Справа № 804/15744/13-а
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ17 січня 2014 р.
Справа № 804/15744/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засідання за участю
представників сторін: від позивача: від
відповідача:Безрученко К.В. Кандела
Я.В. Задорожна А.Ю., Рядно Д.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ
БАГЛІЙКОКС» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів, третя особа:
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
карток відмови, рішень про коригування
митної вартості товарів та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013р. Публічне акціонерне товариство
«ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» звернулося з
позовом до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, третя особа: Головне
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області та просить:

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
04.10.2013р. №110010000/2013/00261, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/00266, від 06.10.2013р. №110010000/2013/00267,
від 07.10.2013р. №110010000/2013/00284, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/00285, від 07.10.2013р. №11001/0000/2013/00286
від 07.10.2013р. №110010000/2013/00287, від 08.10.2013р.
№110010000/2013/00296, від 17.10.2013р. №110010000/2013/00312;

- визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.10.2013р.
№110010000/2013/600279/1, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/600284/1, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/600285/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600302/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600303/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600304/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600305/1, від 08.10.2013р.
№110010000/2013/600315/1, від 17.10.2013р.
№110010000/2013/600329/1;

- зобов'язати відповідача надати
висновок до Головного управління
Державної казначейської служби в
Дніпропетровській області про
повернення Публічному акціонерному
товариству «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС»
надмірно сплачену суму податку на
додану вартість у розмірів - 634 975,19 грн.
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача;

- зобов'язати відповідача здійснити
митне оформлення вантажу за ціною
контракту.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 01.10.2013р., 03.10.2013р.,
04.10.2013р., 07.10.2013р.,08.10.2013р. та 17.10.2013р.
позивачем було подано до митного
контролю та митного оформлення товар
за контрактом від 03.12.2012р. №12-02/12 -
«вугілля кам'яне бітумінозне, коксівне,
негламероване, вугільний концентрат
марки ГЖ; клас 0-100мм.» за ціною
контракту 62 долари США за тону, однак
митницею були видані картки відмови у
прийнятті митних декларацій та
прийняті рішення про коригування
митної вартості товарів за якими було
скориговано вартість товару із
застосуванням другорядного методу
митної вартості - 2-б - за ціною договору
щодо подібних товарів у розмірі 184,80
доларів США за тону. У оспорюваних
рішеннях відповідач зазначає, що
підставами для коригування митної
вартості є те, що у калькуляціях витрат
зазначено вартість транспортування по
території Росії від станції
Междуреченськ до станції
Солове/Тополі, а також в доповненні від
26.12.2012р. № 2 до договору від 01.12.2012р.
№ДГТК-001362 за маршрутом Меджуреченськ
через погран переход ст.Соловей до
ст.Байглій, одну й ту саму суму
транспортування - 1435,23 рос.рублі за тону
фактичної ваги; в інвойсах не зазначено
умови поставки; необхідність надання
рахунку експедитора «ТК Євраз
Холдинг»; калькуляції витрат від
04.10.2013р. №61-226 і рахунок-фактура б/н від
21.09.2013р. містять ознаки підробки;
калькуляції витрат не є документом
первинного обліку; відповідно до
інформації розміщеної на офіційному
сайті www.evraz.com 82% акцій ООО «Распадська»
належить компанії EVRAZ тому у органу
доходів і зборів є підстава вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість. Однак
позивач вважає, що відповідач
безпідставно збільшив митну вартість
товару, оскільки позивачем було
задекларовано митну вартість товару,
що підтверджується документально та
піддається обчисленню, жодних
розбіжностей та неточностей подані
позивачем до митного оформлення
документи не містять, всі дані в
документах, що стосуються митної
вартості є співставними, при цьому, у
ВМД позивач самостійно зазначив про
пов'язаність між продавцем та покупцем,
однак така пов'язаність не вплинула на
ціну товару, підробок у змісті наданих
документів не було допущено. Також
позивач посилається і на те, що
визначення митної вартості товару
шляхом порівняння митної вартості за
ВМД від 30.09.2013р. №110010000/2013/006595 та
№11001/0000/2013/006594 є протиправним, оскільки
вказана вартість є також скоригованою
митницею, тоді як згідно ч.4 Тлумачних
приміток до ст.3 Угоди про застосування
статті УІІ ГАТТ 1994р. за митну вартість
має братися подібних(аналогічних)
товарів, прийнята митним органом за
основним методом визначення митної
вартості товарів. Окрім того, позивач
вважає, що йому слід повернути суму
надмірно сплачених ним митних платежів
у відповідності до п.8 розділу Ш Порядку
№618 шляхом зобов'язання відповідача
надати відповідний висновок
казначейській службі.

У судовому засіданні представник
позивача вищевикладені позовні вимоги
підтримав та просив позов
задовольнити.

Представники відповідача проти
позову заперечували, просили
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі посилаючись на те, що
посадові особи митниці при прийнятті
спірних рішень про коригування митної
вартості товарів та оформлення карток
відмови діяли у межах наданих
повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством, оскільки
позивачем була заявлена митна вартість
товару - (вугілля кам'яне (вугільний
концентрат) бітумінозне, коксівне,
неагломероване: вугільний концентрат
марки ГЖ; КЛАС0-100мм.) шляхом подання
декларації митної вартості форми ДМВ-1
за ціною договору (основний метод)
відповідно до ст.58 МК України та для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товару позивачем
були надані декларації митної вартості
(далі - ДМВ), накладні, рахунки-фактури,
інвойси, зовнішньоекономічний договір
від 03.12.2012р. №12-02/12, додаткова угода від
28.08.13 №13 до контракту від 03.12.2012р. №12-02/12,
калькуляції транспортних витрат. У
відповідності до ч.5 ст. 54 МК України з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, митний орган має
право, зокрема, письмово запитувати від
декларанта додаткові документи та
відомості, здійснити коригування
заявленої митної вартості товарів. Так,
під час митного контролю по усіх митних
деклараціях були спрацьовані профілі
ризику щодо контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
необхідність перевірити достовірність
складових митної вартості товарів, а
саме: додаткові нарахування до ціни
угоди, можливе страхування оцінюваних
товарів, можливе заниження митної
вартості товарів, здійснити перевірку
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів,
заявлена митна вартість товару нижча,
ніж при попередньому митному
оформленні такого товару одержувача. В
результаті такого контролю митницею
було встановлено, що у калькуляціях
витрат зазначено вартість
транспортування по території Росії від
станції Меджуреченськ до станції
переходу Соловей/Тополі (1435,23
російських рублі за тону фактичної
ваги); у доповненні від 26.12.2012р. №2 до
договору транспортно-експедиційного
обслуговування від 01.12.2012р. №ДГТК7-001362
між ТОВ «ТК Євразхолдинг» та позивачем
зазначено вартість транспортування
товару за маршрутом Междуреченськ
через погран переход ст.Соловей до
ст.Баглій також 1435,23 рос. руб. за тону
фактичної ваги у зв'язку з чим митниця
дійшла висновку про те, що зазначена
декларантом однакова митна вартість
транспортування від станції
Междуреченськ до станції переходу
Соловей/Тополі, що знаходиться на
кордоні між Росією та Україною та до
пункту призначення - ст.Баглій, що
знаходиться на території
Дніпропетровської області, не може
відповідати дійсності, адже різною є
відстань до цих станцій з пункту
відправлення. Також, позивачем було у
поданих деклараціях вказано умови
поставки FCA та відповідно до Правил
Інкотермс-2010 необхідно надання до
митного оформлення рахунків від
експедитора ТОВ «ТК Євраз Холдинг». В
якості документа, що містить відомості
про вартість перевезення оцінюваних
товарів, декларантом надано
калькуляції витрат, які не є
документами первинного обліку,
визначеного Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», що підтверджують
господарську операцію,окрім того,
калькуляція витрат від 04.10.2013р. №61-226
містить ознаки підробки, а саме: сума
вартості перевезення замальована та
зверху нанесена інша сума, копія
рахунку-фактури від 21.09.2013р. також
містить ознаки підробки, а саме: сума
вартості перевезення замальована та
зверху нанесена інша сума, у зв'язку з
чим наявність ознак підробки ставить
під сумнів дійсність цих документів та
достовірність заявлених у них
відомостей. Також, митний орган вказує
і на те, що в інвойсах не зазначено
умови поставки, що унеможливлює
здійснення контролю заявленої митної
вартості товару, відповідно до
інформації, яка розміщена на
офіційному сайті www.evraz.com, 82% акцій ООО
«Распадська» належить компанії EVRAZ
тому у органу доходів і зборів є
підстава вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість. Декларант відмовився від
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару у зв'язку з наявними
розбіжностями, відсутністю
обґрунтувань цих розбіжностей, митну
вартість було скориговано із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості - 2б - за
ціною договору щодо подібних товарів з
урахуванням наявної у митного органу
інформації за МД від 30.09.2013р.
№110010000/2013/006595 та №11001/0000/2013/006594, яка
становить - 0,1848 дол.США/кг, при
цьому,посадовою особою митниці у графі
33 рішення були зазначені причини через
які митна вартість не може бути
визначена за ціною контракту,
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причини
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом. Також зазначено і про
проведення консультацій між
декларантом та митним органом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог ст.ст.59-61 МК
України. Щодо наявного впливу
взаємопов'язаності продавця та покупця
на формування ціни товару при
поставках за зовнішньоекономічним
контрактом від 03.12.2012р., то митниця
посилається на те, що за митними
деклараціями позивачем заявлена митна
вартість товару за ціною договору у
розмірі 62 доларів США/т на умовах
поставки FCA ст.Междуреченськ, тоді як
відповідно до інформації видання
«Рынок коксующегося угля и кокса в
Украине»ДП «Укрпромзовнішекспертиза»
№10 та №11 у період поставок, що
оцінюються, ціновий діапазон (без
врахування цін, за якими здійснюються
внутрішньо корпоративні поставки) на
коксівне вугілля шахти Распадська у
вересні - жовтні складає 3300-3650 руб/т на
умовах FCA, що в перерахунку на валюту
зовнішньоекономічного контракту
складає 103-114 доларів США/т. Тобто, на
думку митниці, вказане свідчить про те,
що відомості позивача про те, що
взаємопов'язаність продавця і покупця
не вплинула на ціну товару, не
відповідає дійсності. Що стосується
позовних вимог позивача про
зобов'язання митницю надати висновок
про повернення надмірно сплаченого
податку на додану вартість, то
відповідач вказує на те, що визначений
законом порядок взаємодії митних
органів та органів казначейської
служби з питань повернення коштів з
бюджету стосується компетенції цих
органів, порядок реалізації якої не
може визначатися інакше ніж цими
органами, окрім того, зазначає, що
судові органи не можуть підміняти
орган державної влади та перебирати на
себе повноваження щодо вирішення
питань, які законодавством віднесені
до компетенції цього органу державної
влади.

Третя особа (Головне управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області) в
судове засідання не з'явилася без
поважної причини, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином 23.12.2013р., що підтверджується
наявним в матеріалах справи поштовим
повідомленням (а.с.20 том 1).

У відповідності до вимог ч.2 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття в судове засідання
третьої особи та неповідомлення про
причини неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи.

Враховуючи наведене, вислухавши
думку представників сторін, які не
заперечували проти розгляду даної
справи без участі третьої особи,
належне повідомлення третьої особи про
дату, час і місце розгляду справи,
строки вирішення і розгляду справи,
встановлені ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе
розглядати дану справу за відсутності
представника третьої особи у
відповідності до вимог ч.2 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 17.01.2014р.

У ході судового розгляду справи, судом
встановлені наступні обставини у
справі.

03.12.2012р. між ТОВ «Распадський Уголь»
(Російська Федерація) як продавцем
товару та ПАТ «Євраз Баглійкокс» як
покупцем, було укладено контракт
№12-02/12 на поставку вугільного
концентрату (а.с.26-30 том 1).

За умовами п.1.1,п.2.1, п.3.1 вказаного
контракту продавець продає, а покупець
купує вугільний концентрат марки
ГЖ-ГЖО,ГЖ,ГЖО виробництва ЗАТ «ОФ
«Распадська», якість та ціна товару
визначається у додаткових угодах
(доповненнях), які є невід'ємною
частиною даного контракту.

28.08.2013р. між вказаними вище сторонами,
було укладено додаткову угоду №13 до
контракту від 03.12.2012р. №12-02/12 за умовами
якої поставка товару здійснюється на
умовах поставки FCA, станція
Междуреченськ згідно Інкотермс-2010 за
ціною товару - 62 долари США за тону(а.с.32
том 1).

01.10.2013р. 03.10.2013р., 04.10.2013р., 07.10.2013р.,
08.10.2013р., 17.10.2013р. позивачем було
пред'явлено до митного оформлення
товар за ВМД №110010000/2013/006656,
№110010000/2013/006723, №110010000/2013/006795,
№110010000/2013/006848, №110010000/2013/006850,
№110010000/2013/006839, №110010000/2013/006851,
№110010000/2013/006892, №110010000/2013/007173 - «вугілля
кам'яне, бітумінозне, коксівне,
неагломероване (вугільний концентрат)
марки ГЖ; КЛАС 0-100мм.» за ціною
контракту 62 дол. США за тону та з
урахуванням витрат на транспортування
товару митна вартість вказаного вище
товару склала 106,62 дол.США за тону.

При цьому, на підтвердження митної
вартості заявленого до митного
оформлення товару,позивачем було
надано ДМВ, накладні, рахунки-фактури,
інвойси, зовнішньоекономічний
контракт від 03.12.2012р. №12-02/12, додаткова
угода від 28.08.2013р. № 13 до контракту від
03.12.2012р., калькуляції транспортних
витрат.

Однак, митниця не погодилася з митною
вартістю товару, визначеною позивачем
у ВМД за ціною контракту з урахуванням
транспортних послуг у розмірі 106,62
дол.США за тону, видала картки відмови
у прийнятті митних декларацій від
04.10.2013р. №110010000/2013/00261, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/00266, від 06.10.2013р. №110010000/2013/00267,
від 07.10.2013р. №110010000/2013/00284, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/00285, від 07.10.2013р. №11001/0000/2013/00286
від 07.10.2013р. №110010000/2013/00287, від 08.10.2013р.
№110010000/2013/00296, від 17.10.2013р. №110010000/2013/00312
та прийняла відповідні рішення про
коригування митної вартості товару від
04.10.2013р. №110010000/2013/600279/1, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/600284/1, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/600285/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600302/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600303/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600304/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600305/1, від 08.10.2013р.
№110010000/2013/600315/1, від 17.10.2013р.
№110010000/2013/600329/1 за якими здійснила
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу
визначення митної вартості - 2-б - за
ціною договору щодо подібних товарів з
урахуванням наявної у митного органу
інформації за МД від 30.09.2013р.
№110010000/2013/006595 та МД від 30.09.2013р.
№110010000/2013/006594 з розрахунку - 0,1848
дол.США/кг(а.с.35-174 том 1).

В подальшому, за зверненням позивача,
митницею було надано дозвіл на випуск
вищезазначеного товару у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання відповідно
до п.7 ст.55 та ст.313 МК України.

Позивач не погоджується з
вищевказаними картками відмови та
рішеннями про коригування митної
вартості товару посилаючись на
безпідставність збільшення
відповідачем митної вартості товару зі
106,62 дол. США за тону до 184,80 грн. доларів
США за тону, оскільки заявлена
позивачем митна вартість за ціною
контракту підтверджується
документально наданими документами та
піддається обчисленню, жодних
розбіжностей та неточностей подані
позивачем до митного оформлення
документи не містять та дані, наведені
в документах стосуються митної
вартості і є співставними.

Заслухавши представників сторін, які
брали участь у судовому засіданні,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду і вирішення
спору у сукупності з наданими доказами,
суд приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову в частині позовних
вимог про визнання протиправними та
скасування карток відмов у прийнятті
митної декларації та рішень про
коригування митної вартості товарів,
виходячи з наступного.

Відповідно до Угоди про
застосування статті УІІ Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за
митними органами зберігається право
перевіряти інформацію імпортерів щодо
визначення митної вартості, з точки
зору її повноти і правильності ( стаття
17 та додаток Ш, параграф 6 Угоди).

За нормами п.2 ст.52 Митного кодексу
України визначено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є : декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводиться розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт); рахунок-фактура
(інвойс) або рахунок -проформа (якщо
товар не є об'єктом купівлі-продажу);
якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; за наявності - інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 вказаної статті також
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у ч.2 цієї статті, містять
розбіжності, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати ( за
наявності) такі документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою ,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний та авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прас-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 54 Митного
кодексу України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 Митного кодексу
України.

За приписами ст.337 Митного кодексу
України перевірка документів та
відомостей, які подаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій шляхом
проведення: формато-логічного
контролю; контролю співставлення;
контролю із застосуванням системи
управління ризиками та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

При здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган повинен
впевнитися, що заявлена декларантом
митна вартість товару ґрунтується на
дійсній вартості, під якою, відповідно
до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на
обов'язковість якої надана Верховною
Радою України, розуміється ціна, за
якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для
продажу при нормальній ході торгівлі в
умовах повної конкуренції.

Примітками до п.2 статті УІІ
«Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ
(1947) визначено, що сумісним зі статтею
УІІ було б припущення, що «дійсна
вартість» може бути представлена
ціною, зазначеною у рахунку, плюс
будь-які не включені до неї збори за
виправдані витрати, які є звичайними
складовими «дійсної вартості», а також
плюс будь-яка виняткова знижка чи інше
зменшення звичайної конкурентної ціни.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 54 Митного
кодексу України контроль заявленої
декларантом митної вартості товарів
здійснюється шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до п.4 ст. 57 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 Митного
кодексу України.

При цьому, застосування другорядних
методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 цього
Кодексу. Під час консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

За ч. 5 ст.55 Митного кодексу України
декларант може провести консультації з
органом доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна у митному
органі.

Так, як встановлено під час
судового розгляду справи та
підтверджується і матеріалами справи,
позивачем на підтвердження митної
вартості товару, заявленого до митного
оформлення були надані ВМД, накладні,
рахунки-фактури, інвойси,
зовнішньоекономічний контракт від
03.12.2012р. №12-02/12, додаткова угода від
28.08.2013р. № 13 до контракту, калькуляції
транспортних витрат, однак митним
органом було видано картки відмови в
прийнятті митних декларацій та
прийняті рішення про коригування
митної вартості товару, який надійшов
на адресу позивача, згідно яких митний
орган збільшив вартість товару зі 106,62
дол.США за тону заявленого позивачем
за ціною контракту з урахуванням
транспортних послуг до 184,80 доларів США
за тону.

Зі змісту оспорюваних рішень
видно, що митний орган скоригував митну
вартість товару із застосуванням
другорядного методу визначення
вартості - 2-б - за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів з
урахуванням наявної у митного органу
інформації за ВМД від 30.09.2013р.
№110010000/2013/006595, №11001/0000/2013/00594.

Також, як вбачається зі змісту
оспорюваних рішень підставами для
такого коригування слугували наступні
обставини, а саме:

- у калькуляціях витрат зазначено
вартість транспортування по території
Росії від станції Меджуреченськ до
станції переходу Соловей/Тополі (1435,23
російських рублі за тону фактичної
ваги); у доповненні від 26.12.2012р. №2 до
договору транспортно-експедиційного
обслуговування від 01.12.2012р. №ДГТК7-001362
між ТОВ «ТК Євразхолдинг» та позивачем
зазначено вартість транспортування
товару за маршрутом Междуреченськ
через погран переход ст.Соловей до
ст.Баглій також 1435,23 рос. руб. за тону
фактичної ваги у зв'язку з чим митниця
дійшла висновку про те, що зазначена
декларантом однакова митна вартість
транспортування від станції
Междуреченськ до станції переходу
Соловей/Тополі, що знаходиться на
кордоні між Росією та Україною та до
пункту призначення - ст.Баглій, що
знаходиться на території
Дніпропетровської області, не може
відповідати дійсності, адже різною є
відстань до цих станцій з пункту
відправлення;

- в інвойсах не зазначено умови
поставки, що унеможливлює здійснення
контролю заявленої декларантом митної
вартості товару;

- при заявлених за даною митною
декларацією умовах поставки FCA,
передбачених міжнародними правилами
Інкотермс, необхідно надання до
митного оформлення рахунку від
експедитора ТОВ «ТК Євраз Холдинг»;

- в якості документа, що містить
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, декларантом надано
калькуляції витрат від ПАТ «Євраз
Баглійкокс», які, в свою чергу, не є
документами первинного обліку,
визначеного Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»;

- надана до митного органу копія
рахунку-фактури б/н від 21.09.2013р. містить
ознаки підробки, а саме: у графі «Ціна,$»
навколо цифри «62» наявні контури, що
може свідчити про недостовірну ціну
товару;

- надана до митного органу калькуляція
витрат від 04.10.2013р. №61-226 містить ознаки
підробки, а саме: сума вартості
перевезення замальована та зверху
нанесена інша сума;

- відповідно до інформації, яка
розміщена на офіційному сайті www.evraz.com,
82% акцій ООО «Распадська» належить
компанії EVRAZ, тому у органу доходів і
зборів є підстава вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість.

Однак, вказані висновки посадової
особи митного органу не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства України
та є протиправними з огляду на
наступне.

У відповідності до п.1.1 додатку від
26.12.2012р. №2 до договору
транспортно-експедиційного
обслуговування від 01.12.2012р. №ДГТК-001362
експедитор здійснює
транспортно-експедиційне
обслуговування по маршруту від станції
Междуреченськ,Західно-Сибірської
залізничної дороги через прикордонний
перехід станції Соловей,
Південно-Східної залізничної дороги до
станції Баглій. Попередня вартість
становить - 1435,23 рос.руб.

Разом з тим, відповідно до п.2 додатку
від 26.12.2012р. №2 до договору
транспортно-експедиційного
обслуговування від 01.12.2012р. №ДГТК-001362
передбачено, що вартість перевезення
включає: суму залізничного тарифу по
території Російської Федерації та
вартість послуги за надання вагонів
для вантажоперевезення.

Зі змісту наявних в матеріалах справи
копій калькуляцій витрат видно, що
транспортування товару передбачено
лише по території Росії до кордону
України.

Таким чином, із аналізу вищенаведених
документів, можна дійти висновку, що
вартість транспортних послуг у сумі
1435,23 рос. руб. визначалися лише по
території Росії до кордону України, а
не до станції Баглій у
Дніпропетровській області.

При цьому,слід зазначити, що є
безпідставними посилання відповідача
на те, що різною є відстань до станцій
Соловей/Тополі та до станції Баглій з
пункту відправлення, а сума понесених
витрат на транспортування (1435,23 рос.руб)
є однаковою, оскільки жодними нормами
чинного законодавства України не
заборонено визначення суб'єктами
господарювання договірної ціни у
договорі на перевезення, зокрема, з
урахуванням більшої відстані, однак за
меншу ціну.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що жодних розбіжностей
калькуляція витрат та умови додатку
від 26.12.2012р. до вищевказаного договору
транспортування щодо суми
транспортування та відстані
перевезення не містять.

Є безпідставними посилання
відповідача на те, що у інвойсах не
зазначено умови поставки, що
унеможливило здійснення заявленої
декларантом митної вартості товару,
оскільки ні Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», ні будь-якими
іншими нормативно-правовими актами не
передбачено зазначення у інвойсах умов
поставки, при цьому, умови поставки
були визначені у додатковій угоді від
28.08.2013р. № 13 до контракту від 03.12.2012р.,
копія якої була надана позивачем до
митного оформлення та містила умови
поставки та ціну товару.

Слід також зазначити, що перелік
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, визначений частиною
другою статті 53 МК України.

Комерційні документи - документи, які
дають вартісну, якісну та кількісну
характеристику товару. Ці документи
оформлює на своєму бланку продавець, а
покупець на підставі їх здійснює
оплату. Вартісна характеристика товару
надається у рахунку-фактурі та у
рахунку-проформі.

Крім того, в рахунку-фактурі можуть
зазначатись реквізити
зовнішньоекономічної угоди,
відповідно до якої здійснюється
поставка, реквізити
відвантажувального документа,
платіжні реквізити та інші відомості, у
разі, якщо їх наявність в
рахунку-фактурі передбачена умовами
договору, такі як умови поставки, умови
оплати, місце завантаження, розмір та
підстави надання знижок.

Отже, з аналізу наведених норм видно, що
рахунок-фактура оформлюється
продавцем товару, а не покупцем, та
зазначення у рахунку-фактурі умов
поставки є можливим, а тому не є
обов'язковим і може зазначатися також у
разі, якщо сторони передбачили це
умовами договору.

З таких обставин та виходячи з
того, що умовами договору не
передбачено зазначення у інвойсах умов
поставки, є безпідставним та
протиправним висновок посадової особи
відповідача про обов'язковість
зазначення у інвойсах умов поставки.

При цьому, як свідчать надані суду
документи, вони містять всі необхідні
відомості щодо заявленої митної
вартості товару.

Також є безпідставними доводи
відповідача про необхідність надання
позивачем до митного оформлення
рахунку від експедитора ТОВ «ТК «Євраз
Холдинг» з огляду на те, що ч.2 статті 53
МК України не передбачено подання
рахунку від експедитора.

Окрім того, як встановлено в судовому
засіданні із пояснень представника
позивача умовами договору
транспортування оплата за
перевезення товару передбачена після
поставки товару, а тому будь-яких
рахунків від експедитора на момент
поставки товару відповідач не мав
права вимагати у відповідності до ст. 53
МК України.

Також, слід зазначити, що матеріали
справи свідчать про те, що будь-яких
підробок копії рахунку-фактури б/н від
21.09.2013р. не існувало, оскільки
інформація відносно загальної
вартості ваги та вартості вугілля за
одну тону в графи рахунку-фактури, що
слідують з вантажем, вноситься від руки
декларантом. В графі «Ціна,$»
декларантом відправника було допущено
лише помилку, а не підробку, яку було
виправлено шляхом внесення вірної
інформації, що також підтверджено
копією листа ТОВ «Распадський уголь»
від 05.11.2013р. №02-03/368, яка наявна в
матеріалах справи (а.с.175 том 1).

Щодо підробки суми вартості
перевезення у калькуляції витрат від
04.10.2013р. № 61-226, то слід зазначити, що як
вбачається зі змісту наданої копії
вказаної калькуляції, яка міститься в
матеріалах справи, вона не містить
будь-яких підробок, виправлень,
замальовувань та іншого, що не
спростовано представниками
відповідача у ході судового розгляду
справи (а.с. 47 том 1).

Не можуть бути прийняті до уваги як
підстава щодо правомірності прийнятих
оспорюваних рішень і доводи
відповідача про те,що калькуляції
витрат не є документами первинного
обліку згідно Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а тому
калькуляції транспортних витрат не
можуть бути надані в якості доказів, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів,
оскільки згідно до вимог ст. 53 МК
України в якості підтвердження митної
вартості товару можуть бути надані
декларантом не лише документи
бухгалтерського обліку, а й будь-які
інші документи, що містять інформацію
про товар чи відомості щодо умов
перевезення та суми понесених
транспортних витрат на перевезення
такого товару.

Відносно посилань відповідача на те,
що за інформацією, яка міститься на
офіційному сайті www.evraz.com, 82% акцій ООО
«Распадська» належить компанії EVRAZ,
тому у органу доходів і зборів є
підстава вважати, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем і покупцем
вплинув на заявлену декларантом митну
вартість слід зазначити, що посилання
як на доказ на інформацію, яка
міститься у мережі Інтернет є
безпідставними та протиправними та
такі відомості не можуть братися до
уваги в якості доказової бази митним
органом у ході проведення митного
контролю митної вартості товарів з
огляду на наступне.

Відповідно до ч.12 ст.58 МК України той
факт, що продавець і покупець пов'язані
між собою особи, сам по собі не може
бути підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної.

За ч.13 ст. 58 МК України визначено, що за
наявності достатніх підстав вважати,
що відносини, зазначені у частині 12
цієї статті, вплинули на ціну
оцінюваних товарів, орган доходів і
зборів повинен надати декларанту або
уповноваженій ним особі свої письмові
обґрунтування, що такий вплив мав
місце.

У відповідності до ч.14 ст.58 МК України у
разі відсутності обґрунтувань збоку
органу доходів і зборів необхідно
вважати, що взаємовідносини, зазначені
у частині 12 цієї статті, не вплинули на
ціну оцінюваних товарів.

Як встановлено в судовому засіданні,
так і підтверджено представником
відповідача, відповідач жодних
письмових обґрунтувань щодо впливу
взаємопов'язаності покупця і продавця
на митну вартість задекларованого
товару на адресу позивача не направляв,
а тому підстави для надання позивачем
додаткових документів згідно до ч.4 ст.53
МК України були відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що сам факт взаємопов'язаності між
продавцем та покупцем (про що позивач
самостійно зазначив у ВМД та зазначив і
про те, що така пов'язаність не вплинула
на ціну товару) не є підставою для
сумніву у недостовірності та
правильності заявленої декларантом
митної вартості товару за ціною
контракту.

Щодо коригування митницею митної
вартості товару із застосуванням
методу визначення митної вартості
товару - 2-б - за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів слід
зазначити наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується і матеріалами справи у
графі 31 оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товару
відповідач здійснив визначення митної
вартості у відповідності до статті 57 МК
України за методом 2б - метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів згідно даних ВМД від 30.09.2013р.
№110010000/2013/006595 та №11010000/2013/006594.

Відповідно до статті 1 Угоди про
застосування статті УІІ Генеральної
угоди про тарифи і торгівлю 1994р. митна
вартість імпортованих товарів є
контрактною вартістю, тобто ціною,
фактично сплаченою або що підлягає
сплаті за товари, коли вони продаються
на експорт до країни імпорту.

Згідно до п.1а статті 2 Угоди про
застосування статті УІІ Генеральної
угоди про тарифи і торгівлю 1994р., якщо
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначені згідно з
положеннями статей 1 та 2, митна
вартість є контрактною вартістю
подібних товарів, що йдуть на експорт
до тієї самої країни імпорту й
експортуються в той самий час або майже
в той самий час, що й товари, які
оцінюються.

У відповідності до частини 4 Тлумачних
приміток до статті 3 Угоди про
застосування статті УІІ Генеральної
угоди про тарифи і торгівлю 1994р. для
цілей статті 3 контрактна вартість
подібних товарів означає митну
вартість, скориговану, як це
передбачено підпунктом «b» пункту 1 та
пунктом 2, яка вже прийнята згідно зі
статтею 1.

Таким чином, з аналізу наведених вище
норм видно, що для цілей методу
визначення митної вартості товару за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів має братися
вартість раніше оформлених товарів,
митна вартість яких визначалася на
підставі статті 1 вищевказаної Угоди,
тобто за основним методом визначення
митної вартості товарів.

Однак, як встановлено із пояснень
представників відповідача, що також
підтверджується і змістом оспорюваних
рішень, митна вартість товару за ВМД
від 30.09.2013р. №110010000/2013/006595 та
№11010000/2013/006594, що була використана для
коригування митної вартості товару за
оспорюваними рішеннями - 0,1848дол.США/кг
за тону, була також скоригована митним
органом, тобто не є ціною контракту, що
також підтверджується і відмітками у
графах 43 згаданих ВМД та посиланнями у
графах 44 МД на рішення про коригування
митної вартості товарів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що вказана вище ціна митної
вартості товару, яка була використана
для коригування митної вартості товару
згідно ВМД від 30.09.2013р. не може бути
використана як ціна договору щодо
подібних (аналогічних) товарів,
оскільки вказана митна вартість - 0,1848
дол.США/кг є не контрактною ціною, а
ціною, яка скоригована митницею, тоді
як згідно до вимог ст.3 Угоди про
застосування статті УІІ Генеральної
угоди про тарифи і торгівлю 1994р. за
митну вартість має братися вартість
подібних (аналогічних) товарів,
прийнята митним органом за основним
методом визначення митної вартості
товарів, а не скоригована митним
органом.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представники відповідача у ході
судового розгляду справи не надали
суду жодних доказів та не навели жодних
підстав щодо обґрунтованості
прийнятих ними рішень з урахуванням
встановлених судом обставин у даній
справі.

При цьому, не надано було суду і доказів
того, що взаємопов'язаність продавця і
покупця вплинула на ціну товару з
урахуванням того, що жодних письмових
обґрунтувань на адресу декларанта у
відповідності до вимог ст. 58 МК України
митним органом не було направлено, що
підтверджено представниками
відповідача в судовому засіданні, а
тому у позивача був відсутній і
обов'язок надати відповідні додаткові
документи.

Водночас, слід зазначити, що посилання
митного органу як на доказ того, що
взаємпов'язаність продавця і покупця
вплинула на ціну товару на офіційний
сайт мережі Інтернет є безпідставними,
оскільки вказана інформація не може
бути використана як належний доказ для
прийняття суб'єктом владних
повноважень своїх рішень, з
урахуванням того, що рішення суб'єктів
владних повноважень повинні
прийматися на підставі належних та
допустимих доказів та норм Конституції
і законів України.

Не можуть бути прийняті судом до уваги
та покладені в основу даного рішення
посилання відповідача на те, що наявний
вплив взаємопов'язаності продавця і
покупця на формування ціни товару при
поставках за зовнішньоекономічних
контрактом від 03.12.2012р. № 12-02/12 на
інформацію видання «Рынок
коксующегося угля и кокса в Украине»ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» №10 та №11 за
якою передбачено, що у період поставок,
що оцінюються, ціновий діапазон (без
врахування цін, за якими здійснюються
внутрішньо корпоративні поставки) на
коксівне вугілля шахти Распадська у
вересні - жовтні складає 3300-3650 руб/т на
умовах FCA, що в перерахунку на валюту
зовнішньоекономічного контракту
складає 103-114 доларів США/т., оскільки
вказана інформація, яка міститься у
вказаному виданні не підтверджує
жодним чином впливу на формування ціни
на вугілля за контрактом від 03.12.2012р.
укладеним між позивачем та ТОВ
«Рападський Уголь».

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За викладених обставин, перевіривши
оспорювані рішення у відповідності до
ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд приходить до
висновку, що оспорювані рішення
прийняті відповідачем не у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
Митним кодексом України, без
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів та рішення
прийняті у вигляді карток відмови у
митному оформленні товарів від 04.0.2013р.,
від 06.10.2013р., від 07.10.2013р. від 08.10.2013р., від
17.10.2013р. є протиправними та підлягають
скасуванню.

Що стосується позовних вимог позивача
про зобов'язання відповідача надати
висновок до Головного управління
Державної казначейської служби в
Дніпропетровській області про
повернення позивачеві надмірно
сплаченої суми податку на додану
вартість у розмірі -634975,19 грн. шляхом її
зарахування на поточний рахунок
позивача, то в цій частині позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем обраний неналежний
спосіб захисту права в цій частині
позовних вимог.

Є безпідставним посилання позивача на
п.8 розділу Ш Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковується на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.09.2007р. № 618,
оскільки зазначений порядок
врегульовує питання повернення
надмірно сплачених платежів шляхом
направлення відповідного висновку
митним органом до органу казначейської
служби у разі відсутності будь-якого
спору між сторонами.

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги позивача про зобов'язання
відповідача здійснити митне
оформлення вантажу за ціною контракту,
виходячи з наступного.

Згідно ч.1,3,4 ст.7 МК України встановлені
порядок і умови переміщення товарів
через митний кордон України, їх митний
контроль та митне оформлення,
застосування механізмів тарифного і
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
справляння митних платежів, ведення
митної статистики,обмін митною
інформацією, ведення Української
класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності органів
доходів і зборів та інші заходи,
спрямовані на реалізацію державної
митної політики у сфері державної
митної справи, становлять державну
митну справу.

Засади державної митної справи,
зокрема правовий статус органів
доходів і зборів, митна територія та
митний кордон України, процедури
митного контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, митні режими та умови
їх застосування,заборони та/або
обмеження щодо ввезення в Україну,
вивезення з України та переміщення
через територію України транзитом
окремих видів товарів, умови та порядок
справляння митних платежів, митні
пільги визначаються цим Кодексом та
іншими законами України.

Безпосереднє керівництво здійсненням
державної митної справи покладається
на центральний орган виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Статтею 8 МК України визначено, що
державна митна справа здійснюється на
основі принципів, зокрема, виключних
повноважень органів доходів і зборів
України щодо здійснення державної
митної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що здійснення митного контролю та
митного оформлення товарів є
повноваженнями відповідача, а тому суд
не може підміняти функції зазначеного
державного органу.

Відповідна правова позиція викладена і
в ухвалі Вищого адміністративного Суду
України від 13.07.2011р. у справі №
22а-10315/08(№2а-12993/08).

Приймаючи до уваги вищевикладене,
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги те, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню,
тому слід стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
понесені позивачем судові витрати по
сплаті судового збору частково в сумі 34
грн. 41 коп., виходячи з вимог ч.3 ст. 94
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,86, 94, 122, 160, 161,
162, 163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства «ЄВРАЗ
БАГЛІЙКОКС» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів, третя особа:
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
карток відмови, рішень про коригування
митної вартості товарів та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
04.10.2013р. №110010000/2013/00261, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/00266, від 06.10.2013р. №110010000/2013/00267,
від 07.10.2013р. №110010000/2013/00284, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/00285, від 07.10.2013р. №11001/0000/2013/00286
від 07.10.2013р. №110010000/2013/00287, від 08.10.2013р.
№110010000/2013/00296, від 17.10.2013р. №110010000/2013/00312.

Визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.10.2013р.
№110010000/2013/600279/1, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/600284/1, від 06.10.2013р.
№110010000/2013/600285/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600302/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600303/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600304/1, від 07.10.2013р.
№110010000/2013/600305/1, від 08.10.2013р.
№110010000/2013/600315/1, від 17.10.2013р.
№110010000/2013/600329/1.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» (51909,
м.Дніпродзержинськ,
вул.ім.В.В.Щербицького, 1, ) - судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 34 грн. 41
коп.(тридцять чотири грн. 41 коп.)

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
22.01.2014р.

Суддя С.О. Конєва