Справа № 801/1060/14
Суддя: Трещова О.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 року Справа №801/1060/14

С Суддя окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим Трещова О.Р., розглянув
у порядку скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
Територіального управління
Держгірпромнагляду в АР Крим та
м.Севастополі до Комунального
підприємства «Керченське
Спеціалізоване підприємство
«Міськсвітло» про застосування
заходів реагування

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим надійшов
адміністративний позов
Територіального управління
Держгірпромнагляду в АР Крим та
м.Севастополі до Комунального
підприємства «Керченське
Спеціалізоване підприємство
«Міськсвітло» про застосування
заходів реагування у сфері державного
нагляду до Комунального підприємства
Керченського спеціалізованого
підприємства «Міськсвітло», а саме:
заборонити експлуатацію: підйомника
заводський №4831, підйомника заводський
№5686, підйомника заводський № 1900,
підйомника заводський №2340, підйомника
заводський № б/н до усунення
зазначених вище порушень та отримання
у встановленому порядку рішення на
відновлення робіт.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
31.01.2014 року відкрите скорочене
провадження в адміністративній справі,
всім особам наданий строк для надання
документів та заперечень до 17.02.2014 року.

Адміністративний позов
мотивований тим, що позивачем 13.01.2014
року проведено позапланову виїзну
перевірку КП «Керченське
Спеціалізоване підприємство
«Міськсвітло» з 13.01.2014 р. по 17.01.2014р. з
питань дотримання вимог законодавчих
та нормативно - правових актів з
охорони праці та промислової безпеки.

За результатами перевірки складено акт
перевірки характеристик продукції від
13 січня 2014 року № 04/01-8/13-8/В(К)-35.13 (4;1-6;5),
за висновками якого встановлені
порушення:

- норм ст. 21 Закону України "Про
охорону праці" від 14.10.1992 №2694, п. 7
Постанови КМУ від 26.10.2011р. № 1107, а саме:
відсутній дозвіл на виконання робіт
повішеної небезпеки і експлуатацію
об'єктів повішеної небезпеки (повторно
припис №77 від 23.09.2013р.);

- норм ст. 13, ст. 21, Закону України
"Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694, п. 6.1.1
НПАОП 0.00-1.36-03, а саме: підйомники не
зареєстровані , в територіальному
органі виконавчої власті про
промислової безпеки і охороні праці
(повторно припис №77 від 23.09.2013р.);

- норм ст. 13 Закону України "Про
охорону праці" від 14.10.1992 №2694, п. 6.3.1
НПАОП 0.00-1.36-03, а саме: підйомникам не
проведено технічне опосвідчення
(повторно припис №77 від 23.09.2013р.);

- норм ст. 13 Закону України "Про
охорону праці" від 14.10.1992 №2694, п. 6.3.13
НПАОП 0.00-1.36-03, а саме: випробування ОГП
не проводяться спеціалізованою
організацією в установлені строки
(повторно припис №77 від 23.09.2013р.)

Позивачем зазначено, що враховуючи
вказані порушення та з метою
ефективного здійснення заходів
державного нагляду(контролю),
покладених на Держгірпромнагляд
чинним законодавством України з
охорони праці для забезпечення
державою неухильного додержання
гарантій, конституційних прав та
законних інтересів працюючих на
безпечні і нешкідливі умови праці,
реальне забезпечення пріоритету прав
працюючих перед інтересами
господарчих суб'єктів, просить в
порядку ч. 5 ст. 4 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" застосувати заходи
реагування, а саме: заборонити
експлуатацію: підйомників заводських
№4831, №5686, № 1900, №2340, підйомника
заводський № б/н до усунення
зазначених вище порушень та отримання
у встановленому порядку рішення на
відновлення робіт.

Представник відповідача, надіслав
заперечення проти позову зазначивши,
що КП КСП «Міськсвітло» продовжує
виконувати роботи та надавати послуги
не застосовуючи підйомники,
експлуатація яких вже заборонена,
розпорядженням від 16 січня 2014р. №2
головного державного інспектора з
охорони праці Бойко М.М. і стосується
зазначених в позовній заяві
механізмів.

Розглянувши документи і матеріали
справи в порядку скороченого
провадження, всебічно і повно оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 5 частини 2 статті 17 КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою) є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень (п.1
ч.1 ст.3 КАС України).

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України
визначено поняття суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 Положення про
Державну службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 408/2011,
Державна служба гірничого нагляду та
промислової безпеки України
(Держгірпромнагляд України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра надзвичайних
ситуацій України.

Держгірпромнагляд України входить до
системи органів виконавчої влади та
забезпечує реалізацію державної
політики з промислової безпеки,
охорони праці, державного гірничого
нагляду, охорони надр та державного
регулювання у сфері безпечного
поводження з вибуховими матеріалами
промислового призначення.

Держгірпромнагляд України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, у місті
обласного значення Кривий Ріг.

Таким чином, Територіальне управління
Держгірпромнагляду в АР Крим та
м.Севастополі у відносинах з
фізичними та юридичними особами, під
час реалізації своїх завдань та
функцій, встановлених законодавством
України, є суб'єктами владних
повноважень.

Враховуючи суб'єктний склад сторін та
правову природу спірних правовідносин,
а також те, що спір, який виник між
сторонами по справі, є
публічно-правовим, інший порядок
судового оскарження спірного рішення
для позивача законодавством не
передбачений, справу належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Вирішуючи справу стосовно позовних
вимог позивача, суд зобов'язаний
перевірити, чи здійснено такі дії на
підставі закону в межах повноважень,
безсторонньо та добросовісно.

Суд з'ясовує, чи використане
повноваження, надане суб'єкту владних
повноважень, з належною метою;
обґрунтовано, тобто вчинено через
вмотивовані дії; безсторонньо, тобто
без проявлення неупередженості до
особи, стосовно якої вчиняється дія;
добросовісно, тобто щиро, правдиво,
чесно; розсудливо, тобто доцільно з
точки зору законів логіки і
загальноприйнятих моральних
стандартів; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, тобто з
рівним ставленням до осіб; пропорційно
та адекватно; досягнення розумного
балансу між публічними інтересами та
інтересами конкретної особи, а також з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи судом встановлено
наступне.

Судом встановлено, що Комунальне
підприємство "Керченське
спеціалізоване підприємство
"Міськсвітло" зареєстроване як
юридична особа 06.08.2007 року, що
підтверджується Спеціальним витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Судом встановлено, що 13.01.2014року
відповідно до наказу територіального
управління Держгірпромнагляду в АР
Крим та м.Севастополі від 18.12.2013р. № 818
та направлення на проведення перевірки
№3748 від 24.12.2013р. посадовою особою
територіального управління - головним
державним інспектором з охорони праці
Бойко М.М. проведено позапланову
перевірку КП КСП «Міськсвітло» з
13.01.2014р. по 17.01.2014р. з питань дотримання
вимог законодавчих та нормативно -
правових актів з охорони праці та
промислової безпеки

Згідно акту перевірка проводилася в
період з 13.01.2014р. по 17.01.2014р.

Перевіркою встановлено порушення
вимог законодавства:

1. Відсутній дозвіл на виконання
робіт повішеної небезпеки і
експлуатацію об'єктів повішеної
небезпеки, що є порушенням норм ст. 21
Закону України "Про охорону праці" від
14.10.1992 №2694, п. 7 Постанови КМУ від 26.10.2011р.
№ 1107

2. Підйомники не зареєстровані, в
територіальному органі виконавчої
власті про промислової безпеки і
охороні праці, що є порушенням норм ст.
13, ст. 21, Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 №2694, п. 6.1.1 НПАОП
0.00-1.36-03.

3. Підйомникам не проведено
технічне опосвідчення, що є порушенням
норм ст. 13 Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 №2694, п. 6.3.1 НПАОП
0.00-1.36-03.

4. Випробування ОГП не проводяться
спеціалізованою організацією в
установлені строки, що є порушенням
норм ст. 13 Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 №2694, п. 6.3.13 НПАОП
0.00-1.36-03.

Судом встановлено, акт перевірки
підписаний директором підприємства
Гора М.С. без зауважень або заперечень.

Судом встановлено, що 16 січня 2014 року
територіальним управління
Держгірпромнагляду в АРК та м.
Севастополі прийнято розпорядження №3
про заборону роботи, а саме:
експлуатація машин, механізмів.

Відповідно до розпорядження накладено
пломби та заборонено експлуатація
підйомників №4831, № 5686, № 1900, № 2340, № б/н
17.01.2014р. прийнято під відповідальність
за збереження і цілісність пломб
директором підприємства Гора С.М.

Перевіривши вказані позивачем факти,
вивчивши чинне законодавство з цього
приводу, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 38 Закону України
"Про охорону праці" № 2694 від 14.10.1992р.
державний нагляд за додержанням
законів та інших нормативно-правових
актів про охорону праці здійснюють:
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
охорони праці; центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері ядерної та
радіаційної безпеки; центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань нагляду та контролю
за додержанням законодавства у сферах
пожежної і техногенної безпеки;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон
№ 877).

Згідно до статті 1 Закону № 877
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Згідно до
статті 3 Закону № 877 одним з принципів
державного нагляду (контролю) є
пріоритетність безпеки у питаннях
життя і здоров'я людини, функціонування
і розвитку суспільства, середовища
проживання і життєдіяльності перед
будь-якими іншими інтересами і цілями у
сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 7 статті 7 Закону
№ 877 на підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду.

Статтею 4 (пункт 5) наведеного Закону
визначено, що повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування.

Вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Вирішуючи питання про застосування
заявлених заходів реагування суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про охорону праці" умови праці на
робочому місці, безпека технологічних
процесів, машин, механізмів,
устаткування та інших засобів
виробництва, стан засобів колективного
та індивідуального захисту, що
використовуються працівником, а також
санітарно-побутові умови повинні
відповідати вимогам законодавства.

Згідно до ст. 13 Закону України "Про
охорону праці" роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно
до нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує
функціонування системи управління
охороною праці, а саме:

- створює відповідні служби і
призначає посадових осіб, які
забезпечують вирішення конкретних
питань охорони праці, затверджує
інструкції про їх обов'язки, права та
відповідальність за виконання
покладених на них функцій, а також
контролює їх додержання;

- розробляє за участю сторін
колективного договору і реалізує
комплексні заходи для досягнення
встановлених нормативів та підвищення
існуючого рівня охорони праці;

- забезпечує виконання необхідних
профілактичних заходів відповідно до
обставин, що змінюються;

- впроваджує прогресивні
технології, досягнення науки і техніки,
засоби механізації та автоматизації
виробництва, вимоги ергономіки,
позитивний досвід з охорони праці тощо;

- забезпечує належне утримання
будівель і споруд, виробничого
обладнання та устаткування, моніторинг
за їх технічним станом;

- забезпечує усунення причин, що
призводять до нещасних випадків,
професійних захворювань, та здійснення
профілактичних заходів, визначених
комісіями за підсумками розслідування
цих причин;

- організовує проведення аудиту
охорони праці, лабораторних досліджень
умов праці, оцінку технічного стану
виробничого обладнання та
устаткування, атестацій робочих місць
на відповідність нормативно-правовим
актам з охорони праці в порядку і
строки, що визначаються
законодавством, та за їх підсумками
вживає заходів до усунення небезпечних
і шкідливих для здоров'я виробничих
факторів;

- розробляє і затверджує
положення, інструкції, інші акти з
охорони праці, що діють у межах
підприємства (далі - акти підприємства),
та встановлюють правила виконання
робіт і поведінки працівників на
території підприємства, у виробничих
приміщеннях, на будівельних
майданчиках, робочих місцях відповідно
до нормативно-правових актів з охорони
праці, забезпечує безоплатно
працівників нормативно-правовими
актами та актами підприємства з
охорони праці;

- здійснює контроль за додержанням
працівником технологічних процесів,
правил поводження з машинами,
механізмами, устаткуванням та іншими
засобами виробництва, використанням
засобів колективного та
індивідуального захисту, виконанням
робіт відповідно до вимог з охорони
праці;

- організовує пропаганду
безпечних методів праці та
співробітництво з працівниками у
галузі охорони праці;

- вживає термінових заходів для
допомоги потерпілим, залучає за
необхідності професійні
аварійно-рятувальні формування у разі
виникнення на підприємстві аварій та
нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню
відповідальність за порушення
зазначених вимог.

Згідно з ч.1 ст. 21 Закону України "Про
охорону праці" виробничі будівлі,
споруди, машини, механізми,
устаткування, транспортні засоби, що
вводяться в дію після будівництва
(виготовлення) або реконструкції,
капітального ремонту тощо, та
технологічні процеси повинні
відповідати вимогам
нормативно-правових актів з охорони
праці.

Відповідно до ч.3 ст. 21 Закону України
"Про охорону праці" роботодавець
повинен одержати дозвіл на виконання
робіт підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки (далі - дозвіл). Центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері охорони
праці, видає дозволи на безоплатній
основі на підставі висновку експертизи
стану охорони праці та безпеки
промислового виробництва суб'єкта
господарювання, проведеної
експертно-технічними центрами, які
належать до сфери управління
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони праці, або незалежними
експертними організаціями, які
забезпечують науково-технічну
підтримку державного нагляду у сфері
промислової безпеки та охорони праці.
На застосування машин, механізмів,
устаткування підвищеної небезпеки
виробник або постачальник
устаткування підвищеної небезпеки
отримує дозвіл до прийняття
зобов'язань на постачання.

Наказом Державного комітету України з
нагляду за охороною праці від 8 грудня
2003 року № 232 затверджено правила будови
і безпечної експлуатації підйомників,
Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 30 грудня 2003 р. за № 1262/8583 (далі -
НПАОП 0.00-1.36-03).

Відповідно до п. 6.1.1. НПАОП 0.00-1.36-03
підйомники до введення в експлуатацію,
крім установлених на залізничному
спеціальному рухомому складі (дрезина,
автомотриса тощо), підлягають
реєстрації в територіальних органах
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
промислової безпеки та охорони праці.

Згідно до п. 6.3.1. НПАОП 0.00-1.36-03
підйомники підлягають первинному,
періодичному та позачерговому
технічним оглядам у порядку,
встановленому НПАОП 0.00-8.18-04.

Первинному технічному огляду
підлягають нововиготовлені підйомники
перед уведенням їх в експлуатацію.

Періодичному технічному огляду
підлягають підйомники, що перебувають
в експлуатації впродовж установленого
строку служби:

повному технічному огляду - не рідше
одного разу на три роки;

частковому технічному огляду - не рідше
одного разу на 12 місяців.

Відповідно до п.6.3.13. НПАОП 0.00-1.36-03
випробування ОГВ проводять не рідше
одного разу на 6 місяців
спеціалізованою організацією, що має
право на проведення технічних оглядів,
у присутності працівника,
відповідального за утримання
підйомника в справному стані, і за
можливості суміщають з технічним
оглядом або технічним обслуговуванням.

ОГВ має бути відрегульований
відповідно до вимог підпункту 3.8.2 цих
Правил та опломбований.

Результати випробування ОГВ
записуються в паспорт підйомника.

Відповідно до Положення про
організацію та здійснення державного
гірничого нагляду, державного нагляду
(контролю) у сфері промислової безпеки
та охорони прані в системі
Держгірпромнагляду України,
затвердженого наказом МНС України віл
11.08.2011р. №826 (далі-Положення), загроза
життю та здоров'ю працівників -
виникнення умов, за яких подальше
продовження виконання робіт або
експлуатація об'єкта, машин і
механізмів несе ризик спричинення
внаслідок цих умов фізичної шкоди
працівникові, в тому числі такої, яка
може призвести до смертельних
наслідків.

Пунктом 2.26. Положення передбачено, що
право заборонити виконання робіт,
виробництва виникає у разі виявлення
під час перевірки:

- порушень вимог законодавства з
охорони праці та промислової безпеки,
що створюють загрозу життю
працівників;

- порушень вимог Кодексу України
про надра;

- відсутності дозволу на виконання
робіт підвищеної небезпеки та на
експлуатацію (застосування) машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки;

- не проведення у встановленому
порядку та в терміни технічного огляду,
випробування або експертного
обстеження машин, механізмів та
устаткуванні підвищеної небезпеки;

- виникнення нещасного випадку зі
смертельним або тяжким наслідком,
групового нещасного випадку.

Таким чином, в зв'язку з загрозою
життю та здоров'ю працівників, робота
яких здійснюється з застосування
підйомників і у зв'язку з виявленими
порушеннями в акті перевірки
відповідача, несе ризик спричинення
внаслідок цих умов фізичної шкоди
працівникові, в тому числі такої, яка
може призвести до смертельних
наслідків, позивач звернувся з
позовом до суду щодо застосування
заходів реагування, шляхом заборони
експлуатації підйомників заводських
№№4831, № 5686, № 1900, № 2340, № б/н.

Таким чином, за наявності виявлених під
час перевірки Комунального
підприємства «Керченське
Спеціалізоване підприємство
«Міськсвітло» порушень вимог
законодавства у сфері безпеки та
охорони праці, в тому числі
нормативно-правових актів з питань
охорони праці, подальша робота із
експлуатації заводських підйомників
не вбачається можливою.

Згідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що наведена норма є
загальною для усіх категорій
адміністративних справ, а
відповідачем за правилами скороченого
провадження для даної категорії справ
не надано доказів того, що встановлені
при проведенні перевірки 13.01.2014р.
порушення, що визначені в Акт
перевірки № 04/01-8/13-8/В(К)-35.13 (4;1-6;5), не
мали місця або були усунуті.

Відповідачем також не надано доказів
здійснення будь-яких заходів для
усунення виявлених позивачем
порушень після звернення позивача до
суду з позовом про застосування
заходів реагування.

Крім того, акт перевірки від 13.01.2014 року
№ 04/01-8/13-8/В(К)-35.13 (4;1-6;5) підписаний
керівником підприємства без зауважень
та заперечень, що свідчить про фактичне
погодження відповідача з
встановленими управлінням під час
перевірки порушеннями.

Вивчивши наведені вище обставини, суд
дійшов висновку про недотримання
відповідачем вимог Закону України
"Про охорону праці" щодо створення
належних, безпечних і здорових умов
праці, що порушує права його
працівників на охорону їх життя і
здоров'я у процесі трудової діяльності.

З огляду на зазначене, приймаючи до
уваги те, що одним з основних
принципів державного нагляду
(контролю) є пріоритетність безпеки у
питаннях життя і здоров'я людини, суд
вважає, що існують підстави для
застосування до позивача заходів
реагування у сфері державного
нагляду, шляхом заборони експлуатації:
підйомника заводський №4831, підйомника
заводський №5686, підйомника заводський
№ 1900, підйомника заводський №2340,
підйомника заводський № б/н до
усунення вказаних в акті перевірки
порушень.

Суд зазначає, що такий
адміністративно-запобіжний захід, як
заборона експлуатації підйомників,
пов'язана з частковим зупиненням
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг, а тому може бути
застосований виключно судом.

Отже, суд не врахував розпорядження
позивача №2 від 16 січня 2014р. про
заборону експлуатації підйомників,
оскільки воно не має юридичної сили,
так як зупинення процесу виробництва,
експлуатації механізмів, як складової
частини виробництва, може
здійснюватися лише судом.

Тому наявність розпорядження №2 від
16.01.2014р., як безпідставно прийнято
відповідачем, не може бути підставою
для відмови в задоволенні позову, з
урахуванням підтвердження всіх
порушень, які вчинені відповідачем.

При цьому суд враховує, що порушення,
які були виявлені під час перевірки,
можуть бути виправлені порушником, а
тому застосування до відповідача саме
такого заходу, як тимчасова заборона
експлуатації: підйомника заводський
№4831, підйомника заводський №5686,
підйомника заводський № 1900, підйомника
заводський №2340, підйомника заводський
№ б/н до усунення порушень є
обґрунтованим.

У той же час законодавство надає
можливість відповідачу поновити свої
права у разі усунення порушень, які
були підставою, для застосування
заходів реагування.

Так, згідно ч. 12,13 ст. 183-2 КАС України
особа має право подати заяву про
скасування заходів реагування,
застосованих судом за результатом
розгляду справи, передбаченої пунктом 5
частини першої цієї статті, якщо
обставини, які стали підставою для
вжиття заходів реагування, перестали
існувати або усунуті, що
підтверджується відповідними
доказами. Така заява подається до
адміністративного суду, який прийняв
постанову про застосування
відповідних заходів реагування у сфері
державного нагляду (контролю).

Заява про скасування заходів
реагування підлягає розгляду та
вирішенню суддею одноособово з
повідомленням осіб, які беруть участь у
справі, протягом п'яти днів з дня її
отримання судом. Неприбуття у судове
засідання осіб, яким належним чином
повідомлено про час і місце розгляду,
не перешкоджає розгляду такої заяви. У
разі якщо суд дійде висновку про
можливість ухвалення законного
судового рішення без проведення
судового засідання та виклику осіб, які
беруть участь у справі, він розглядає
заяву у порядку письмового
провадження.

За результатами розгляду заяви суд
постановляє ухвалу про задоволення
заяви або про відмову в її задоволенні,
яка не підлягає оскарженню.

Таким чином, якщо відповідач усуне
порушення, які перешкоджають
здійсненню виробничої діяльності з
експлуатації підйомників та надаст
суду відповідні та належні докази, суд
за наслідками розгляду такої заяви
може прийняти рішення про скасування
заходів реагування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати по справі з
відповідача не стягуються.

Оскільки позивачем було заявлено
клопотання про відстрочку виплати
судового збору до винесення судового
рішення по адміністративному позову,
ухвалою Окружного адміністративного
суду АР Крим від 31.01.2014 року клопотання
позивача було задоволене у повному
обсязі, виплата судових витрат була
відстрочена до ухвалення судового
рішення, та судове рішення ухвалене на
користь позивача, суд вважає можливим
не стягувати з позивача судовий збір.

Постанова складена та підписана 18.02.2014
року.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167, 183-2 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

2. Заборонити Комунальному
підприємству «Керченське
Спеціалізоване підприємство
«Міськсвітло» експлуатацію підйомника
заводський №4831, підйомника заводський
№5686, підйомника заводський № 1900,
підйомника заводський №2340, підйомника
заводський № б/н, до усунення порушень,
вказаних в акті перевірки від 13.01.2014р. №
04/01-8/13-8/В(К)-35.13 (4;1-6;5).

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною відповідно до статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки. Строк для
подання апеляційної скарги стороною
або іншою особою, яка брала участь у
справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя Трещова О.Р.