Справа № 817/688/13-а
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2014 р.
Справа № 817/688/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "31" жовтня
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
про визнання протиправними дій та
стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому просив визнати
протиправними дії Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області щодо невиплати
втраченого середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та за час затримки
розрахунку при звільненні, зобов'язати
УМВС України в Рівненській області
нарахувати та виплатити втрачений
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та за час затримки розрахунку
при звільненні, стягнути моральну
шкоду.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
15.08.2012 р. у адміністративній справі №
2а/1770/2750/2012, яка набрала законної сили,
скасовані накази відповідача про
зарахування його у розпорядження,
призначення на нижче оплачувану
посаду, про звільнення з органів
внутрішніх справ, поновлено на посаді
старшого інспектора з особливих
доручень сектору ДПС ВДАІ УМВС, та з
відповідача стягнуто на його користь
різницю недоотриманого доходу за час
виконання нижче оплачуваної роботи та
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з моменту незаконного
звільнення з посади старшого
інспектора з особливих доручень
сектору ДПС ВДАІ, тобто з 01.11.2011р., по
день винесення рішення у справі.
Зазначив, що рішення суду в частині
виплати йому середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та різниці
недоотриманого доходу відповідач до
цього часу добровільно не виконав, чим
порушив його права. Крім того вказав, що
після поновлення за рішенням суду на
посаді, з серпня по грудень 2012 року
проходив службу в УМВС України в
Рівненській області, і за вказаний
період грошового забезпечення не
отримав. Вважав, що протиправними діями
відповідача щодо невиплати йому
грошового забезпечення за період
проходження служби та за час
вимушеного прогулу, йому завдано
моральну шкоду в розмірі 22000 грн.

Ухвалою суду від 31.10.2013 р. закрито
провадження у справі в частині вимог
про стягнення втраченого середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
за час затримки розрахунку при
звільненні за період з 01.11.2011 року по
15.08.2012 року, оскільки захист прав
позивача за цими вимогами здійснено
судом в адміністративній справі №
2а/1770/2750/2012, рішення в якій набрало
законної сили.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Рівненській області щодо невиплати
втраченого середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та зобов'язано
Управління міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
втрачений середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період 16.08.2012
року по 30.08.2012 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача грошового забезпечення за
період з вересня по грудень 2012 року, суд
покликався на те, що позивачем не
подано до відповідача листків
непрацездатності, а тому позовні
вимоги є в цій частині є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що позивач проходив
службу в УМВС України в Рівненській
області, з 21.12.2010 р. по 01.11.2011 р. перебував
на посаді старшого інспектора з
особливих доручень сектору ДПС ВДАІ
УМВС, маючи спеціальне звання «майор
міліції».

Наказом УМВС від 04.11.2011 р. № 226 о/с у
зв'язку з організаційно-штатними
змінами позивача було зараховано у
розпорядження УМВС, з 01.11.2011 р.

Наказом УМВС від 10.11.2011 р. № 231 о/с
позивача призначено на посаду
дільничного інспектора міліції СДІМ
Сарненського РВ.

Наказом УМВС від 13.04.2012 р. № 436 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності» за порушення
службової дисципліни позивача
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності та прийнято рішення
про звільнення його з органів
внутрішніх справ.

Зазначений наказ було виконано
(реалізовано) наказом УМВС від 21.06.2012 р.
№ 130 о/с, яким позивача звільнено з ОВС.

Позивачем оскаржено зазначені накази
до суду.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15.08.2012 р. у
адміністративній справі № 2а/1770/2750/2012,
яка набрала законну силу, позов
задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
зазначені накази. Стягнуто з УМВС на
користь ОСОБА_3 різницю недоотриманого
доходу за час виконання нижче
оплачуваної роботи та середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
моменту незаконного звільнення з
посади старшого інспектора з особливих
доручень сектору ДПС ВДАІ УМВС по день
винесення рішення у справі.

На виконання постанови Рівненського
окружного адміністративного суду від
15.08.2012 р. у адміністративній справі №
2а/1770/2750/2012 був виданий наказ УМВС від
31.08.2012 р. № 204 о/с, яким ОСОБА_3 поновлено
на посаді старшого інспектора з
особливих доручень сектору
дорожньо-патрульної служби та
організації розшуку викраденого
автомототранспорту ВДАІ УМВС.

Рішення суду у адміністративній справі
№ 2а/1770/2750/2012 в частині стягнення з УМВС
України в Рівненській області на
користь позивача різниці
недоотриманого доходу за час виконання
нижче оплачуваної роботи та середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
моменту незаконного звільнення з
посади старшого інспектора з особливих
доручень сектору ДПС ВДАІ УМВС України
в Рівненській області по день
винесення рішення відповідачем у
добровільному порядку виконано не
було.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
УДВС Головного управління юстиції у
Рівненській області від 08.01.2013 р. (ВП №
35890015) позивачу відмовлено у прийнятті
до провадження виконавчого документа
та у відкритті виконавчого провадження
з примусового виконання зазначеного
рішення суду. Дана постанова позивачем
оскаржена не була.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 р.
закрито провадження у справі в частині
вимог про стягнення втраченого
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та за час затримки розрахунку
при звільненні за період з 01.11.2011 року
по 15.08.2012 року оскільки захист прав
позивача за цими вимогами здійснено
судом в адміністративній справі №
2а/1770/2750/2012, рішення в якій набрало
законної сили.

Зазначена ухвала позивачем не
оскаржена та вступила в законну силу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає безпідставними покликання
апелянта в частині вимог про стягнення
втраченого середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та за час затримки
розрахунку при звільненні за період з
01.11.2011 року по 15.08.2012 року.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду про необґрунтованість
вимог позивача в частині стягнення з
відповідача грошового забезпечення за
період проходження служби в УМВС
України в Рівненській області після
поновлення за рішенням суду, тобто з
вересня по грудень 2012 року, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
відразу після поновлення, наказом УМВС
від 31.08.2012 № 204 о/с ОСОБА_3 зараховано у
розпорядження УМВС відповідно до п.40
«в» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України (в
зв'язку із здійсненням
організаційно-штатних заходів).

На підставі наказу УМВС від 07.12.2012 р. №
309 о/с ОСОБА_3 за його бажанням було
відряджено для подальшого проходження
служби у розпорядження УМВС України у
Черкаській області.

Наказом УМВС України у Черкаській
області від 11.12.2012 № 292 о/с ОСОБА_3
призначено на посаду дільничного
інспектора міліції сектору ДІМ
Золотоніського МВ (з обслуговування м.
Золотоноша і Золотоніського району)
УМВС України у Черкаській області, з
посадовим окладом 650 грн. та надбавкою
згідно з наказом МВС України № 499-2007 за
виконання особливо важливих завдань -
50%.

Таким чином, позивач після поновлення в
ОВС перебував у розпорядженні УМВС
України в Рівненській області з 31.08.2012
р. по 07.12.2012 р.

Судом вірно зазначено, що відповідно до
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, яка
затверджена наказом МВС України від
31.12.2007 р. N 499, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 12 березня
2008 р. за N 205/14896, «Про впорядкування
структури та умов грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» особам, які
перебувають у розпорядженні і не
виходять на службу без поважних причин
або стосовно яких до фінансових
підрозділів не надано відомості про
облік їх робочого часу, грошове
забезпечення не виплачується.

Встановлено, що у період перебування
позивача у розпорядженні УМВС України
в Рівненській області з 31.08.2012 р. по
07.12.2012 р. позивач на службу не виходив,
листків тимчасової непрацездатності
не подавав.

Позивачем до суду надано листки
непрацездатності, з яких вбачається, що
він перебував на лікуванні в медичних
закладах поза межами Рівненської
області, а саме амбулаторному
лікуванні з 21.09.2012 р. по 01.10.2012 р., з 05.10.2012
р. по 15.10.2012 р., з 26.10.2012 р. по 15.11.2012 р., а з
16.10.2012 р. по 25.10.2012 р. - на стаціонарному
лікуванні.

За періоди з 31.08.2012 р. по 20.09.2012 р., з 02.10.2012
р. по 04.10.2012 р., з 16.11.2012 р. по 06.12.2012 р. -
відсутні листки тимчасової
непрацездатності, і в ці періоди
позивач на службу не виходив, доказів
поважності причин відсутності на
службі суду не надано.

Дорученням начальника УМВС України в
Рівненській області від 01.11.2012 р. № 1 4041
визначено, що про необхідність
лікування не у відомчому закладі
охорони здоров'я і крім випадків
екстреної госпіталізації, працівник
повинен повідомляти безпосереднього
начальника (командира) рапортом, який
візується лікуючим лікарем та
вклеюється в амбулаторну карту
хворого. Довідки про видачу листків
непрацездатності в інших
лікувально-профілактичних закладах
підлягають обов'язковій реєстрації в
поліклініці УМВС України в Рівненській
області протягом трьох діб після
закінчення лікування.

В листках непрацездатності, наданих
позивачем, відсутня відмітка про
реєстрацію в поліклініці УМВС, доказів
подання листків непрацездатності чи
інформування відповідача про свою
тимчасову непрацездатність, позивачем
не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду, що
відповідачем правомірно не
нараховувалось і не виплачувалось
позивачу грошове забезпечення за
період часу з вересня по грудень 2012
року, а тому позовні вимоги в цій
частині є необґрунтованими.

Крім того, позивачем не наведено жодних
доказів заподіяння йому моральної
(немайнової) шкоди в сумі 22000 грн., а саме
не знайшли свого підтвердження доводи
позивача щодо того, що стан його
здоров'я значно погіршився, а тому він
зобов'язаний постійно проходити
лікування та відповідно витрачати
значні кошти на закупівлю лікарських
засобів, а тому вимоги про стягнення
моральної шкоди є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"31" жовтня 2013 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "04" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,37000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
вул.М.Хвильового , 2,м.Рівне,33028

4- представник позивача ОСОБА_6, АДРЕСА_2