Справа № 2а-139/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 р.
Справа № 79548/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю позивача:
ОСОБА_1

та представників відповідача:
Романюка В.Г. та Балуєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Військового прокурора Львівського
гарнізону та Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Львівської міської
ради про визнання неправомірними дій
та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И Л А:

05.01.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання
неправомірними дій та стягнення
моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради
незаконно збиралась та
розповсюджувалась конфіденційна
інформація про нього, зокрема
інформація викладена в листах
управління від 14.12.2007 року за
вих.№02-вих.-397. Крім цього зазначає, що
посадовими особами Військової
прокуратури Львівського гарнізону
неправомірно проведено перевірку у
зв'язку з необ'єктивною та
недостовірною перевіркою фактів,
викладених в заяві від 14.12.2007 року за
вих.№02-вих.-397. Вважає, що дані обставини
спричинили порушення особистих
немайнових прав, що призвело до
заподіяння йому значної моральної
шкоди.

Згідно уточнених позовних вимог
просить визнати протиправними дій що
проявились у неналежному виконанні
посадовими особами військової
прокуратури Львівського гарнізону
службових обов'язків, а саме -
недостовірної і необ'єктивної
перевірки фактів, викладених у заявах
від 14.12.2007 року №02-вих.-397 та заподіяло
істотної шкоди охоронюваним законом
правам, свободам та інтересам; про
встановлення відсутності компетенції
військового прокурора щодо проведення
заходів прокурорського нагляду по
відношенню до цивільної фізичної
особи; про визнання інформації,
поширеної військовим прокурором,
недостовірної та негативною, яка
порушує право позивача на повагу до
честі, гідності та ділової репутації;
про зобов'язання військового прокурора
спростувати та відкликати свої
документи: довідку від 21.03.2008 року, від
21.03.2008 року вих.№1049, від 09.04.2008 року за
№1401, від 17.06.2008 року за №2228, від 14.05.2008
року за №1802, пояснення від 28.01.2009 року;
про стягнення з військового прокурора
компетенції за завдану моральну шкоду
в сумі 20500 грн. 00 коп.; про визнання
протиправними дій органу місцевого
самоврядування щодо незаконного збору
конфіденційної інформації про
позивача, зберігання, використання та
безпідставне поширення конфіденційної
інформації про позивача без його згоди;
про визнання заяви органу місцевого
самоврядування від 14.12.2007 року за
вих.№02-вих.-397 на адреси начальника
міського управління МВС України у
Львівській області і військового
прокурора Львівського гарнізону, а
також довідки начальника БУ-З
Львівської КЕЧ району від 16.11.2007 року за
№24 - фальшивими документами; про
встановлення відсутності управління
щодо дій в інтересах національної
безпеки, економічного добробуту прав
людини.

Управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту
населення Львівської міської ради
подало до суду першої інстанції
клопотання в якому просить провадження
в частині позовних вимог закрити,
оскільки такі не належать розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 березня
2012 року провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
інформації, поширеної військовим
прокурором, недостовірною та
негативною, яка порушує право на повагу
до честі, гідності та ділової
репутації, про зобов'язання
військового прокурора відкласти свої
документи, а також про визнання заяви
від 14.12.2007 року вих.№02-вих.-397 та довідки
начальника БУ-З Львівської КЕЧ району
від 16.11.2007 року за №24 фальшивими
документами - закрито.

Позивач ухвалу оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції у
іншому складі.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що частину позовних вимог, щодо яких
закрито провадження слід розглядати в
порядку адміністративного
провадження.

У ході апеляційного розгляду апелянт
ОСОБА_1 надав пояснення та просить
задовольнити апеляційну скаргу.

Представники відповідача Романюк В.Г.
та Балюєв С.В. у ході апеляційного
розгляду надав пояснення та просять
відхилити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача про визнання
інформації, поширеної військовим
прокурорам недостовірною та
негативною, яка порушує право на повагу
до честі, гідності та ділової
репутації, про відкликання документів,
а також про визнання фальшивими
документами не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, тому провадження у справі
в частині зазначених позовних вимог
слід закрити та роз'яснити позивачу, що
розгляд такої категорії справ
віднесено до юрисдикції загального
місцевого суду, крім цього суд звертає
увагу на те, що повторне звернення з
тими ж самими позовними вимогами не
допускається.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, із позовних вимог
позивача вбачається, що останній, окрім
іншого, просить також визнати
інформацію, поширену військовим
прокурором, недостовірною та
негативною, яка порушує право на повагу
до честі, гідності та ділової
репутації.

Згідно з Главою 22 ЦК України, до
особистих немайнових прав, що
забезпечують соціальне бутті фізичної
особи віднесено, зокрема, право на
повагу до гідності та честі, а також
право на недоторканість ділової
репутації.

Відповідно до ч.І ст.15 ЦПК України, суди
розглядають в поряду цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що позивач
просить визнати недостовірною та
негативною інформацію, яка порушує
право на повагу до честі, гідності та
ділової репутації, однак в даному
випадку, відсутній публічно-правовий
спір між сторонами, тому, що позивач
звернувся за захистом своїх порушених
прав, що виникають з цивільних
правовідносин, що виключає вирішення
даного спору в поряду
адміністративного судочинства.

З тих самих підстав, не підлягає
розгляду в адміністративному суді
вимога позивача про зобов'язання
військового прокурора спростувати та
відкликати свої документи, оскільки
така, як передбачено ст.277 ЦК України,
також стосується захисту порушеного
особистого немайнового права особи, а
тому підлягає розгляду в порядку,
визначеному цивільним процесуальним
законодавством.

Аналогічна позиція викладена у п.7
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2000 року № 1 «Про
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», згідно з яким
правовідносини з приводу захисту честі
і гідності є цивільно-правовими
(незалежно від суб'єктного складу), а
тому справи Зазначеної категорії
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, за винятком
справ про захист ділової репутації між
юридичними особами та іншими
суб'єктами підприємницької діяльності
у сфері господарювання та іншої
підприємницької діяльності, що
розглядаються в порядку
господарського судочинства. Справи
зазначеної категорії не можуть
розглядатися за правилами Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки в ньому виступає
суб'єкт владних повноважень.

З приводу позивача про визнання
документів фальшивими колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч.І ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється На правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно ч.3 цієї статті юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи що
віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; що
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства; про
накладення адміністративних стягнень;
щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції.

Позивач просить визнати заяви від
14.12.2007 р. за вих..№02-вих-397, а також
довідки начальника БУ-3 Львівської КЕЧ
району від 16.11.2007 р. за №24 фальшивими
документами.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що беручи до уваги те, що
встановлення факту підробки та
визнання документів предметом
дослідження інших органів державної
влади, в тому числі в порядку
кримінального судочинства, наведені
вимоги позивача не підлягають розгляду
в порядку адміністративного
судочинства.

Щодо посилання позивача на п.20
Постанови Пленуму Вищого
адміністративного «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень розгляду
адміністративних справ» за № 2 від
06.03.2008 року, то положення стосуються
повноважень суду при дослідженні ним
письмових доказів в адміністративному
процесі, зокрема, права суду виключати
документ, який викликає сумнів у його
достовірності або є фальшивим, з числа
доказів або призначати відповідну
експертизу.

В даному випадку, позивач окремою
позовною вимогою, яка, з врахуванням ч.5
ст.105 та ч.2 ст.162 КАС України, виключає
вирішення даного спору в порядку
адміністративного судочинства,
просить визнати документи фальшивими.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 199 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 22
березня 2012 року у справі №2а-139/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний