Справа № 761/29874/13-а
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/24/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 лютого 2014 року

Шевченківський районний суд м. Києвав
складі: головуючого-суддіМальцева Д.
О.при секретаріЖигня І.В.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві,
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про визнання неправомірною
бездіяльність відповідачів щодо
поновлення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась
до Шевченківського районного суду м.
Києва із позовом до відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві (далі відповідач-1), Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання неправомірною бездіяльність
відповідачів щодо поновлення
виконавчого провадження. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що в
провадженні відповідача-1 перебувало
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа виданого
Шевченківським районним судом м. Києва
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м. Києва здійснити перерахунок пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком, відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період часу з
09.07.2007року по 31.12.2007року та з 22.05.2008року
по 16.08.2010року за винятком проведених
виплат.

13.06.2012р. відповідач в особі державного
виконавця Бялого М.Г. при примусовому
виконанні вказаного виконавчого листа,
на підставі ухвали Шевченківського
районного суду м. Києві від 06.06.2012р., п.4
ч.1 ст.37, ст.39 Закону України «Про
виконавче провадження» зупинив
виконавчі дії до розгляду в порядку
ст.181 КАС України справи № 2610/7187/2012 по
суті.

Позивач зазначає, що ухвала суду про
зупинення виконавчого провадження є
неправомірною, а тому відповідачі, як
учасники цього провадження мали право
оскаржити цю ухвалу в апеляційному
порядку. Крім цього, після розгляду
справи по суті відповідачі не вчинили
жодної дії щодо поновлення виконавчого
провадження. Внаслідок неправомірних
дій позивач змушена була звернутися за
захистом своїх прав до суду.

Позивач вказує, що в порушення вимог
діючого законодавства відповідачами
лише 14.02.2013р. поновлено виконавче
провадження Позивач вважає, що така
довготривала бездіяльність
відповідачів щодо поновлення
вказаного виконавчого провадження є
протиправною.

В судове засідання позивач або його
представник не з'явились. Через
канцелярію суду, 17.01.2014р. позивачем
подано клопотання про розгляд справи у
відсутність позивача та його
представників.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Через канцелярію
суду надав заяву про заперечення проти
позову та розгляд справи за
відсутність його представника, а також
копії матеріалів виконавчого
провадження.

Враховуючи викладені обставини,
положення ст.. КАС України. суд вважає
за можливим розглянути справу за
відсутність позивача або його
представників, представників
відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, копії
матеріалів виконавчого провадження,
суд прийшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції м.
Києві від 09.02.2012р. відкрито виконавче
провадження ВП № 31302806 з виконання
виконавчого листа 2а-142/10 виданого
03.08.2011р. Шевченківським районним судом
м. Києва про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст..6 Закону
України «про соціальний захист дітей
війни» виходячи з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період часу з
09.07.2007року по 31.12.2007року та з 22.05.2008року
по 16.08.2010року за винятком проведених
виплат.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 06.06.2012 року по справі №
2610/7187/2012 (провадження 2а/2610/634/2012), за
клопотанням представника позивача,
виконавчі дії по виконавчому
провадженню № 31302806 зупинені. Вказана
ухвала в апеляційному порядку не
оскаржувалась та набрала законної
сили.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.37 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у разі зупинення судом
стягнення на підставі виконавчого
документа.

У відповідності до ст.39 Закону України
«про виконавче провадження» державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
статтями 37 і 38 цього Закону, яка
затверджується начальником або
заступником начальника відділу, якому
підпорядкований державний виконавець.
Постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктами 1 - 17 частини першої статті 37
цього Закону, державний виконавець
виносить не пізніше наступного
робочого дня, коли йому стало відомо
про такі обставини, а з підстави,
передбаченої пунктом 18 частини першої
статті 37 цього Закону, - у день
надіслання виконавчого документа до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Копія постанови
надсилається сторонам у триденний
строк.

Виконавче провадження зупиняється у
випадках, передбачених пунктами 3, 4, 6 - 10
і 12 - 14 частини першої статті 37 цього
Закону, пунктами 2 - 5 частини першої
статті 38 цього Закону, - до закінчення
строку дії зазначених обставин.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві від 13.06.2012р. зупинено виконавче
провадження з примусового виконання
вищевказаного виконавчого листа до
розгляду справи по суті. При цьому,
постанова державного виконавця про
зупинення виконавчого провадження
позивачем не оскаржувалась.

19 липня 2012 року по справі № 2610/7187/2012
(провадження № 2а/2610/634/2012)
Шевченківським районним судом м. Києва
проголошено постанову, якою позовні
вимоги було залишено без задоволення.

18 жовтня 2012 року Київський апеляційний
адміністративний суд своєю ухвалою.
залишив постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 19.07.2012року
без змін. При цьому, судом апеляційної
інстанції й у тому числі надавалась
оцінка правомірності дій державного
виконавця щодо зупинення виконавчого
провадження № 31302806.

Відповідно до ч.4 ст.118 КАС України, якщо
у задоволенні вимог позивачеві було
відмовлено, вжиті заходи забезпечення
адміністративного позову зберігаються
до набрання постановою суду законної
сили.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва по справі № 2610/7187/2012
(провадження 2-а/2610/634/2012) від 05 лютого
2013року скасовано заходи забезпечення
позову - зупинення виконавчих дій по
виконавчому провадженню № 31302806.
Зазначено ухвала сторонами не
оскаржувалась, а отже 10.02.2013 року
набрала законної сили.

14 лютого 2013 року постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві поновлено
виконавче провадження № 31302806.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.6, 37, 39 Законом України «Про
виконавче провадження», ст..ст.2, 6-10, 17,
104, 105, 121, 158-162 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання неправомірною бездіяльність
відповідачів щодо поновлення
виконавчого провадження - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена протягом
десяти днів з дня її проголошення до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва.
Сторона яка не була присутня при
проголошенні постанови може її
оскаржити протягом десяти днів з дня
отримання її копії.

Суддя