Справа № 821/4789/13-а
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2014 р. Справа № 821/4789/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Чернієнко М.В.,

за участю представника позивача -
Калмикової Т.О., представника
відповідача - Оржинської Е.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Інститута зрошувального
землеробства Національної академії
аграрних наук України до Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області про скасування припису в
частині отримання дозволу на
користування надрами,

встановив:

Інститут зрошувального землеробства
Національної академії аграрних наук
України (далі - позивач, Інститут)
звернувся з позовом до Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області (далі - відповідач), в якому
просить визнати протиправними та
скасувати пункт 11 припису від 02.08.2013р. №
04-9/1192.

Свої вимоги мотивує тим, що припис в
зазначеній частині не ґрунтуються на
вимогах законодавства України.
Зокрема, вказаним пунктом припису
зобов'язано Інститут до 02.12.2013р.
отримати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземними
водами). Між тим відповідачем не
враховано, що водозабір і
водокористування позивачем
здійснюється із власної артезіанської
свердловини №20-457, розташованої на
земельній ділянці, яка належить
позивачу на підставі державного акта
на право постійного користування
землею серії І-ХС №001904, і на підставі
отриманого дозволу на спеціальне
водокористування №Укр 8185-ХРС від
07.03.2013р., терміном дії до 01.04.2016р.
Оскільки позивач є землевласником і
використовує підземні води для власних
господарсько-побутових потреб та в
обсязі не більше 300 куб. м/добу, то
відповідно до ст.23 Кодексу України про
надра має право не отримувати
спеціальний дозвіл на користування
надрами.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити із зазначених
підстав.

Представник відповідача
заперечував проти позовних вимог,
оскільки під час перевірки
встановлено, що у позивача відсутній
спеціальний дозвіл на користування
надрами, що є порушенням ст.ст.16, 19, 23
Кодексу України про надра. При цьому
зазначив, що наявність дозволу на
спеціальне водокористування не
звільняє позивача від необхідності
отримання спеціального дозволу на
користування надрами (підземними
водами), оскільки забрана з
артезіанської свердловини вода
використовується Інститутом у
виробництві.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з
24.07.2013р. по 29.07.2013р. відповідачем
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої складено акт.

Під час проведення перевірки
виявлено ряд порушень, серед яких
відсутність спеціального дозволу на
користування надрами (порушення
ст.ст.16, 19, 23 Кодексу України про надра).

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено припис від
02.08.2013р. №04-9/1192, п.11 якого зобов'язано
позивача до 02.12.2013р. отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами.

Положеннями ст.19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.19 Кодексу України про
надра надра надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр. Право на користування
надрами засвідчується актом про
надання гірничого відводу.
Користування надрами здійснюється без
надання гірничого відводу чи
спеціального дозволу у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.21 Кодексу України про
надра передбачено, що надра у
користування для видобування прісних
підземних вод і розробки родовищ торфу
надаються без надання гірничого
відводу на підставі спеціальних
дозволів, що видаються після
попереднього погодження з органами
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України,
Державного комітету України по нагляду
за охороною праці та Міністерства
охорони здоров'я України на місцях.

Статтею 23 Кодексу України про надра
також встановлено, що землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

У судовому засіданні встановлено,
що водозабір і водокористування
Інститутом здійснюється із власної
артезіанської свердловини №20-457, яка
розташована на земельній ділянці, яка
належить позивачу на підставі
державного акта на право постійного
користування землею серії І-ХС №001904.

Забір води здійснюється на підставі
дозволу на спеціальне
водокористування №Укр 8185-ХРС від
07.03.2013р., терміном дії до 01.04.2016р.
Вказаним дозволом визначено мету
водопостачання - господарсько-побутові
та виробничі потреби, та встановлено
ліміт забору води з підземних джерел -
не більше 18,9 тис. куб. м/рік.

Облік забору підземної води
здійснюється за допомогою
водолічильника. Згідно журналу форми
ПОД-11 та квартальних звітів форми 2-ТП
(водгосп) Інститутом упродовж 2013 року
із артезіанської свердловини забрано
підземної води у обсягах, що не
перевищує встановленого дозволом на
спеціальне водокористування ліміту.
Загальний забір води позивача на добу є
значно меншим, ніж 300 куб. м.

На законодавчому рівні використання
таких природних ресурсів як підземні
води регулюються Водним кодексом
України та Кодексом України про надра,
у зв'язку з чим передбачено отримання
двох різних дозволів дозволу на
спеціальне водокористування
(відповідно до Водного кодексу України)
та спеціального дозволу на
користування надрами (відповідно до
Кодексу України про надра).

З урахуванням того, що ст.3 Кодексу
України про надра встановлено, що водні
відносини регулюються відповідним
законодавством України, то основним
(спеціальним) законодавчим актом, що
закріплює правовий режим користування
підземними водами, є Водний кодекс
України.

Відповідно до положень Водного кодексу
України дозвіл на спеціальне
водокористування це документ, який
засвідчує право певного суб'єкта
господарювання на користування
водними ресурсами (у тому числі і тих,
що відносяться до корисних).

Приписами ст.48 Водного кодексу України
передбачено, що спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб.
Не належать до спеціального
водокористування, крім іншого,
видобування корисних копалин і водних
рослин.

Як вже зазначалося, водокористування
Інститутом відбувалося на підставі
дозволу на спеціальне
водокористування із зазначенням мети -
для господарсько-побутових та
виробничих потреб.

Твердження відповідача про порушення
позивачем ст.ст.16, 19, 21 Кодексу України
про надра суд вважає безпідставними,
оскільки вказаними нормами
регулюється порядок надання надр у
користування для видобування. Однак
позивач вже користується надрами на
підставі вищевказаного дозволу на
спеціальне водокористування.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскільки
позивач є власником земельної ділянки,
на якій знаходиться артезіанська
свердловина, з якої здійснюється забір
води для власних
господарсько-побутових потреб, який не
перевищує 300куб. м за добу, на підставі
дозволу на спеціальне
водокористування, то Інститут не
зобов'язаний отримувати спеціальний
дозвіл на користування надрами
відповідно до ст.23 Кодексу України про
надра.

Таким чином, вимога відповідача, яка
міститься у пункті 11 припису від
02.08.2013р. №04-9/1192 щодо необхідності
отримання позивачем спеціального
дозволу на користування надрами
(підземними водами) є протиправною та
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати п.11 припису Державної
екологічної інспекції у Херсонській
області від 02.08.2013р. № 04-9/1192.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17 лютого 2014 р.

Суддя

Циганій С.І.

кат. 7.1