Справа № 812/9359/13-а
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/9359/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді
Ірметової О.В.,

За участю

секретаря судового засідання:
Семціва О.В.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Головіної О.О., Дубровської О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції у м. Свердловську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції у м. Свердловську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області, яким позивач
просив:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Свердловську ГУ Міндоходів в
Луганській області № від 24
вересня 2013 року на суму 4955,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Свердловську ГУ Міндоходів в
Луганській області № від 24
вересня 2013 року про донарахування
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 33958,54грн. та застосовані
штрафні санкції в сумі 16979,27 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Свердловську ГУ Міндоходів в
Луганській області № від 05 лютого
2013 року на суму 1329,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог ФОП
ОСОБА_4 зазначив, що в період з 05.08.2013 по
23.08.2013 спеціалістами відповідача
проведено документальну планову
виїзну перевірку за результатами якої
було складено акт №65/17/НОМЕР_1 від
02.09.2013. За висновками акту перевірки
позивачем порушено п.185.1 ст.185, п.188.1
ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198 ПК
України, в результаті чого завищено
суму залишку від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду у період, що перевірявся, на
суму 4955 грн., та відповідно до ст.177 ПК
України проведено розрахунок суми
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 33958,54грн. та застосовані
штрафні санкції в сумі 16979,27 грн. За
результатами перевірки були винесені
податкові повідомлення-рішення №
від 24 вересня 2013 року та № від 24
вересня 2013 року. Позивач вважає, що
податковий кредит сформований за
господарськими відносинами з ТОВ
«Консалес» та ПАТ «МТС Україна»
підтверджені первинними документами, а
акт перевірки ТОВ «Консалес», який був
використаний податковим органом, не
може бути доказом порушення формування
податкового кредиту ОФП ОСОБА_4

Представники відповідача у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. В обгрунтування заперечень
выдповыдач зазначив, що податковим
органом було здійснено перевірку ФОП
ОСОБА_4 За результатами проведення
перевірки було складено акт від 02.09.13.
№65/17/НОМЕР_1, зафіксовано порушення ст.
177 Податкового кодексу України,
проведено розрахунок суми податку з
доходів фізичних осіб за 2012 рік, на
підставі якого підлягає сплаті до
бюджету податок в сумі 33958,54 грн., п. 185.1
ст.185, п. 188.1 ст.188, п.187.1 ст.187, п.198.2, 198.3, 198,6
ст. 198, п.199.2 ст.199 Податкового кодексу
України, а саме завищено суму залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду у
періоді, що перевірявся, на суму 4955 грн.

На підставі пп. 20.1.4 п. 20.1, ст. 20, п. 75.1, ст.
75, пп. 78.1.1 п. 78.1, ст. 78, ст.79 ниткового
Кодексу України, відповідно до наказу
ДПІ у Свердловську про проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки від 07.11.12 №291 проведена
документальна позапланова виїзна
документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання ФОП ОСОБА_4 вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ «Консалекс» за січень 2012 року.
Результати перевірки оформлені актом
від 20.10. 12 №439/17/НОМЕР_1.

За результатами перевірки встановлено
порушення пп.198.1, 198.3, 198.6 ст.198
Податкового Кодексу України, п. 3 ст. 5
Господарського Кодексу України, п 2 ст. 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.1.2 Наказу Міністерства
фінансів України від 24.05.95 № 88 «Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку», п.8 розділу
ІІІ наказу ДПА України від 25.01.11 № 41
«Про затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду на суму
1329,07грн. за фінансово-господарськими
відносинами з ТОВ «Консалекс». Так,
позивачем на час проведення перевірки
не було надано товарно-транспортні
накладні, який підтверджував
постачання товару. Крім того під час
перевірки було використано акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 26.07.2012
№2781/22/37193155 про неможливість проведення
перевірки ТОВ «Консалекс» щодо
підтвердження господарських відносин
платника податків за січень та
березень 2012 року. Покупцем товару у TOB
«Консалекс» був ФОП ОСОБА_4 в січні,
лютому, червні 2012 року на загальну суму
22350,92 грн., у т.ч. ПДВ 3725,15 грн. Таким
чином, відповідач під час перевірки
дійшов висновку, що правочини, що були
падені між TOB „Консалекс" та ФОП ОСОБА_4,
не спричинили реального настання
правових наслідків то і у подальшому
договори на поставку товарів, що були
укладені ішриємством TOB „Консалекс" з
підприємствами-покупцями не могли бути
виконані та не виконані, оскільки
обумовлені правові наслідки відбутися
не могли. Таким чином, враховуючи
відчутність фактичного здійснення
господарської операції ТОВ
«Консалекс» належним чином оформлені
податкові накладні не надають права
ФОП ОСОБА_4 на включення до податкового
кредиту 3725,15грн.

Згідно акту перевірки ФОП ОСОБА_4 від
20.11.2012 №439/17/НОМЕР_1 «Про результати
позапланової виїзної документальної
перевірки ФОП ОСОБА_4 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з TOB
«Консалекс» за січень 2012 року»
встановлено відсутність поставок
товарів та укладення угод без мети
настання реальних наслідків. Рішенням
ДПІ у м. Свердловську від 27.11.2012 №
зменшена сума від'ємного значення
податку на додану вартість на суму 1329,07
грн за січень 2012 року. ФОП ОСОБА_4 був
наданий уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань по ПДВ від 22.05.2013
№ на зменшення суми від 'ємного
значення згідно рішення ДПІ, але згідно
уточнюючого розрахунку від 18.06.2013 №
сума від 'ємного значення була
відновлена.

Крім того, представником відповідача
було зазначено, що ФОП ОСОБА_4 до
перевірки не надав податкові накладні
за серпень, вересень 2011 року на суму 225,74
грн., в зв'язку з тим, що вони не
підпадають до перевіряємого періоду,
але податковий кредит по ним був
сформований в 2012 році. ФОП ОСОБА_4 не
надані до перевірки документи, які б
підтверджували використання
мобільного зв'язку в межах
господарської діяльності, а саме
деталізовані рахунки оператора із
зазначенням номерів абонентів і часу
їх розмов; відсутній журнал обліку
дзвінків зазначенням цілей дзвінків та
їх тривалості за кожним номером та
щомісячні письмові звіти здійснені
переговори. Таким чином, на думку
податкового органу позивачем в
порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК
України безпідставно віднесено до
податкового кредиту суми ПДВ з
отриманих послуг мобільного зв'язку
від ПАТ «МТС Україна» в сумі 1230,56 грн.

Також представники відповідача
зазначили, що в ході перевірки ФОП
ОСОБА_4 встановлено віднесення до
складу валових витрат нарахування
амортизації основних засобів на суму
203896,86грн.

Таким чином представники відповідача
вважають, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені на
законних підставах, а тому просили
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представників відповідача,
дослідивши матеріали справи та надавши
оцінку доказам, суд дійшов про
обгрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено та
сторонами не заперечуються наступні
обставини.

На підставі наказу ДПІ у м.
Свердловську від 07.11.2012 №291 було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ФОП ОСОБА_4 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
«Консалес» за січень 2012 року. За
наслідками проведеної перевірки було
складено акт №439/17/НОМЕР_1 від 20.11.2012 (том
1 а.с.43-50) та прийняте остаточне
податкове повідомлення-рішення від 05
лютого 2013 року № (том 1 а.с.51).

Під час проведення перевірки
податковим органом було встановлено
порушення ФОП ОСОБА_4 порушення п.п.198.1,
198.3, 198.6 ст.198 ПК України, п.3 ст.5
Господарського кодексу України, п.2 ст.3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п.1.2 наказу Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88 «Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку», п.8 розділу
ІІІ наказу ДПА України від 25.01.11 № 41
«Про затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість» встановлено відсутність
поставок товарів та/або послуг з метою
настання реальних наслідків.
Господарські операції за січень 2012
року щодо отримання ФОП ОСОБА_4 товарів
від контрагента ТОВ «Консалекс» не
підтверджені стосовно здійснення
господарських операцій, в результаті
чого ФОП ОСОБА_4 завищено суму
податкового кредиту з ПДВ за січень 2012
року, а також залищок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду на суму
1329,07 грн.

До цього висновку податковий орган
дійшов з огляду на те, що згідно умов
договору, укладеного між ТОВ
«Консалекс» та ФОП ОСОБА_4, неможливо
встановити, яким чином здійснювалось
транспортування товару, а також з
наданої декларації не можливо
встановити, чи відповідачє отриманий
ФОП ОСОБА_4 вантаж, вказаному у
видаткових та податкових накладних.
Також не було надано сертифікат якості
нафтопродукту.

Також податковим органом під час
перевірки було використано акт
перевірки ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 26.07.2012 №2781/2202/37193155, за
висновками якого у зв'язку з
відсутністю підтверджуючих первинних
документів щодо заємовідносин між ТОВ
«Консалекс» та його контрагентами не
встановлено факту передання товару від
контрагентів-постачальників до ТОВ
«Консалекс» та від ТОВ «Консалекс» до
контрагенів-покупців у січні 2012 року.

Того ж самого висновку дійшов
податковий орган щодо підтвердження
здійсненнй господарської операції між
ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Консалекс» в січні,
лютому, травні 2012 року, що знайшли своє
відображення в акті перевірки
№65/17/НОМЕР_1 від 02.09.2013

На підставі наказів ДПІ у м.
Свердловську про проведення
документальної планової виїзної
перевірки №47 від 22.07.2013 та №79 від 16.08.2013
було проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 за період з
01.01.2012 по 31.12.2012. За наслідками
проведеної перевірки було складено акт
№65/17/НОМЕР_1 від 02.09.2013 (том 1 а.с.15-38) та
винесені податкові
повідомлення-рішення від 24.09.2013 №
(том 1 а.с.39) № (том 1 а.с.41).

Так за висновками перевірки податковим
органом було встановлено порушення
позивачем п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.187.1
ст.187, п.п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, що призвело до
завищення суми залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду у період, що
перевірявся, на суму 4955 грн., в тому
числі в сумі 3725,15 грн. за господарськими
відносинами з ТОВ «Консалекс» та в сумі
1230,56 грн. з отриманих послуг мобільного
зв'язку від ПАТ «МТС України».

В судовому засіданні було
встановлдено, що у період
січень-травень 2012 року ФОП ОСОБА_4 мав
фінансово-господарські відносини з ТОВ
«Консалекс» на підстав договору №130911
від 13 вересня 2011 року (том 3 а.с.15-18).
Згідно п.4.1 зазначеного договору,
поставка товару здійснюється на умовах
DAP. На виконання договору ТОВ
«Консалекс» видав видаткові накладні
№1 від 10.01.2012 на суму 1899,10 грн. (в т.ч. ПДВ -
316,52 грн) (том 2 а.с.53), №2 від 10.01.2012 на суму
6079,79 грн. (в т.ч.ПДВ - 1013,29 грн.) (том 2 а.с.56),
№36 від 08.02.2012 на суму 4000,00 грн. (в т.ч. ПДВ
- 666,67 грн.) (том 2 а.с. 61), №63 від 15.02.2012 на
суму 4000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 666,67 грн.) (том 2
а.с. 66), №232 від 17.05.2012 на суму 6372,03 грн. (в
т.ч. ПДВ - 1062,00 грн.) (том 2 а.с. 71), та
виписав податкові накладні №1 від
10.01.2012 на суму 1899,10 грн. (в т.ч. ПДВ - 316,52
грн) (том 2 а.с.54), №2 від 11.01.2012 на суму
6079,79 грн. (в т.ч.ПДВ - 1013,29 грн.) (том 2 а.с.57),
№10 від 08.02.2012 на суму 4000,00 грн. (в т.ч. ПДВ
- 666,67 грн.) (том 2 а.с. 62), №20 від 13.02.2012 на
суму 4000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 666,67 грн.) (том 2
а.с. 67), №20 від 17.05.2012 на суму 6372,03 грн. (в
т.ч. ПДВ - 1062,00 грн.) (том 2 а.с. 72). На
підтвердження здійснення поставки
товару позивачем надані декларації про
прийняття вантажу від 10.01.2012 (том 2 а.с.59),
від 08.02.2012 (том 2 а.с.64), від 16.02.2012 (том 2
а.с.69), від 17.05.2012 (а.с.74), які
підтверджують здійснення поставки
товару від ТОВ «Консалес» на адресу ФОП
ОСОБА_4 , перевізник ТОВ «Ін-Тайм».

Під час перевірки податковим органом
було використано акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 26.07.2012 №2781/2202/37193155
про неможливість проведення перевірки
ТОВ «Консалекс» щодо підтверждення
господарських відносин платника
податків за січень та березень 2012 року.

Зі змісту Акта перевірки, слідує, що
договор укладений позивачем з
контрагентом - ТОВ «Консалекс», за
результатами господарських операцій
по яких позивачем було сформовано
податковий кредит та включено суми
витрат, по таких операціях до валових
витрат, - відповідач вважає нікчемними.

Однак, суд не погоджується з висновком
відповідача про невизнання за
позивачем права на податковий кредит
та права на включення сум по таких
господарських операціях до валових
витрат, у зв'язку з чим зазначає
наступне.

Чинним законодавством не передбачено
такого наслідку (санкції) встановлення
факту нікчемності (недійсності)
правочину, як донарахування податкових
платежів за такими правочинами,
зокрема і платежів з ПДВ та податку на
прибуток.

Донарахування податкових зобов'язань,
є за своїм змістом санкцією за допущене
порушення платником податку у сфері
виключно податкових правовідносин, а
встановлення ознак недійсності чи
правомірності правочину є суть
цивільних правовідносин. Тому,
висновок відповідача про недійсність
(нікчемність) договору, укладеного між
позивачем та ТОВ «Консалекс», в Акті
перевірки не може бути належною
юридичною підставою для винесення
оскаржуваного рішення та має лише
інформативний характер.

Щодо включення ФОП ОСОБА_4 до
податкового кредиту сум послуг зв'язку
ПАТ «МТС Україна» суд виходить з
наступного.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджено, що позивач уклав договір
з ЗАТ «Український мобільний зв'язок»
№2392250/1.11261134 від 16.08.2005 (том 2 а.с.2-3) на
отримання послуг мобільного зв'язку.
Наказом №16-ОЗ від 30.04.2011 було введено в
експлуатацію SIM картку UMC (том 2 а.с.1). На
виконання умов договору на адресу
позивача були виписані податкові
накладані №265103 від 31.08.2011 (том 2 а.с.7),
№263803 від 30.09.2011 (том 2 а.с.11), №255548 від
31.01.2012 (том 2 а.с.15), №255001 від 29.02.2012 (том 2
а.с.19), №257436 від 31.03.2012 (том 2 а.с.23), №258186
від 30.04.2012 (том 2 а.с.27), №257637 від 31.05.2012
(том 2 а.с.31), №257890 від 30.06.2012 (том 2 а.с.35),
№256655 від 31.07.2012 (том 2 а.с.39), №256040 від
31.08.2012 (том 2 а.с.43) на загальну суму 7383,11
грн, у тому числі ПДВ -1230,56 грн.

Податковий орган дійшов висновку про
порушення позивачем п.198.3 ст.198 ПК
України щодо послуг зв'язку, оскільки
позивачем не було подано деталізованих
рахунків від оператора із зазначенням
номерів абонентів і часу їх розмов,
журналів обліку дзвінків із
зазначенням цілей дзвінків та їх
тривалості за кожним номером та інше.

Суд не погоджується з даним висновком
податкового органу, оскільки позивач
власним наказом прийняв до
експлуатації SIM картку UMC та отримував
від контрагента ПрАТ «МТС Україна»
податкові накладні, в яких визначено
суму ПДВ. Крім того, ніякими нормами
законодавства не встановлено, що для
включення до податкового кредиту
послуг мобільного зв'язку необхідно
отримання подано деталізованих
рахунків від оператора із зазначенням
номерів абонентів і часу їх розмов,
журналів обліку дзвінків із
зазначенням цілей дзвінків та їх
тривалості за кожним номером та інше.

Щодо правового врегулювання відносин
визначення платником податкового
кредиту з податку на додану вартість,
суд зазначає наступне.

Відповідно до п.14.1.181 статті 181
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.1. статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, зокрема і з придбання
товарів.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до пункту 201.4 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку, що ведеться
підприємством.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що містять відомості про
господарські операції та
підтверджують їх здійснення.

В судовому засіданні знайшли своє
підтвердження правомірність включення
ФОП ОСОБА_4 до податкового кредиту суми
від господарських операцій з ТОВ
«Консалекс» та ПрАТ «МТС Україна».

Щодо визначення позивачем витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходу.

Актом перевірки №65/17/НОМЕР_1 від 02.09.2013
встановлено, що позивач в декларації
про доходи 2012 року № від 08.01.2013,
визначив суму валових витрат загальною
сумою 3085789,01 грн. Валові витрати,
пов'язані з господарською діяльністю
складається з:

- вартості придбаних
товарно-матеріальних цінностей - 1272340,47
грн.;

- витрати на оплату праці - 164526,90 грн.;

- інші витрати - 1648921,64 грн.

В ході перевірки податковим органом
було встановлено безпідставне
віднесення до складу валових витрат
нарахування амортизації основних
засобів.

Суд не погоджується з даним висновком
відповідача з наступних підстав.

Згідно з п.7.1.2. ст. 7 Податкового кодексу
«об'єкт оподаткування» є одним із
елементів податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Податкового
кодексу об'єктом оподаткування можуть
бути майно, товари, дохід (прибуток) або
його частина, обороти з реалізації
товарів (робіт, послуг), операції з
постачання товарів (робіт, послуг) та
інші об'єкти, визначені податковим
законодавством, з наявністю яких
податкове законодавство пов'язує
виникнення у платника податкового
обов'язку.

Тобто, зазначеною нормою визначено, що
об'єктом оподаткування доходів
фізичних осіб-підприємців, що отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) i документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи-підприємця.

Так, відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК
України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця. При цьому у
відповідності до п. 177.4 ст. 177 ПК України
до переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст.138 розділу ІІІ ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, п.п. 138.10.2-138.10.4 цієї
статті. В свою чергу п.п.138.8.5. п. 138.8, п.
138.10.2 ст. 138 ПК України передбачають
включення до складу
загальновиробничих витрат амортизації
основних засобів загальновиробничого
(цехового, дільничного, лінійного)
призначення (абз. «б»); до складу
собівартості виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг - амортизації
виробничих основних засобів та
нематеріальних активів, безпосередньо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг; до
складу адміністративних витрат -
витрати на утримання основних засобів,
інших необоротних матеріальних
активів загальногосподарського
використання, амортизацію.

Відповідно до п. 14.1.3. п. 14.1 ст. 14 ПК
України амортизація - систематичний
розподіл вартості основних засобів,
інших необоротних та нематеріальних
активів, що амортизується, протягом
строку їх корисного використання
(експлуатації). Тобто амортизація по
суті передбачає включення вартості
придбаних основних засобів до складу
валових витрат частинами, пропорційно
очікуваного часу використання.

Якщо позивач має право на включення до
складу витрат вартості основних
засобів, що підлягають амортизації, тим
більше він має право на включення до
складу витрат і їх частини (якою і є
амортизація за економічною сутністю).
Наявність чи відсутність обов'язку
ведення ним при цьому бухгалтерського
обліку не впливає на таке право.

Так в судовому засіданні було
встановлено, що позивач наказами №3-ОЗ
від 28.06.2011 (том 2 а.с.88), №6-ОЗ від 06.07.2011
(том 2 а.с.89), №7-ОЗ від 14.07.2011 (том 2 а.с.90),
№12-ОЗ від 30.07.2011 (том 2 а.с.91), №23-ОЗ від
11.08.2011 (том 2 а.с.92), №15-ОЗ від 16.02.2012 (том 2
а.с.93) було введено в експлуатацію
основні засоби, а саме автомобілі
вантажні та напівпричепи. Також
складені акти приймання-передачі
внутрішнього переміщення основних
засобів (том 2 а.с.94-107).

Крім того, як було зазначено самім
податковим органом в акті перевірки,
згідно з реєстраційними даними видами
господарської діяльності ФОП ОСОБА_4
визначено:

- 49.41 - вантажний автомобільний
транспорт;

- 52.29 - інша допоміжна діяльністьу сфері
транспорту.

Також податковим органом зазначено в
акті, що перевіркою встановлено, що
фактично даних обліку в період з 01.01.2012
по 31.12.2012 ФОП ОСОБА_4 здійснював
зазначені види господарської
діяльності на підставі ліцензій
Міністерства транспорту та зв'язку
України на провадження господарської
діяльності в сфері надання
транспортних послуг АВ №525808 від 29.03.2010.

Таким чином, позивачем на законних
підставах до складу витрат були
включені суми амортизації основних
засобів, витрати мобільного зв'язку,
суми від господарських відносин з ТОВ
«Консалекс».

Оскільки у судовому засіданні
достовірно встановлено та
підтверджено належними доказами факт
здійснення господарської операції між
позивачем та ТОВ «Консалекс», на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку, та законність
врахування витрат сум амортизацій
основних засобів, витрат на мобільний
зв'язок, суд дійшов висновку про
безпідставність прийняття
відповідачем оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтею 2, 11, 17, 18, 71, 87, 90, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції у м. Свердловську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області
№ від 24.09.2013, яким було зменшено
фізичній особи-підприємцю ОСОБА_4
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 4955,00 грн.
(чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят п'ять
грн. 00 коп.).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області
№ від 24.09.2013, яким було
донараховано фізичній
особи-підприємцю ОСОБА_4 податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 33958,54 грн.
(тридцять три тисячі дев'ятсот
п'ятдесят вісім грн. 54 коп.) та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в сумі 16979,27 грн. (шістнадцять
тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять грн. 27
коп.).

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області
№ від 05.02.2013, яким було зменшено
фізичній особи-підприємцю ОСОБА_4
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 1329,07 грн.
(одна тисяча триста двадцять дев'ять
грн. 07 коп.).

Стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (і.н.НОМЕР_1, ) з
Державного бюджету України судові
витрати у вигляді судового збору у
розмірі 1720,50 грн. (одна тисяча сімсот
двадцять грн. 50 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанову складено та підписано у
повному обсязі 18 лютого 2014 року.

Суддя
О.В. Ірметова