Справа № К/9991/86369/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/86369/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Стрелець
Т.Г. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
"Токпромбуд" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені за касаційною скаргою
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - Запорізьке ОВФСЗІ) на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2009
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2011 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2009 року Запорізьке ОВФСЗІ у
Запорізькому окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до ТОВ "Токпромбуд" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що підприємством ТОВ
"Токпромбуд" у 2008 році не виконано
встановлених чинним законодавством
вимог щодо нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. У зв'язку
із не створенням у 2008 році 1-го робочого
місця з працевлаштування інваліда йому
були нараховані
адміністративно-господарські санкції
у сумі 4895,46 грн. та пені в сумі 80,36 грн. В
добровільному порядку сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2008 році у
сумі 4895,46 грн. та пеню за порушення
встановлених законодавством термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 80,36 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 червня 2009
року, залишеною без зміни ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року, відмовлено у задоволенні
позовних вимог Запорізького ОВФСЗІ.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Запорізьке
ОВФСЗІ подало касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів скасувати та
ухвалити нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
Запорізького ОВФСЗІ не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що незважаючи на те, що
кількість працюючих у відповідача
інвалідів не відповідала нормативу,
встановленому статтею 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", ТОВ "Токпромбуд"
були здійснені всі необхідні дії для
працевлаштування інвалідів, а саме,
створені місця для працевлаштування
інвалідів. Крім того, до центру
зайнятості щомісячно подавалися звіти
форми 3-ПН про наявність вільних
робочих місць для інвалідів.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Такий висновок судів першої та
апеляційної інстанцій ґрунтується на
повно та всебічно встановлених
обставинах у справі та відповідає
вимогам чинного законодавства.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року) працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" доповнено статтею
18-1, за змістом якої пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" для підприємств,
установ і організацій, незалежно від
форми власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі 4-ох відсотків від
загальної чисельності працюючих, а
якщо працює від 8 до 25 чоловік - у
кількості 1 робочого місця.

Частинами першою, другою, третьою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства
(об'єднання), установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів, незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
штрафні санкції, сума яких
визначається у розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві (в
об'єднані), в установі, організації за
кожне робоче місце, незайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, до обов'язків роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування, крім створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відноситься також надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що відповідачем протягом
2008 року до Запорізького ОВФСЗІ
подавалися звіти за формою № 3-ПН про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів. Також про
наявність вакантних посад
підприємство постійно інформувало й
центр зайнятості, але останнім жодного
інваліда не було влаштовано.

Таким чином, на вакантну посаду на
підприємстві не були влаштовані
інваліди з об'єктивних причин, не
залежних від підприємства (за станом
здоров'я, наявністю малої заробітної
плати).

За таких обставин, у зв'язку з
відсутністю складу правопорушення на
нього не може бути покладена
відповідальність за не направлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування та відсутність в
населеному пункті за місцем його
знаходження інвалідів, які бажають
працевлаштуватися.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки судами не допущено порушень
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 24
червня 2009 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року в адміністративній справі за
позовом Запорізького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токпромбуд" про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.