Справа № 812/383/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

20 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/383/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Смішливої Т.В.

при секретарі судового засідання:
Скляровій І.А.,

за участю:

представника позивача : Купілова
О.В., дов. б/н від 02.07.2012

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Сватівському районі
Луганської області до ОСОБА_2 про
стягн?ення надміру виплаченої пенс?ії,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Сватівському районі Луганської
області до ОСОБА_2 про стягнення
надміру виплаченої пенсії по втраті
годувальника у розмірі 2979,86 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем зазначено, що ОСОБА_2
перебувала на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Сватівському районі Луганської
області, як одержувач пенсії по втраті
годувальника за доньку - ОСОБА_3. Вказав,
що за заявою відповідача від 22 грудня
1995 року Управлінням з 09.12.1995
відповідачці було призначено пенсію по
втраті годувальника за померлого
батька ОСОБА_4.

В зазначеній заяві відповідачкою
вказано, що на отримання пенсії є лише
один утриманець - донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивачка приховала
від УПФУ в Сватівському районі
Луганської області, що у померлого
годувальника - ОСОБА_4 був ще один
утриманець - ОСОБА_5, якому призначено
пенсію по втраті годувальника за
померлого батька окремо від ОСОБА_2. В
період призначення пенсії жодна з
дружин померлого ОСОБА_4 не зазначила у
заяві про призначення пенсії по втраті
годувальника, що крім її дитини у
померлого була ще одна дитина. У зв'язку
з тим, що кожна дитина мешкала в різних
селах Сватівського району Луганської
області, УПФУ в Сватівському районі
Луганської області не мало можливості
самостійно встановити факт наявності
інших членів сім'ї, які мають право на
отримання пенсії за одного й того ж
померлого. Зазначив, що пенсія по
втраті годувальника на ОСОБА_3
призначено у 1995 році, а на ОСОБА_5 у 1996
році.

У зв'язку з викладеним, за період з
01.01.2004 по 31.10.2006 у ОСОБА_2 виникла
переплата пенсії по втраті
годувальника за доньку - ОСОБА_3 у сумі
3539,86 грн. Про вказані обставини
позивачем повідомлено ОСОБА_2, якою
04.10.2006 подано заяву до УПФУ в
Сватівському районі Луганської
області про утримання з її пенсії по
втраті годувальника по 10,00 грн.
щомісячно. У 2011 році виплата пенсії по
втраті годувальника ОСОБА_2
припинилася, у зв'язку із досягненням
утриманцем 18 річного віку. Залишок
надміру виплаченої пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_2 складає 2979,86 грн.

На підставі викладеного позивач
просить суд стягнути з ОСОБА_2 надміру
виплачену пенсії по втраті
годувальника - ОСОБА_4 за доньку - ОСОБА_3
у розмірі 2979,86 грн. за період з 01.01.2004 по
31.10.2006.

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року відкрито провадження у
вищевказаній адміністративній справі.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені позовні
вимоги, просив суд задовольнити позов в
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позові, а також
зазначив, що УПФУ не має доказів
надіслання листів ОСОБА_2 з приводу
погашення заборгованості з переплати
пенсії так як ці листи направлялись
простою кореспонденцією.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнала, позовні вимоги
вважала необґрунтованими тому що під
час оформлення пенсії у 1995 році її
ніхто не питав про наявність у її
цивільного чоловіка ОСОБА_4 інших
дітей, вона про сина ОСОБА_5 знала та цю
обставину не збиралась приховувати.
Вважає, що працівники УПФУ повинні були
самі перевірити правомірність
призначення пенсії по втраті
годувальника двом різним дітям
померлого, так як обидві дитини
проживали в одному районі та
отримували пенсію від одного УПФУ.
Вважала, що позивач повинен був
вирішувати питання про повернення
переплати пенсії раніше, у той час коли
вона ще отримувала пенсію на доньку.
Заяву про відрахування з пенсії по 10
грн. вона дійсно писала, однак, суму у 10
грн. вказав працівник управління, а не
вона. Працівник УПФУ повинен був сам
вирахувати необхідну суму для
повернення, щоб переплата була
погашена з пенсії, яку їй на той час
сплачували на доньку. На теперішній час
вона пенсію не отримує, ніде не працює,
бо не має можливості
працевлаштуватися. Вказала, що з села
Коломийчиха Сватівського району вона
виїхала до м. Лисичанська у 2005 році,
однак її донька продовжувала там
проживати разом з бабусею, матір'ю
відповідачки, та навчатись у школі.
Тому вона отримувала пенсію до 2011 року
від УПФУ в Сватівському районі
Луганської області. До теперішнього
часу за адресою АДРЕСА_1 проживає її
мати, але жодних листів від УПФУ вона до
січня 2014 року не отримувала. У січні 2014
року на адресу матері надійшов
адміністративний позов УПФУ в
Сватівському районі Луганської
області, після чого мати
зателефонувала до УПФУ та повідомила
нову адресу відповідачки.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72
КАС України, суд приходить до
наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою
ОСОБА_4 та ОСОБА_2. (а.с. 31)

Також судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.12.1995 призначено пенсію
по втраті годувальника - ОСОБА_4 (а.с. 6-8)

Згідно пояснень представника
позивача у жовтні 2006 року ОСОБА_5, син
ОСОБА_4, по досягненню 18 річного віку,
особисто звернувся з довідкою про
навчання до управління із заявою про
продовження йому виплати пенсії по
втраті годувальника у зв'язку з
навчанням у Луганському вищому
професійному училищі інформаційних
технологій з 01.09.2006 по 31.01.2008, при
заповненні заяви про подальшу виплату
йому пенсії ОСОБА_5 повідомив позивача
про існування сестри від другого шлюбу
батька - ОСОБА_3, яка також отримує
пенсію по втраті годувальника ОСОБА_4,
але за іншою адресою.

З матеріалів справи вбачається,
що у зв'язку зі зміною законодавства, а
також тим, що у 2004 році Управлінню не
було відомо, що виплата пенсії по
втраті годувальника триває також і ще
на одного утриманця - ОСОБА_5, у ОСОБА_2
виникла переплата пенсії по втраті
годувальника за доньку - ОСОБА_3 за
період з 01.01.2004 по 31.10.2006 у сумі 3539,86 грн.
(а.с. 5)

Управлінням Пенсійного фонду
України в Сватівському районі
Луганської області повідомлено ОСОБА_2
про наявність переплати пенсії у
зазначеному розмірі.

04.10.2006 відповідачкою подано заяву
до УПФУ в Сватівському районі
Луганської області про утримання з її
пенсії по втраті годувальника по 10,00
грн. щомісячно. (а.с. 9).

Матеріалами справи підтверджено, що у
липні 2011 року виплата пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_2 припинилася, у
зв'язку із досягненням утриманцем -
ОСОБА_3 18 річного віку. Залишок надміру
виплаченої пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_2, з урахуванням
утриманих коштів, складає 2979,86 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості.

Тобто, з липня 2011 року позивачу стало
відомо про неможливість погашення
заборгованості з переплати пенсії за
рахунок пенсії по втраті годувальника,
яка виплачувалась ОСОБА_2 та у позивача
виникли підстави, що давали суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог про стягнення надміру виплаченої
пенсії та звернення до суду.

Фактично адміністративний позов УПФУ в
Сватівському районі Луганської
області подано до суду 23 січня 2014 року,
що підтверджується реєстраційним
штампом суду з зазначенням дати
надходження матеріалів до суду і
реєстраційним номером згідно з
Журналом реєстрації вхідної
кореспонденції.

Згідно з частиною першою статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Частиною першою статті 100 КАС України
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду (частина друга
статті 100 КАС України).

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№1425/11/13-10 від 13.10.2010р., під час вирішення
питання про відкриття провадження у
справі місцевим адміністративним
судам необхідно перевіряти додержання
строку звернення до суду. У разі
пропуску такого строку та визнання
вказаних особою причин пропуску строку
неповажними місцевий адміністративний
суд повинен залишити адміністративний
позов без розгляду.

Якщо провадження у справі було
помилково відкрито за
адміністративним позовом, поданим із
порушенням строку звернення до
адміністративного суду, питання про
поновлення якого судом не
вирішувалося, і про пропуск строку
стало відомо у ході розгляду справи,
суд перевіряє поважність причин
пропуску строку на звернення до суду і
в разі визнання їх неповажними залишає
адміністративний позов без розгляду.

Поважними за змістом вказаних норм
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Ані Законом України «Про пенсійне
забезпечення», ані Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не передбачені
спеціальні строки звернення до суду із
позовом щодо стягнення надміру
виплачених сум пенсій.

Таким чином, суд повинен застосовувати
строки звернення з позовом,
встановлені ст.. 99 КАС України.

У позовній заяві позивач зазначив, що з
2011 року до січня 2014 року ним вживались
дії щодо стягнення з ОСОБА_2 переплати
пенсії у досудовому порядку, а саме на
адресу ОСОБА_2 АДРЕСА_1 направлялись
листи-запрошення до УПФУ, однак, ОСОБА_2
на листи не відповідала, до УПФУ не
з'являлась, своє місце перебування
ретельно приховувала.

З метою підтвердження вказаних
обставин судом до УПФУ в Сватівському
районі Луганської області направлено
відповідний судовий запит (а.с. 26), який
отриманий позивачем 13.02.2014 (а.с.29)

Представник позивача у судовому
засіданні підтвердив те, що ним
отримано судовий запит, однак, надати
докази того, що позивачем на адресу
відповідачки з липня 2011 року до січня
2014 року направлялись листи-запрошення
він не може у зв'язку з відсутністю
належних доказів в управлінні.

Суд критично оцінює посилання
представника позивача на те, що строк
звернення до суду пропущено позивачем
з поважних причин, так як жодного
доказу звернення УПФУ в Сватівському
районі Луганської області до ОСОБА_2 з
питань повернення переплати пенсії з
липня 2011 року до січня 2014 року
позивачем не надано.

Крім того, згідно даних
довідково-адресного бюро ОСОБА_2 з
05.08.2005 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2. Тобто, своє місцезнаходження
відповідач не приховувала, як вказано
позивачем у позові.

Тобто, у випадку направлення позивачем
листів ОСОБА_2 на стару адресу, вони б
були повернуті поштою через
відсутність адресата.

Однак, місцезнаходження відповідача
позивач навіть не намагався
встановити.

Враховуючи надані представником
позивача пояснення та встановлені в
ході судового розгляду справи
обставини, суд приходить до висновку,
що позивач адміністративний позов
подав з пропущенням шестимісячного
строку звернення до суду,
передбаченого частиною другою статті 99
КАС України, який сплинув у січні 2012
року.

При цьому, позивач пропустив строк
звернення до суду з адміністративним
позовом без поважних причин, оскільки
він не був позбавлений можливості
своєчасно звернутися у судовому
порядку з позовними вимогами про
стягнення надміру виплачених коштів з
ОСОБА_2.

Суд вважає, що строк пропущено
позивачем без поважних причин, так як
позивач не надав суду жодного доказу на
підтвердження наявності поважних
причин, які пов'язані з істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного подання адміністративного
позову.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що встановлення
процесуальних строків законом
передбачено з метою дисциплінування
учасників адміністративного
судочинства та своєчасного виконання
ними передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків, оскільки строки
обмежують час, протягом якого такі
правовідносини вважаються спірними,
адже після їх завершення, якщо ніхто не
звернувся до суду за захистом прав та
охоронюваних законом інтересів,
відповідні правовідносини набувають
статусу стабільних.

Пунктом 9 частини першої статті 155 КАС
України передбачено, що суд своєю
ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суд
поважними.

Відповідно до частини третьої статті 162
КАС України якщо в ході судового
розгляду справи суд встановить, що
провадження у справі відкрито за
позовною заявою, поданою з пропущенням
установленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
або викладений в ухвалі про відкриття
провадження у справі висновок суду про
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними був передчасним, і суд не
знайде інших підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
позовна заява залишається без
розгляду.

Таким чином, оскільки адміністративний
позов подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
клопотання про його поновлення суд
визнав необґрунтованим та не знайшов
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, тому в порядку статті
100, пункту 9 частини першої статті 155 КАС
України адміністративний позов
підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, пунктом 9
частини першої статті 155, статтями 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Сватівському районі Луганської
області до ОСОБА_2 про стягнення
надміру виплаченої пенсії по втраті
годувальника у розмірі 2979,86 грн. у
зв'язку з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду з позовом та
відсутністю поважних причин для його
поновлення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Луганський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
ухвала суду не набрала законної сили.

Повний текст ухвали складено та
підписано судом 20 лютого 2014 року.

СуддяТ.В. Смішлива