Справа № 2а-3710/09
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/4974/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Запоріжжя на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Запоріжжя до відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
арматурний завод" про стягнення витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста Запоріжжя
звернулось до суду з позовом про
стягнення з відкритого акціонерного
товариства "Запорізький арматурний
завод" витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій у розмірі 3709,77 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відкритим акціонерним товариством
"Запорізький арматурний завод"
всупереч положенням пункту 2 розділу ХV
"Перехідні положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", підпункту 6.1
пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 №21-1, не відшкодовано у
добровільному порядку фактичні
витрати на виплату і доставку пенсії,
призначеної працівникам відповідача
відповідно до пункту "б" частини першої
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 серпня 2009
року позов задоволено: стягнуто з
відкритого акціонерного товариства
"Запорізький арматурний завод"
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій у розмірі 3 709,77 грн. на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі міста
Запоріжжя.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 квітня 2011 року постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 серпня 2009
року скасовано; прийнято нову, якою у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Запоріжжя із посиланням
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати оскаржуване рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, відповідачем не
відшкодовано позивачеві фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
працівникам відповідача відповідно до
пункту "б" частини першої статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за період з жовтня 2008 року по
березень 2009 року у розмірі 3709,77 грн.

Відповідачеві надсилалось
повідомлення-розрахунок фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за період з жовтня 2008
року по березень 2009 року на суму 3709,77
грн., яку відповідачем у добровільному
порядку не відшкодовано.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, із посиланням на
обов'язок відповідача відшкодовувати
фактичні витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, виходили з
обґрунтованості позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі міста Запоріжжя.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи у задоволенні позову,
виходив з відсутності у відповідача
обов'язку по відшкодуванню пільгових
пенсій, оскільки частину другу статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", яка передбачала, що
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду України плату, що
покриває витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, було
виключено відповідно до Закону України
від 17.02.2000 №1461-ІІІ

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується
із позицією суду апеляційної
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення позову та вказує на
помилкове скасування судом
апеляційної інстанції законного та
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону
України "Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який визначає порядок
справляння та використання збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є, зокрема, суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2
Закону України "Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу третього пункту 1
статті 4 Закону України "Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону встановлюються ставка збору у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Вказаний порядок компенсації витрат
Пенсійного фонду України у зв'язку з
набранням з 1 січня 2004 року чинності
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" залишився незмінним.

Так, відповідно до пункту 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". У цьому випадку
розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Крім того, факт виключення Законом
України від 17.02.2000 №1461-14 "Про внесення
змін до деяких законів України" зі
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" положень частини другої,
відповідно до яких підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду України плату, що покриває
витрати на виплату і доставку пенсій
відповідно до пунктів "б"-"з" цієї статті
до досягнення працівником пенсійного
віку, передбаченого статтею 12
названого Закону, не є достатнім для
висновку про відсутність у підприємств
та організацій відповідного обов'язку
здійснювати покриття витрат на виплату
і доставку пенсій, оскільки цим же
законом пункт 1 статті 2 Закону України
"Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
доповнено положеннями, відповідно до
яких фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", є об'єктом
оподаткування для платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, зазначених у пунктом 1 та 2
статті цього Закону.

З урахуванням викладеного, а також
зважаючи на те, що судами попередніх
інстанцій не встановлено та
матеріалами справи не підтверджено
факту добровільної сплати відкритим
акціонерним товариством "Запорізький
арматурний завод" витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у заявленому
позивачем розмірі, колегія суддів
вказує на обґрунтованість висновків
суду першої інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позову, у
зв'язку з чим вказує на помилкове
скасування судом апеляційної
інстанції законного та обґрунтованого
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 226
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Запоріжжя задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 квітня 2011 року скасувати, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 серпня 2009
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: