Справа № К/9991/7411/12-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/7411/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2011
року у справі №2а-274/11 за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Ємільчинському районі Житомирської
області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Ємільчинському районі, у якому просив
визнати дії відповідача щодо відмови в
перерахунку державної та додаткової
пенсії з урахуванням мінімальної
пенсії за віком на момент її виплати -
протиправними, зобов'язати здійснити
перерахунок та виплату державної
пенсії за віком та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до
розмірів встановлених ст.50, ч.4 ст.54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи »за період з 01.10.2010 по 01.04.2011.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він є
інвалідом 3-ї групи по захворюванню,
пов'язаному з наслідками аварії на ЧАЕС
та є потерпілим від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії.
Відповідно до ст.50, ч.4 ст.54
вищевказаного Закону він повинен
отримувати додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком та пенсію в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком.
Однак відповідач з моменту вступу
вказаного Закону в силу не виплачує
йому в добровільному порядку пенсію у
вказаному розмірі, а тому просив суд
позов задовольнити.

Ухвалою Ємільчинського районного суду
Житомирської області від 01 квітня 2011
року позовні вимоги за період з 01.04.2008
по 30.09.2010 залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду.

Постановою Ємільчинського районного
суду Житомирської області від 11 квітня
2011 року позов задоволено: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Ємільчинському районі Житомирської
області щодо відмови у перерахунку
пенсії та додаткової пенсії, як
постраждалому від наслідків
Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3
групи інвалідності; зобов'язано
нарахувати та виплатити позивачу
пенсію та додаткову пенсію у
відповідності до ст.ст.50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.10.2010 по 01.04.2011 з урахуванням фактично
здійснених виплат.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2011
року постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позову про
визнання протиправними дій Управління
Пенсійного фонду України в
Ємільчинському районі Житомирської
області щодо відмови у перерахунку
ОСОБА_2 пенсії як постраждалому від
наслідків Чорнобильської катастрофи 1
категорії 3 групи інвалідності за
період з 01.10.2010 по 01.04.2011 та зобов'язання
УПФ нарахувати і виплатити позивачу
пенсію, передбачену ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за період з
01.10.2010 по 01.04.2011 - скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні позову. В решті постанову
Ємільчинського районного суду
Житомирської області від 11.04.2011
залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції, яку вважає законною
та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, відповідно до довідки МСЕК
серії ЖИК №003717 має третю групу
інвалідності по захворюванню,
пов'язаному з наслідками аварії на
ЧАЕС, та перебуває на обліку в УПФУ в
Ємільчинському районі.

Як вбачається з довідки УПФУ в
Ємільчинському районі №9754/02 від 02.12.2011
позивач отримує пенсію на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а також додаткову пенсію,
передбачену ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", але у
розмірах, встановлених постановою КМУ.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії у відповідності до
ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач отримує
пенсію на підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", не перейшов на
Чорнобильську пенсію, а тому підстав
для зобов'язання здійснити перерахунок
основної пенсії у розмірі - немає.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 49 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини першої статті 10
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особі, яка одночасно має
право на різні види пенсії (за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника), призначається один із
цих видів пенсії за її вибором.

Пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві
положення» вказаного Закону визначено,
що у разі, якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до Закону
№ 796-ХІІ, та цього Закону, призначається
одна пенсія за її вибором.

Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій, відповідно до
Закону № 1058-IV, який затверджено
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року №22-1,
встановлено перелік документів,
необхідних для переходу з одного виду
пенсії на інший.

Відтак, позивач хоч і має право на
отримання пенсії, відповідно до
положень Закону №796-ХІІ, проте, це право
може бути реалізоване лише за умови
здійснення ним передбачених
законодавством дій, щодо належного
звернення до пенсійного органу із
заявою про переведення з одного виду
пенсії на інший.

Відповідно до пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №8-2, функції призначення,
перерахунку і виплати пенсій, допомоги
на поховання та інші соціальні виплати
відповідно до чинного законодавства
покладені на управління Пенсійного
фонду в районах, містах та районах у
містах.

Відтак, суд не може підміняти орган, на
який покладені обов'язки по
переведенню і нарахуванню нового виду
пенсії, оскільки такими повноваженнями
наділені управління Пенсійного фонду в
районах, містах та районах у містах.

Отже, визначальним для вирішення даної
справи є встановлення факту переходу
позивача з одного виду пенсії на інший.

Так, апеляційним судом встановлено, що
позивач отримує пенсію у відповідності
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», позивач не заявляв
позовні вимоги про зобов'язання
перевести його на пенсію у
відповідності до вимог Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а тому
колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про перерахунок пенсії
у відповідності до ст.54 Закону №796-ХІІ.

Щодо вимог позивача у касаційній
скарзі про те, що в апеляційній скарзі
відповідач не вказував зазначених
обставин як на підставу у відмові в
позові, а тому апеляційний суд дійшов
хибних висновків про часткове
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів вважає недоцільними з
огляду на нижченаведене.

Статтею 195 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції може
дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції може
встановити нові обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Отже, встановивши, що позивач отримує
пенсію у відповідності до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
апеляційний суд обґрунтовано вийшов за
межі апеляційної скарги та скасував
постанову суду першої інстанцій в
частині, що ухвалено з порушенням норм
права.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення апеляційним судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: