Справа № 2а-9444/12/1370
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
Справа №325/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 06
листопада 2012 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Комунального підприємства
Львівської обласної ради
«Червоноградське міжміське бюро
технічної інвентаризації» про
зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

05.11.2012 ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Комунального підприємства
Львівської обласної ради
«Червоноградське міжміське бюро
технічної інвентаризації» (далі - БТІ),
у якому просила частково скасувати
державну реєстрацію права приватної
власності в частині господарських
споруд, розташованих по АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5;
зобов'язати відповідача здійснити
запис про часткове скасування
державної реєстрації права приватної
власності на вказані господарські
споруди за зазначеними особами;
виключити з технічного паспорта на
житловий будинок пункт Б - господарські
споруди з літньою кухнею, пункт №1 -
огорожа.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року у відкритті провадження в
справі №2а-9444/12/1370 відмовлено.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, її оскаржила позивач, яка в
поданій нею апеляційній скарзі,
покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої
інстанції, а справу направити для
продовження розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому апеляційний суд, у
відповідності до ч.1 ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції виходив із
того, що предмет даного спору
становлять цивільні правовідносини
пов'язані з правом власності позивача
на нерухоме майно, а відтак вказаний
спір є цивільним, що виключає
можливість його розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Проте, такі висновки суду першої
інстанції не відповідають фактичним
обставинам справи та є помилковими з
таких міркувань.

Частиною 2 ст.4 КАС України встановлено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відтак, основними критеріями
розмежування справ адміністративної
юрисдикції від категорій справ, для
яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення є
суб'єктний склад та характер спірних
правовідносин.

Тобто, обов'язковим учасником
публічно-правового спору має бути
суб'єкт владних повноважень, а
предметом судового розгляду у
адміністративному провадженні має
бути публічно-правовий спір.

Публічно-правовим спором у
відповідності КАС України є зокрема,
спір, який випливає із здійснення
суб'єктом владних повноважень
управлінських функцій.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 фактично не погоджується із
діями відповідача щодо здійсненої
останнім реєстрації права приватної
власності за рішенням суду в частині
господарських споруд, оскільки вважає,
що останні не були предметом спадщини.

Право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом (ст.182 ЦК України).

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації визначаються
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (далі - Закон).

Нормами вказаного Закону передбачено,
що державна реєстрація права власності
та права користування (сервітут) на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на земельних ділянках; права
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; права власності на
об'єкти незавершеного будівництва, а
також облік безхазяйного нерухомого
майна, довірче управління нерухомим
майном проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації.

Враховуючи наведене вище, апеляційний
суд вважає, що у правовідносинах, які
виникли між сторонами у даній справі,
відповідач, а саме БТІ, є органом який
здійснював делеговані йому владні
управлінські функції, і у розмінні ст.3
КАС України є суб'єктом владних
повноважень, який здійснює владні
управлінські функції на основі чинного
законодавства у сфері
публічно-правових відносин, і спори з
приводу оскарження рішень, дій чи
бездіяльності такого суб'єкта владних
повноважень, в тому числі про
реєстрацію чи відмову у реєстрації
права власності, відповідно до ст.17 КАС
України, відносяться до компетенції
адміністративних судів.

В силу вимог ч.2 ст.18 КАС України
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

При визначенні підсудності справи суд
виходить з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач.
Позивач подав позов з метою захистити
своє право на належні йому
господарські будівлі, яке, на його
думку, порушене саме діями відповідача
як суб'єкта владних повноважень при
вчиненні ним дій щодо реєстрації права
власності та в подальшому відмовою у
вчиненні таких дій.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції прийшов до
передчасного висновку про відмову у
відкритті провадження у справі, чим
позбавив позивача можливості
захистити свої права та інтереси та
відповідно порушив його права на
захист прав, свобод та інтересів і
розгляд справи в адміністративному
суді, гарантовані ст.6 КАС України.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, а справа направленню до
цього ж суду для продовження її
розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року скасувати, а справу направити
до суду першої інстанції для
продовження її розгляду.

Ухвала є остаточною і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
А.Р. Курилець

Суддя
В.В. Ніколін