Справа № 805/1658/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 р.
Справа №805/1658/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Скріпніка А.І.,

при секретарі судового засідання:
Гусєвій Л.С.,

за участю представників:

позивача - Тзіфі О.В. - згідно
довіреності;

відповідача - Донцова Р.В. - згідно
довіреності;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області
до відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Торезі Донецької області про стягнення
заборгованості щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 2 860,71 грн.,

В С Т А Н
О В И В:

05 лютого 2014 року управління Пенсійного
фонду України в м. Торезі Донецької
області (далі - позивач або УПФУ)
звернувся до суду із позовом до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Торезі Донецької області про стягнення
заборгованості щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 2 860,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач в період з 01 жовтня 2013 року по 31
грудня 2013 року здійснив виплату пенсії
по інвалідності.

Посилаючись на правові норми, які
містяться в Законі України «Про
пенсійне забезпечення», Законі України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності», Угоді про гарантії
прав громадян держав-учасників
Співдружності Незалежних Держав,
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, постанови
Кабінету Міністрів України «Про деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян», позивач стверджував, що
органи виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, повинні відшкодовувати
органам Пенсійного фонду пенсії,
виплачені особам, яким призначено
пенсії по інвалідності або у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Оскільки
відділення Фонду відмовилося
відшкодувати витрати, по особовим
справам потерпілих, яким виплачені
пенсії по інвалідності або у зв'язку з
втратою годувальника, позивач просив
задовольнити заявлені позовні вимоги
та стягнути з відповідача
заборгованість.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог в повному обсязі, проти
чого заперечував представник
відповідача.

Судом встановлено наступне.

В період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня
2013 року УПФУ здійснило виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та виплату державної
адресної допомоги, і подало списки
осіб, яким здійснені ці виплати до
відділення Фонду.

Відділенням Фонду не прийняті до
відшкодування витрати, здійснені УПФУ,
на суму 2 860,71 грн.

Вказані обставини встановлені на
підставі розрахунку суми позову, (а.с.5),
актів щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, (а.с. 6-10).

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності є видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення:

- пенсії за віком, по інвалідності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті;

- медичні профілактично-реабілітаційні
заходи;

- допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються певні види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, в тому числі, пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-14 (далі - Закон № 1105) закріплене
аналогічне правило - якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між ФСС і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
категорію осіб, щодо відшкодування
витрат на виплату пенсій якої виник
спір.

За змістом частини 2 статті 2 Закону №
1105 особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

З аналізу вказаної правової норми
вбачається, що право на забезпечення по
страхуванню від нещасного випадку
відповідно до Закону № 1105 мають особи,
на яких в момент нещасного випадку
розповсюджувались або норми
законодавства СРСР (тобто під час
існування останнього до 1992 року) або
норми законодавства України тобто
після 1 січня 1992 року.

Таким чином, понесені позивачем
витрати на виплату пенсій, які
призначені у зв'язку з отриманням
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 трудового
каліцтва або професійних захворювань
на виробництві на території колишніх
республік СРСР (що підтверджується
матеріалами справи - а.с. 12-24),
підлягають відшкодуванню з боку
відповідача.

Щодо вимог про відшкодування витрат
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд зазначає
наступне.

Згідно з пунктом 4 статті 25 Основ за цим
видом страхуванням надаються, зокрема,
наступні види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

В силу статті 6 Основ, статті 58 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» і
статті 6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» страховиками є
цільові страхові фонди, зокрема з
пенсійного страхування та страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, а саме -
Пенсійний фонд України та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплено пунктом
5 частини першої статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, встановлений
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та пунктом 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 р. № 5-4/4 (далі - Порядок). До
вказаного переліку входить сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття
та сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Російською Федерацією і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають (стаття 1); всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення (стаття
3); призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання; для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою
(стаття 6); при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера
(стаття 7).

Таким чином, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
будь-якої з держав-учасниць СНД або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР, виплачується
особі за законодавством тієї
держави-учасниці Співдружності, на
території якої вона проживає.

З огляду на викладене суд вважає, що
витрати Управління Пенсійного фонду
України в м. Торезі Донецької області,
пов'язані з виплатою і доставкою ОСОБА_6
та ОСОБА_7 пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
Росії як в період її входження до
складу СРСР, так і в період входження до
складу СНД також підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків як належного страховика від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Суд звертає увагу, що аналогічної
правової позиції дотримується як
Донецький апеляційний
адміністративний суд, зокрема у
постанові у справі № 805/15599-13а від 16.01.2014
року, так і Вищий адміністративний суд
(постанова від 12.09.2013 року у справі №
К/800/30104/13).

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А
Н О В И В:

Позовні вимоги управління пенсійного
фонду України в м. Торезі Донецької
області до відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Торезі
Донецької області про стягнення
заборгованості щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 2 860,71 грн. -
задовольнити.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Торезі
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області
заборгованість щодо відшкодування
виплат пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 2 860 (дві тисячі
вісімсот шістдесят) грн. 71 (сімдесят
одна) коп.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 17 лютого 2014 року
у присутності представників сторін.

Повний текст постанови буде
виготовлений протягом п'яти днів
згідно ч. 3 ст. 160 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.