Справа № 2а-2679/10/1070
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/19714/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю "Агро-С"
до Державної інспекції з контролю за
цінами в Київській області про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій та припису, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АГРО-С» звернулось
до суду з позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області, у якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить суд:

визнати неправомірними дії Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області в особі головного
державного інспектора Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області Шкарабури Валерія
Вікторовича по проведенню перевірки TOB
«Агро-С» з питань порядку формування
установлення та застосування цін і
тарифів та складанню Акту перевірки №
524 від 17 грудня 2009 року;

визнати неправомірними дії Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області в особі головного
державного інспектора Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області Шкарабури Валерія
Вікторовича та в.о. начальника
Державної інспекції з контролю за
цінами в Київській області
Щабельського Валерія Володимировича
по винесенню Припису № 265 від 23.12.2009;

визнати неправомірними дії Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області в особі в.о.
начальника Державної інспекції з
контролю за цінами Щабельського
Валерія Володимировича по
застосуванню рішенням № 235 від 23 грудня
2009 року економічних санкцій до ТОВ
«Агро-С» за порушення державної
дисципліни цін;

скасувати Припис № 265 від 23.12.2009 про
виконання вимог щодо усунення порушень
державної дисципліни цін внесений до
ТОВ «Агро-С» Державною інспекцією з
контролю за цінами в Київській області;

скасувати Рішення Державної інспекції
з контролю за цінами в Київській
області № 235 від 23 грудня 2009 року про
застосування до ТОВ «Агро-С»
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
перевірка проведена із порушенням
норма Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності», без
урахування фактичних обставин, у
зв'язку з чим прийняті на підставі акта
перевірки рішення та припис є такими,
що підлягають скасуванню.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року, позов задоволено: визнано дії
посадових осіб Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
щодо проведення перевірки ТОВ «АГРО-С»
з питань порядку формування і
встановлення та застосування цін і
тарифів, яка розпочата 09 грудня 2009 року
та закінчена 17 грудня 2009 року,
складання Акту перевірки від 17.12.2009,
прийняття рішення від 23.12.2009 № 235 та
припису від 23.12.2009 № 265 протиправними;
скасовано рішення Державної інспекції
з контролю за цінами в Київській
області від 23.12.2009 № 235 та припис від
23.12.2009 № 265.

У поданій касаційній скарзі Державна
інспекція з контролю за цінами в
Київській області із посиланням на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, просила
скасувати оскаржувані судові рішення
та постановити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги та заперечень
на неї, правильність правової оцінки
обставин справи та застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Київській області проведено планову
перевірку позивача щодо додержання
порядку формування, встановлення та
застосування цін на продовольчу групу
товарів, на яку введено державне
регулювання цін, за результатами якої
складено акт перевірки від 17.12.2009.

Перевіркою встановлено, що позивачем
за період з 01.07.2009 по 07.09.2009 здійснено
реалізацію цукру-піску за цінами, які
перевищують задекларовану, що призвело
до порушення пункту 2 розпорядження
Київської обласної державної
адміністрації від 21.04.2008 № 653 «Про
заходи з регулювання цін на
продовольчому ринку Київської
області», в результаті чого позивачем
необґрунтовано отримано виручку у сумі
2 306 469,00 грн.

На підставі акту перевірки від 17.12.2009
відповідачем прийнято рішення від
23.12.2009 №235, яким вилучено у дохід
державного бюджету необґрунтовано
отриману суму виручки у розмірі 2 306 469,00
грн. та накладено штраф у сумі 4 612 938,00
грн.

Крім того, відповідачем винесено
припис від 23.12.2009 №265 з вимогою у
місячний термін усунути порушення, а
саме, декларувати зростання
оптово-відпускних цін понад 1% шляхом
приведення цін у відповідність до
розпорядження Київської обласної
державної адміністрації від 21.04.2008 № 653
«Про заходи з регулювання цін на
продовольчому ринку Київської
області».

Вказуючи на протиправність дій із
проведення перевірки та
протиправність рішення про
застосування економічних санкцій та
припису, товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-С" звернулось до
суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
недотримання відповідачем як суб'єктом
владних повноважень порядку
проведення планового контролюючого
заходу.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України " Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" державний
нагляд (контроль) здійснюється за
місцем провадження господарської
діяльності суб'єкта господарювання або
його відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом.

Згідно з частинами одинадцятою,
дванадцятою статті 4 Закону України "
Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" плановий чи позаплановий
захід повинен здійснюватися у
присутності керівника або його
заступника, або уповноваженої особи
суб'єкта господарювання. Перед
початком здійснення державного
нагляду (контролю) посадова особа
органу державного нагляду (контролю)
вносить запис до відповідного журналу
суб'єкта господарювання (за його
наявності).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно з наданою
позивачем належним чином засвідченою
копією книги обліку перевірок за 2008-2009
роки, перевіряючим не було вчинено
запис про проведення перевірки із
зазначенням терміну її проведення та
проставлення підпису.

Згідно з актом перевірки від 17.12.2009
плановий контролюючий захід
проводився за юридичною адресою
позивача: Київська область,
Бориспільський район, с. Кірове, вул.
Горького, 28/2 у присутності головного
бухгалтера - ОСОБА_3

У той же час, відповідачем на вимогу
суду першої інстанції не надано
документів, які би підтверджували факт
відрядження перевіряючих на вказане
підприємство у період проведення
перевірки. Згідно з поясненнями ОСОБА_3
у період, зазначений в якості періоду
перевірки, жодні посадові особи
відповідача на підприємство позивача
для проведення перевірки не з'являлись.

Також судами попередніх інстанцій
зазначено, що позивач фактично
знаходиться за іншою адресою: Київська
область, Баришівський район, с. Селище,
вул. Григорія Халаїма, 5, ніж та, що
вказана в акті перевірці.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо
недотримання відповідачем як органом
державного нагляду (контролю) вимог
статті 4 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності".

У свою чергу, зважаючи на те, що
перевіряючими допущено такі порушення
порядку проведення планового
контролюючого заходу, які об'єктивно
перешкоджали належній реалізації
права суб'єкта господарювання на
доведення у передбачений законом
спосіб правомірності своїх дій, у тому
числі, шляхом надання первинних
документів бухгалтерського обліку,
колегія суддів погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо протиправності рішення про
застосування економічних санкцій та
припису, винесених за результатами
такої перевірки, у зв'язку з чим вказує
на обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: