05.08.2013 року він повідомив в
усній формі працівника відділу кадрів,
що не бажає звільнятися та написав
заяву про надання додаткової
відпустки, потрібної за медичними
показаннями, але йому відмовили в
наданні відпустки, оскільки вона не
передбачено графіком відпусток.
Зазначив, що він не заперечував би
проти звільнення в останній день
відпустки. Вважає, звільнення
незаконним через те, що йому відмовили
у наданні відпустки, а одразу ж
звільнили. Усі виплати, належні йому
при звільненні, він отримав. 05.08.2013 року
та 06.08.2013 року він передавав справи
ОСОБА_3

Представник відповідача заперечував
проти задоволення заяви, суду пояснив,
що 22.07.2013 року позивач особисто написав
заяву, у якій просив звільнити його за
власним бажанням, про що було видане
розпорядження про звільнення ОСОБА_1
від 05.08.2013 року № 92-к, в останній день
спливу двотижневого строку. Протягом
терміну подання заяви про звільнення
до дня винесення розпорядження про
звільнення, ОСОБА_1 заяву не відкликав,
тобто мав намір звільнитися саме за
власним бажанням. Вважає, що звільнення
позивача було проведено відповідно до
вимог чинного законодавства, просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснив, що він є депутатом
Олександрівської міської ради та 05.08.2013
року він був присутній у приміщенні
Олександрівської міської ради. Близько
11-00 год. він разом зі ОСОБА_5 зайшли до
робочого кабінету секретаря
Олександрівської міської ради Резніка
В.О., та були присутні під час розмови
ОСОБА_1 та Резніка В.О., під час якої
останній чинив тиск на позивача щодо
того, щоб ОСОБА_1 написав заяву про
звільнення за власним бажанням, або
його звільнять за «порушення присяги»
або оголосять догану. Позивач 05.08.2013
року подав заяву до відділу кадрів про
надання йому відпустки. 06.08.2013 року він
у присутності ОСОБА_1 ознайомився із
записом в трудовій книжці позивача про
звільнення. 06.08.2013 року ОСОБА_1
знаходився на робочому місці, але
близько 15-00 год. у дверях його робочого
кабінету почали змінювати замки.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є
депутатом Олександрівської міської
ради. 05.08.2013 року він разом з ОСОБА_4 був
у робочому кабінеті секретаря
Олександрівської міської ради Резніка
В.О., де останній запропонував ОСОБА_1
звільнити за власним бажанням, або його
звільнять за «порушення присяги».
06.08.2013 року він та ОСОБА_4 у присутності
ОСОБА_1 ознайомилися із записом в
трудовій книжці позивача про
звільнення, йому відомо, що 05.08.2013 року
ОСОБА_1 було оголошено догану. 06.08.2013
року ОСОБА_1 знаходився на робочому
місці, але близько 15-00 год. у дверях його
робочого кабінету почали змінювати
замки, щоб завадити позивачу у
подальшому бути присутнім на своєму
робочому місці.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
працює на посаді спеціаліста 1
категорії по зверненням громадян
виконкому Олександрівської міської
ради. 05.08.2013 року до неї звернулася
спеціаліст по кадрам ОСОБА_9 та
попросила засвідчити факт, що ОСОБА_1
відмовився отримати розпорядження про
звільнення та трудову книжку. Це
відбувалося у другій половині дня,
ОСОБА_1 був ознайомлений з
розпорядженням про звільнення та
відмовився отримати розпорядження та
трудову книжки. Це відбувалося у її
присутності, а також в присутності
позивача, ОСОБА_9, ОСОБА_10 05.08.2013 року
ОСОБА_1 передавав справи ОСОБА_3, а 06.08.2013
року позивач виходив на роботу, щоб
закінчити передачу справ.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він
працює на посаді інспектора
військово-облікового столу виконкому
Олександрівської міської ради. 05.08.2013
року він був присутній під час того, як
спеціаліст з відділу кадрів ОСОБА_9
запропонувала позивачу одержати
розпорядження про звільнення та
трудову книжку, але позивач відмовився.
Це відбувалася у робочому кабінеті
спеціаліста з відділу кадрів у його в
присутності, а також в присутності
позивача, ОСОБА_9, ОСОБА_8 Також, йому
відомо, що 05.08.2013 року ОСОБА_1 передавав
справи ОСОБА_3, а 06.08.2013 року позивач
виходив на роботу, щоб закінчити
передачу справ.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона
працює на посаді провідного
спеціаліста відділу кадрів виконкому
Олександрівської міської ради. ОСОБА_1
працює з 07.12.2009 року у виконкомі
Олександрівської міської ради. З 17.06.2013
року до 18.07.2013 року позивач знаходився у
черговій щорічній відпустці, у цей час
щодо ОСОБА_1 надійшло подання з
прокуратури Артемівського району м.
Луганська. Після того, як ОСОБА_1 вийшов
з відпустки, він написав пояснення щодо
зазначеного подання, а також 22.07.2013 року
особисто написав заяву про звільнення
за власним бажанням, та одразу ж пішов
на лікарняний. 05.08.2013 року, після
закінчення лікарняного, позивач вийшов
на роботу, йому було оголошено догану,
про що позивача було повідомлено, але
від підпису він відмовився. Позивач не
відкликав заяву про звільнення, у
зв'язку з чим було винесено
розпорядження про звільнення ОСОБА_1 за
власним бажанням. 05.08.2013 року ОСОБА_1
було ознайомлено з розпорядженням про
звільнення та було запропоновано
отримати трудову книжку, але позивач
відмовився, про що було складено
відповідні акти. Окрім того, 05.08.2013 року
ОСОБА_1 передавав справи ОСОБА_3, а 06.08.2013
року закінчив передачу справ. Також
зазначила, що позивач надавав заяву про
надання йому додаткової відпустки, але
йому відмовили, оскільки відпустка не
була передбачена графіком відпусток, у
позивач було відсутнє направлення на
санаторно-курортне лікування на
зазначену дату.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи
та надані докази в сукупності, прийшов
до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України,
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
працівник.

Якщо працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Судом встановлено, що згідно
розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 122-к
від 07.12.2009 року ОСОБА_1 призначено на
посаду спеціаліста 1 категорії з питань
землекористування відділу архітектури
та землевпорядкування відділу
архітектури та землекористування
виконкому Олександрівської міської
ради. 30.06.2011 року позивача було
переведено на посаду начальника
відділу архітектури та
землевпорядкування виконкому
Олександрівської міської ради (а.с.11).

Згідно розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 7-в від
28.02.2013 року, ОСОБА_1 надано частину
щорічної основної оплачуваної
відпустки тривалістю 15 календарних
днів з 18 березня по 01 квітня 2013 року (а.с.
84).

Згідно розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 27-в
від 27.05.2013 року, ОСОБА_1 надано щорічну
основну оплачувану відпустку
тривалістю 30 календарних днів з 17
червня по 18 липня 2013 року (а.с. 83).

22.07.2013 року ОСОБА_1 було надано до
виконкому Олександрівської міської
ради особисту заяву про звільнення з
роботи за власним бажанням, вхідний
номер 07-38/80 від 22.07.2013 р. (а.с 76).

В період з 22.07.2013 року по 03.08.2013 року,
відповідно до листка непрацездатності
(серія АВР № 035355), виданого Луганською
міською багатопрофільною лікарнею № 4,
ОСОБА_1 знаходився на лікарняному (а.с.
92).

05.08.2013 року ОСОБА_1 надав заяву за вх. №
07-38/81 від 05.08.2013 року) щодо надання
невикористаної додаткової щорічної
відпустки тривалістю 25 календарних
днів та частини основної щорічної
відпусти тривалістю 16 календарних днів
з 05.08.2013 року у зв'язку із станом
здоров'я. На заяві наявна резолюція «до
особової справи» та зазначено
«суперечить затвердженому графіку
відпусток на 2013 р.» (а.с. 87).

Згідно графіку відпусток працівників
виконавчого комітету Олександрівської
міської ради на 2013 рік, затвердженого
10.01.2013 року секретарем ради Резніком
В.О. та погоджено головою об'єднаної
первинної профспілкової організації,
додаткова щорічна відпустка
тривалістю 25 календарних днів ОСОБА_1
запланована на листопад 2013 року,
невикористана основна відпустка
тривалістю 16 календарних днів - на
жовтень 2013 року. З графіком відпусток
ОСОБА_1 був ознайомлений під особистий
підпис (а.с 82).

За результатами розгляду подання
прокурора Артемівського району м.
Луганська, розпорядженням секретаря
Олександрівської міської ради від
05.08.2013 р. № 25-вд ОСОБА_1 оголошено догану
(а.с. 95). До застосування
дисциплінарного стягнення від ОСОБА_1
були відібрані письмові пояснення (а.с.
94), від підпису та ознайомлення з
розпорядженням про догану, позивач у
присутності свідків 05.08.2013 року о 14-45
год. відмовився, про що складено
відповідний акт (а.с 93).

Згідно розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 92-к
05.08.2013 року, ОСОБА_1 було звільнено за
власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП
України на підставі особистої заяви
від 22.07.2013 року (а.с.85). Від підпису про
ознайомлення з розпорядженням про
звільнення ОСОБА_1 у присутності
свідків 05.08.2013 року о 14-46 год.
відмовився, про що складено
відповідний акт (а.с 77).

Від отримання трудової книжки ОСОБА_1 у
присутності свідків 05.08.2013 року о 15-10
год. відмовився, про що складено
відповідний акт (а.с 78)

Згідно розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 93-к
05.08.2013 року, на ОСОБА_3 покладено
виконання обов'язків начальника
відділу архітектури та
землевпорядкування та зобов'язано
ОСОБА_1 передати, а ОСОБА_3 прийняти
станом на 05.08.2013 року документи та
справи щодо роботи начальника відділу
архітектури та землевпорядкування
(а.с.89). Від підпису про ознайомлення з
розпорядженням про прийом та передачу
службової документації ОСОБА_1 у
присутності свідків 05.08.2013 року о 14-45
год. відмовився, про що складено
відповідний акт (а.с 90).

05 серпня 2013 року було складено Акт
прийому-передачі товарно-матеріальних
цінностей та документації, відповідно
до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3
прийняла відповідну документацію,
даний акт підписано членами комісії, та
особисто позивачем (а.с. 81).

Відповідно до вимоги прокуратури
Артемівського району м. Луганська,
Територіальною Державною інспекцією з
питань праці в Луганській області було
проведено перевірку на предмет
додержання законодавства про працю під
час роботи ОСОБА_1 та його звільнення.
Відповідно до Акту перевірки № 12-01-14/0004,
порушень вимог законодавства не
виявлено (а.с. 62-75).

Відповідно до частини третьої статті 2
Закону України «Про відпустки», право
на відпустки забезпечується:
гарантованим наданням відпустки
визначеної тривалості із збереженням
на її період місця роботи (посади),
заробітної плати (допомоги) у випадках,
передбачених цим Законом; забороною
заміни відпустки грошовою
компенсацією, крім випадків,
передбачених статтею 24 цього Закону.

Статтею 24 Закону України «Про
відпустки» визначено, що в разі
звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткові відпустки
працівникам, які мають дітей (частина
перша); за бажанням працівника частина
щорічної відпустки замінюється
грошовою компенсацією. При цьому
тривалість наданої працівникові
щорічної та додаткових відпусток не
повинна бути менше ніж 24 календарних
дні (частина п'ята).

Відповідно до ст. 74 КЗпП України
громадянам, які перебувають у
трудових відносинах з підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності
та галузевої належності, а також
працюють за трудовим договором у
фізичної особи, надаються щорічні
(основна та додаткові) відпустки із
збереженням на їх період місця роботи
(посади) і заробітної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
відпустки» за бажанням працівника
у разі його звільнення (крім
звільнення за порушення трудової
дисципліни) йому має бути надано
невикористану відпустку з наступним
звільненням. Датою звільнення в цьому
разі є останній день відпустки.

Крім того, статтею 79 КЗпП України та ст.
10 Закону України «Про відпустки»
передбачений порядок і умови надання
щорічних відпусток. Відповідно до
зазначених норм черговість надання
відпусток визначається графіками,
які затверджуються власником або
уповноваженим ним органом за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником), і
доводиться до відома всіх працівників.
При складанні графіків ураховуються
інтереси виробництва, особисті
інтереси працівників та можливості
їх відпочинку. Конкретний період
надання щорічних відпусток у
межах, установлених графіком,
узгоджується між працівником і
власником або уповноваженим ним
органом, який зобов'язаний письмово
повідомити працівника про дату
початку відпустки не пізніш як за два
тижні до встановленого графіком
терміну.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
знаходився у щорічній основній
оплачуваній відпустці з 18 березня по 01
квітня 2013 року та з 17 червня по 18 липня
2013 року. Згідно графіку відпусток
працівників виконавчого комітету
Олександрівської міської ради на 2013
рік, затвердженого 10.01.2013 року
секретарем ради Резніком В.О. та
погоджено головою об'єднаної первинної
профспілкової організації, додаткова
щорічна відпустка тривалістю 25
календарних днів ОСОБА_1 запланована на
листопад 2013 року, невикористана
основна відпустка тривалістю 16
календарних днів - на жовтень 2013 року. З
графіком відпусток ОСОБА_1 був
ознайомлений під особистий підпис.
Таким чином, посилання позивача на ту
обставину, що при звільненні не було
розглянуто його заяву про надання
щорічної відпустки, суд вважає
необґрунтованим, оскільки при поданні
заяви про звільнення за власним
бажанням позивач не просив надати йому
відпустку, а надання відпустки з 05.08.2013
року не відповідало графіку відпусток
виконкому Олександрівської міської
ради.

Згідно із роз'ясненнями Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» № 9 від 06.11.1992 року, які
містяться в п. 12, працівник, який
попередив власника або уповноважений
ним орган про розірвання трудового
договору, укладеного на невизначений
строк, вправі до закінчення строку
попередження відкликати свою заяву і
звільнення в цьому випадку не
проводиться, якщо на його місце не
запрошена особа в порядку переведення
з іншого підприємства, установи,
організації (ч.4 ст.24 КЗпП). Якщо після
закінчення строку попередження
трудовий договір не був розірваний і
працівник не наполягає на звільненні,
дія трудового договору вважається
продовженою.

Виходячи з аналізу ст. 38 КЗпП України,
суд вважає, що нею не передбачено
обов'язкової письмової форми
відкликання заяви про звільнення, тому
відкликання може бути і усним, а
доводитись воно може будь-якими
доказами, які допускає законодавство.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про надання
відпустки, вбачається, що позивач
просить надати йому відпустку у зв'язку
із погіршенням стану здоров'я, про
відкликання заяви про звільнення і
бажання залишитися працювати не
повідомляв. Інших доказів повідомлення
відповідача про відкликання заяви про
звільнення, позивач ОСОБА_1 суду не
надав. Посилання позивача, та пояснення
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 щодо
перебування ОСОБА_1 05.08.2013 року та 06.08.2013
року на робочому місці та виконання ним
своїх посадових обов'язків не знайшло
підтвердженні під час розгляду справи,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, 05.08.2013 року та 06.08.2013 року
позивач передавав справи ОСОБА_3, у
зв'язку з чим і знаходився на робочому
місці, що підтверджується також
поясненнями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, а також не оспорюється самим
позивачем. Таким чином, звільнення
ОСОБА_1 відбулося в останній робочий
день позивача, тобто в останній день
спливу двотижневого строку від дня
подання заяви про звільнення.

Крім того, суд не може взяти до уваги
твердження позивача про те, що при
написанні заяви про звільнення 22.08.2013
року на нього з боку працівника
кадрового відділу вчинявся
психологічний тиск, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
було лише ознайомлено з приписом
прокурора Артемівського району м.
Луганська та запропоновано надати
пояснення.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992 року, по справах про
звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні
перевіряти доводи працівника про те, що
власник або уповноважений ним орган
примусили його подати заяву про
розірвання трудового договору. Подача
працівником заяви з метою уникнути
відповідальності за винні дії не може
розцінюватись як примус до цього і не
позбавляє власника або уповноважений
ним орган права звільнити його за
винні дії з підстав, передбачених
законом, до закінчення встановленого
ст.38 КЗпП строку, а також застосувати до
нього протягом цього строку в
установленому порядку інше
дисциплінарне стягнення.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП передбачено, що
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. Згідно складеного
акту від 05.08.2013 року, від отримання
трудової книжки ОСОБА_1 у присутності
свідків відмовився. Відповідно до
даних Акту перевірки № 12-01-14/0004,
складеного Територіальною Державною
інспекцією з питань праці в Луганській
області, остаточний розрахунок з
ОСОБА_1 здійснено 06.08.2013 року у сумі 2524,04
грн., у т.ч. компенсація за всі дня
невикористаної відпустки - 2401,2 грн.,
чого не заперечив в судовому засіданні
і сам позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд вважє, що
розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 92-к
від 05.08.2013 року про звільнення ОСОБА_1 за
ст. 38 КЗпПУ винесено без порушення
трудового законодавства, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 про скасувати
розпорядження секретаря
Олександрівської міської ради № 92-к
від 05.08.2013 року про звільнення за ст. 38
КЗпПУ, поновлення його на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, а також 8000 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та витрати на правову допомогу є
такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 3, 10, 24 Закону України «Про
відпустки», ст.ст. 38, 47, 74, 79 КЗпП
України, ст.ст.2, 8, 17, 18, 69-71, 158-163 КАС
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду № 9 від 06.11.1992 року "Про практику
розгляду судами трудових спорів" (із
подальшими змінами та доповненнями),
суд, -

Постановив:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
Олександрівської міської ради в особі
секретаря Олександрівської міської
ради Резніка Вадима Олександровича про
поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання через Артемівський
районний суду м. Луганська у
десятиденний строк з дня отримання
копії постанови - апеляційної скарги.

Повний текст постанови складено та
підписано 14.02.2014 року.

Суддя:
А.С. Река