Справа № 822/4500/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4500/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Загороднюка А.Г. Сушка О.О.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

відповідача - Добринчук О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Хмельницькій області
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Хмельницькій області про скасування
наказу, поновлення на службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Хмельницькій
області про скасування наказу,
поновлення на службі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року, яку залишено без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08 вересня
2011 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 жовтня 2013 року К/9991/91381/11
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 8 вересня 2011 року у цій справі
скасовано та направлено справу на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від
12.12.2013 року вказаний позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано наказ Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Хмельницькій
області №32 о/с від 20 липня 2010 року в
частині, що стосується звільнення
ОСОБА_3 Поновлено ОСОБА_3 на посаді
молодшого інспектора відділу нагляду
та безпеки Шепетівської виправної
колонії №98 з 21 липня 2010 року.
Зобов'язано Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Хмельницькій області нарахувати та
виплатити позивачу середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 21 липня 2010
року по час поновлення. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем -
управлінням Державної пенітенціарної
служби України у Хмельницькій області
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим,
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції та позовні
вимоги залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі та просив щодо її
задоволення.

Позивач в судове засідання не з'явився,
хоча про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлявся завчасно та належним
чином, що підтверджується матеріалами
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
з 17 березня 1999 року ОСОБА_3 проходив
службу в органах
кримінально-виконавчої системи на
посаді молодшого інспектора служби
відділу нагляду та безпеки
Шепетівської виправної колонії № 98
УДДУ з ПВП у Хмельницькій області у
званні прапорщика.

Наказом начальника УДДУ з ПВП у
Хмельницькій області від 20 липня 2010
року № 32 о/с позивача звільнено в запас
Збройних Сил України за підпунктом «д»
пункту 63 Положення № 114 (через службову
невідповідність).

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
обґрунтованості позовних вимог та їх
задоволення в частині визнання
незаконним та скасування наказу №32 о/с
від 20 липня 2010 року в частині, що
стосується звільнення ОСОБА_3,
оскільки таке рішення прийнято не на
підставі, не у межах повноважень та не в
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Правові основи організації та
діяльності Державної
кримінально-виконавчої служби України,
її завдання та повноваження визначені
Законом України "Про Державну
кримінально-виконавчу службу України"
(далі - Закон).

Частиною 2 ст. 23 Закону встановлено, що
на осіб рядового і начальницького
складу кримінально-виконавчої служби
поширюється дія статей 22 і 23 Закону
України "Про міліцію", а також порядок і
умови проходження служби та грошового
забезпечення, передбачені для
працівників органів внутрішніх справ.

Порядок і умови проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки регулюються
Положенням, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991
року №114 (далі - Положення №114).

Відповідно до п.47 Положення №114 з метою
вдосконалення діяльності органів
внутрішніх справ, підвищення
ефективності їх роботи, поліпшення
добору, розстановки і виховання кадрів,
стимулювання підвищення кваліфікації,
ініціативності, творчої активності та
відповідальності працівників за
доручену справу проводиться атестація
осіб рядового і начальницького складу.
При цьому всебічно оцінюються їх
ділові, професійні, моральні та
особисті якості, рівень культури і
здатність працювати з людьми,
робляться висновки про відповідність
займаній посаді і даються рекомендації
щодо подальшої служби.

Атестації осіб рядового і
начальницького складу має передувати
підготовча робота (організаційні та
виховні заходи, індивідуальні бесіди з
тими, хто підлягає атестації).

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 22 березня 2005 року № 181
затверджено Інструкцію про порядок
проведення атестування особового
складу органів внутрішніх справ
України (далі - Інструкція).

Відповідно до п.1.2 Інструкції головним
завданням атестування є оцінка
ділових, професійних, особистих
якостей особового складу органів та
підрозділів внутрішніх справ, їх
освітнього та кваліфікаційного рівня,
фізичної підготовки на підставі
глибокого і всебічного вивчення,
визначення відповідності посадам, які
вони обіймають, стимулювання їх
творчої активності та
відповідальності за стан боротьби зі
злочинністю, зміцнення правопорядку,
визначення перспектив їх службової
кар'єри, запобігання вчиненню
працівниками органів внутрішніх справ
України протиправних дій, а також
виявлення таких працівників, які не
спроможні виконувати покладені на них
завдання.

Пунктом 4.11 Інструкції встановлено, що
на підставі всебічного розгляду
показників роботи, професійної
компетентності працівника і його
ділових та особистих якостей комісія
шляхом відкритого голосування приймає
один з таких висновків: займаній посаді
відповідає; займаній посаді не
відповідає.

Одночасно комісія може прийняти
рекомендацію щодо звільнення особи з
органів внутрішніх справ через
службову невідповідність.

Аналіз наведених норм свідчить, що до
висновку про відповідність чи
невідповідність працівника посаді
може дійти лише атестаційна комісія у
порядку, визначеному Інструкцією про
порядок проведення атестування
особового складу органів внутрішніх
справ України.

Таким чином, звільнити працівника зі
служби в органах внутрішніх справ за
пунктом 63 "д" (через службову
невідповідність) Положення № 114
можливо виключно на підставі висновку
атестаційної комісії. Про це ж
зазначено в рішенні Вищого
адміністративного суду України.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України
висновки і мотиви касаційної
інстанції, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при розгляді
справи.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що підставою прийняття
рішення про звільнення позивача став
висновок службового розслідування від
19 липня 2010 року та протокол комісії з
питань кадрового забезпечення
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Хмельницькій області від 20 липня 2010
року № 23 про недоцільність подальшого
перебування позивача на службі в
органах кримінально-виконавчої
системи через незадовільні оцінки
отримані під час проведення щорічного
атестування, відмовою від проходження
повторного атестування та неналежним
ставленням до виконання своїх
службових обов'язків.

Таким чином, звільнення ОСОБА_3 з посади
молодшого інспектора відділу нагляду
та безпеки Шепетівської виправної
колонії №98 за пунктом 63 "д" (через
службову невідповідність) було
проведено з порушенням порядку,
оскільки ні висновок службового
розслідування, ні рішення кадрової
комісії не могли бути підставою для
звільнення позивача через службову
невідповідність .

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
поважності причин пропущення строку
звернення до адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо відмови в задоволенні
позовних вимог про стягнення моральної
шкоди, оскільки відповідно до ст. 237-1
КЗпП відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

З огляду на те, що позивачем не доведено
факт заподіяння йому моральної шкоди,
не надано будь - яких доказів на
підтвердження таких вимог, тому в цій
частині позову вірно відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи і дав їм належну правову оцінку.

Згідно зі ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
залишення в силі постанови суду першої
інстанції, оскільки вона прийнята у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час її розгляду в
суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак, відсутні підстави для
скасування такого рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Хмельницькій області, -
залишити без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
на протязі п'яти днів.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Загороднюк А.Г.

/підпис/ Сушко О.О.

З оригіналом згідно:

секретар