Справа № 135/2105/13-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
Провадження у справі № 2-а/135/1/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2014
Ладижинський міський суд Вінницької
області

у складі: головуючого судді Волошиної
Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Масняк О.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шимкова В.І.,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Тростянецької
селищної ради Тростянецького району
Вінницької області, третя особа ОСОБА_3
про визнання протиправним та
скасування рішень органу владних
повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області, в якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення
Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 29.03.2012 «Про надання згоди
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку жителям Тростянця», винесене
на 16 сесії 6 скликання, згідно якого
надано згоду на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку та
безоплатно передано у власність
ОСОБА_3 земельну ділянку загальною
площею 0,005 га для гаражного будівництва
по вул. Маяковського та скасувати
рішення Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 17.05.2012 №278 «Про
затвердження технічної документації
для видачі Державного акту на право
власності на землю», винесене на 17
сесії 6 скликання, згідно якого
затверджено технічну документацію по
складанню Державного акту на право
власності на земельну ділянку та
передано безоплатно у власність
земельну ділянку ОСОБА_3 загальною
площею 0,0044 га, розміщену в АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4
зазначає, що має в користуванні
господарську будівлю - сарай, який
розташований за адресою: АДРЕСА_2, із
південної сторони, навпроти виїздної
частини дороги в подвір`я
чотириквартирного будинку за вказаною
адресою. Господарська будівля була
збудована в 90-х роках колишнім
власником квартири ОСОБА_5 та в 1995 році
передана йому у власність, а фактично -
в постійне користування. Доказом
зазначеної обставини є письмова
розписка ОСОБА_5 від 06.09.2011 р. В березні
2012 року між ним та теперішнім власником
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 виник спір
щодо права користування
вищезазначеною господарською
будівлею, у зв`язку з чим, в березні 2012
року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулись до
Тростянецького районного суду з
цивільним позовом до нього про
усунення перешкод в користуванні
сараєм та стягнення моральної шкоди
(цивільна справа №225/626/2012). Рішенням
Тростянецького районного суду
Вінницької області від 09.08.2012 в
цивільній справі №225/626/2012, яке набуло
чинності на підставі ухвали
Апеляційного суду Вінницької області
від 18.10.2012 р., в задоволенні позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було відмовлено через
недоведеність позовних вимог. Проте, в
ході розгляду зазначеної цивільної
справи в суді, ОСОБА_3 було розпочато
процедуру набуття права власності на
земельну ділянку під будівництво
гаражів, в тому числі й на земельну
ділянку, на якій розташована спірна
господарська будівля - сарай,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, який
знаходиться в його постійному
користуванні. Так рішенням 16 сесії 6
скликання Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 29.03.2012 «Про надання згоди
на розробку технічної документації
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку жителям смт.
Тростянця» відповідачем було надано
згоду на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку та
безоплатно передано у власність
ОСОБА_3 земельну ділянку для гаражного
будівництва загальною площею 0,005 га по
вул. Маяковського. Рішенням 17 сесії 6
скликання Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 17.05.2012 р. № 278 «Про
затвердження технічно документації
для видачі Державного акту на право
власності на землю» відповідачем
затверджено технічну документацію по
складанню Державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3,
загальною площею 0,0044 га, яка розміщена
в АДРЕСА_1. Однак, вказані рішення
відповідача суперечать вимогам
чинного законодавства.

А саме, відповідно до положень ч. 1 ст. 116
ЗК України громадяни набувають право
на користування земельними ділянками
із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
В судовому засіданні в цивільній
справі №225/626/2012 було встановлено, що
земельна ділянка для будівництва
гаража, яка передана у власність ОСОБА_3
на підставі оскаржуваних рішень
відповідача, та на якій збудований
сарай, що перебуває в користуванні
позивача, знаходиться біля
багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні
ділянки, на яких розташовані
бататоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об?єднаннно власників.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

Виходячи з аналізу цільового
призначення земельних ділянок, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, та норм ст. 42 ЗК України,
Тростянецький районний суд дійшов
висновку в цивільній справі №225/626/2012,
що в разі приватизації громадянами
квартир у такому будинку земельна
ділянка як така, що входить у житловий
комплекс, може передаватися безоплатно
у власність або надаватись у
користування лише об'єднанню
співвласників будинку, створеному
відповідно до Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку".

У такому разі земельна ділянка
належить співвласникам жилого будинку
на праві спільної сумісної власності,
яка разом із загальним майном і
неподільною часткою житлового
комплексу (допоміжні приміщення,
конструктивні елементи будинку, його
технічне обладнання) є майном
співвласників, які визначають порядок
його використання.

Нормами земельного законодавства не
передбачена можливість передачі у
власність, або користування окремих
співвласників багатоквартирних
будинків земельної ділянки (на якій
розташований багатоквартирний жилий
будинок) або її частини.

Дані порушення вимог чинного
законодавства були встановлені в
рішенні Тростянецького районного суду
від 09.08.2012 р. в цивільній справі №
225/626/2012 та відзначені в ухвалі
Апеляційного суду Вінницької області
від 18.10.2012 р., на підставі якого рішення
Тростянецького районного суду від
09.08.2012 р. набуло чинності.

Крім грубого порушення вимог ст. 42
Земельного кодексу України, допущеного
відповідачем при винесенні
оскаржуваних рішень, вважає, що
відповідачем додатково було допущене
ще й інше порушення, яке полягає в
недотриманні відповідачем вимог ст.59
Закону України «Про землеустрій»,
відповідно до якої відповідач
зобов?язаний був при вирішенні питання
передачі земельної ділянки у власність
одній фізичній особі забезпечити іншим
фізичним та юридичним особам рівні
можливості набуття у власність або
користування земельних ділянок та
захистити їхні права на землю.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов?язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

У судовом засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені
позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Тростянецької селищної
ради Шимков В.І. в судовому засіданні
позов не визнав, просив у задоволенні
позову відмовити, посилаючись на те, що
оскаржувані рішення Тростянецької
селищної ради були прийняті органом
місцевого самоврядування на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Окрім того, зазначив, що
земельна ділянка, на якій розташований
багатоквартирний жилий будинок
АДРЕСА_1, а також належні до нього
будівлі, у власність чи в постійне
користування будь-яким підприємствам,
установам і організаціям для
здійснення управління цим будинком не
передавався, акт про визначення
прибудинкової території та її меж не
видавався, об'єднання власників цього
будинку не створювалось. Таким чином,
земельна ділянка під та навколо
вказаного вище багатоквартирного
будинку та під господарськими
будівлями (гаражами, сараями тощо) біля
цього будинку відносилась та
відноситься на даний час до земель
комунальної власності Тростянецької
територіальної громади, в особі
представницького органу Тростянецької
селищної ради, і саме із земель цієї
категорії ОСОБА_3 було виділено
безоплатно 0,0044 га земель комунальної
власності для гаражного будівництва,
що не суперечить чинному земельному
законодавству України. Заяв про
надання земельної ділянки у постійне
користування чи у власність від ОСОБА_4
не надходило, згідно норм ЗК України
ОСОБА_3 звернувся з відповідною заявою
щодо приватизації земельної ділянки,
сесія ради, розглянувши його заяву,
винесла відповідне рішення. У ОСОБА_4
не було жодної земельної ділянки, яка б
належала йому на праві власності або на
праві користування на той момент коли
Тростянецька селищна рада виносила
рішення про надання земельних ділянок
ОСОБА_3 Посилання ОСОБА_4 на те, що він
придбав у ОСОБА_5 господарську будівлю,
розташовану на спірній земельній
ділянці на підставі розписки не є
передбаченою законом підставою
набуття права власності на нерухоме
майно. Таким чином, позивач не має права
власності чи інших речових право на
спірну земельну ділянку, виділену
ОСОБА_3 із земель комунальної власності
Тростянецької територіальної громади
в межах норм Земельного кодексу
України та відповідно до вимог
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні». Земельна ділянка, виділена
ОСОБА_3 для гаражного будівництва, не
порушує межових ліній іншої земельної
ділянки, яка б належала позивачу ОСОБА_4
на праві власності чи на підставі інших
речових прав. Право власності чи інші
речові права ОСОБА_4 при цьому ніяким
чином не порушені.

При цьому вказав, що Тростянецька
селищна відповідно до вимог ст. 59
Закону України «Про землеустрій»
повністю забезпечила врахування
приватних інтересів при здійсненні
землеустрою на місцевому рівні,
виділивши ОСОБА_3 земельну ділянку під
гаражне будівництво із земель
комунальної власності, поруч з якою
розташований будинок, в якому ОСОБА_3
має в приватній власності квартиру.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3 позов
також не визнав, просив відмовити у
його задоволенні посилаючись на те, що
у березні 2012 року він звернувся із
заявою до Тростянецької селищної ради
для того, щоб скористатися своїм правом
на приватизацію. Згідно ст. 121 ЗК
України громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності, зокрема, для
будівництва індивідуальних гаражів -
не більше 0,01 гектара. Він звернувся як
громадянин України, а не як співвласник
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_1. Отримана ним земельна ділянка
відноситься до земель комунальної
власності Тростянецької
територіальної громади, тому жодним
чином будь-який прав ОСОБА_4, або інших
осіб не порушено. Окрім того, зазначив,
що він та позивач не є співвласниками
квартир в одному багатоквартирному
будинку, оскільки він є власником
квартири в будинку НОМЕР_1 а позивач в
будинку НОМЕР_2, а тому будь-якої
спільної сумісної власності між ними
бути не може. При цьому, вказав на те, що
у ОСОБА_4 немає жодного
правовстановлюючого документу на
господарську будівлю, розташовану на
спірній земельній ділянці.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що у
задоволенні позову необхідно
відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням 16 сесії 6
скликання Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 29.03.2012 «Про надання згоди
на розробку технічно документації
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності на
земельну ділянку жителям смт.
Тростянця» відповідачем було надано
згоду на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку та
безоплатно передано у власність
ОСОБА_3 земельну ділянку для гаражного
будівництва загальною площею 0,005 га по
вул. Маяковського.

Рішенням 17 сесії 6 скликання
Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 17.05.2012 р. № 278 «Про
затвердження технічної документації
для видачі Державного акту на право
власності на землю» відповідачем
затверджено технічну документацію по
складанню Державного акту на право
власності на земельну ділянку ОСОБА_3,
загальною площею 0,0044 га, яка розміщена
в АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення
Тростянецької селищної ради на ім'я
ОСОБА_3 виготовлено державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 029209 площею 0,0024 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
для будівництва індивідуальних
гаражів, державний акт зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №01413, що
стверджується копією цього державного
акту (а.с.27).

Також, підставі вказаного рішення
Тростянецької селищної ради на ім'я
ОСОБА_3 виготовлено державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ № 029208 площею 0,0020 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення земельної ділянки
для будівництва індивідуальних
гаражів, державний акт зареєстровано в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за №01412, що
стверджується копією цього державного
акту (а.с.28).

Згідно п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про
місце самоврядування» - виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання: вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Згідно ст. 53 Закону України «Про
місцеве самоврядування» рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень. Рішення
ради приймаються на її пленарному
засіданні після обговорення більшістю
депутатів від загального складу ради,
крім випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно вимог п «б» ч.1 ст. 12 Земельного
кодексу України (в редакції, яка була
чинна на час прийняття спірного
рішення) до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить - передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч.6-10 ст. 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни
України мають право на безоплатну
передачу їм земельних ділянок із
земель державної або комунальної
власності в таких розмірах: д) для
будівництва індивідуальних гаражів -
не більше 0,01 гектара.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 2 КАС України у
справах про оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень слід
перевіряти чи прийняті такі рішення на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та Законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення ( дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначеним вимогам оскаржуване
рішення відповідача відповідає,
прийнято Тростянецькою селищною радою
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений ст.143
Конституції України, ст. 12, 118, 121
Земельного кодексу України, ст. 26, 59
Закону України «Про місце
самоврядування».

Доводи позивача ОСОБА_4 та представника
позивача ОСОБА_1 про те, що спірна
земельна ділянка належить
співвласникам багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1 на праві
спільної сумісної власності, яка разом
із загальним майном і неподільною
часткою житлового комплексу (допоміжні
приміщення, конструктивні елементи
будинку, його технічне обладнання) є
майном співвласників, які визначають
порядок його використання, - суд не бере
до уваги з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України „Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку",
прибудинкова територія - територія
навколо багатоквартирного будинку,
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою і
призначена для обслуговування
багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Порядок використання земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних
ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначаються
на підставі проектів розподілу
території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної
документації.

Тобто, під прибудинковою
територією слід розуміти встановлену
за проектом поділу території
мікрорайону (кварталу) та проектом
забудови земельну ділянку
багатоквартирної несадибної житлової
забудови, необхідну для розміщення й
обслуговування жилого будинку та
пов'язаних із ним господарських і
технічних будівель і споруд, тобто нею
є територія під жилим будинком, проїзди
та тротуари, озеленені ділянки та
ігрові майданчики, майданчики для
відпочинку, занять спортом,
тимчасового зберігання автомобілів
жителів будинку, для господарських
цілей та інші території, пов'язані з
утриманням і експлуатацією будинку,
яка визначена актом на право власності
чи користування земельною ділянкою.

Виходячи з аналізу цільового
призначення земельних ділянок, на яких
розташовані багатоквартирні жилі
будинки, та норм ст. 42 ЗК України, слід
дійти висновку, що в разі приватизації
громадянами квартир у такому будинку
земельна ділянка як така, що входить у
житловий комплекс, може передаватися
безоплатно у власність або надаватись
у користування лише об'єднанню
співвласників будинку, створеному
відповідно до Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку ".

У такому разі земельна ділянка
належить співвласникам жилого будинку
на праві спільної сумісної власності,
яка разом із загальним майном і
неподільною часткою житлового
комплексу (допоміжні приміщення,
конструктивні елементи будинку, його
технічне обладнання) є майном
співвласників, які визначають порядок
його використання.

Нормами земельного законодавства не
передбачена можливість передачі у
власність, або користування окремих
співвласників багатоквартирних
будинків земельної ділянки (на якій
розташований багатоквартирний жилий
будинок) або її частини.

На думку суду, на відміну від способу
придбання права власності власників
квартир на допоміжні приміщення
багатоквартирного житлового будинку,
при якому не вимагається яких-небудь
додаткових дій, окрім приватизації
самої квартири, право користування
земельною ділянкою як прибудинкова
територія не виникає автоматично,
тобто тільки у зв'язку з придбанням
квартири у власність, а вимагає
закріплення земельної ділянки у
вказаному правовому статусі за
будинком. Багатоквартирний житловий
будинок є об'єктом нерухомості з
певними житловими і нежилими
приміщеннями. Питання про закріплення
земельної ділянки для обслуговування
будинку вирішується відповідно до
земельного законодавства.

Для того, щоб виникло право
користування земельною ділянкою, як
прибудинковою територією, необхідне
визначення його меж, розміру і
закріплення земельної ділянки, саме в
такому правовому статусі.

Позивачем не надано доказів, що спірна
господарська будівля знаходиться на
земельній ділянці, яка відноситься до
прибудинкової території будинку
АДРЕСА_1. Документи про відведення в
натурі й установлення меж спірної
земельної ділянки у матеріалах справи
відсутні. Не надані суду також
документи, які б вказували на
відведення ділянки під прибудинковою
територією до будинку АДРЕСА_1
співвласникам будинку. Відсутні дані
про розмір земельної ділянки під
прибудинковою територією, її межі,
оскільки закон не визначає конкретні
розміри земельних ділянок
багатоквартирних жилих будинків, тому
площа та конфігурація ділянок є різною.

А тому у співвласників будинку
відсутні повноваження щодо
розпорядженням земельною ділянкою, у
зв'язку з відсутністю якої-небудь
документації, яка визначає розмір, межі
і правове положення даної ділянки.

Викладене підтверджується також і
рішенням Конституційного Суду України
від 09.11.2011 року № 14-рп/2011, відповідно до
змісту п. 4 якого, прибудинкова
територія навколо будинку повинна бути
визначена актом на право власності чи
користування земельною ділянкою.
Необхідність наявності акта на право
власності чи користування земельною
ділянкою для визначення прибудинкової
території будинку передбачено також
ст. 1 ЗУ „Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку".

Відповідно ж до ст. 158 ЗК України,
встановлення меж землекористування
віднесено до компетенції органів
місцевого самоврядування. Тому суд не
може самостійно визначати належність
певної земельної ділянки, в даному
випадку ділянки під спірною будівлею,
до прибудинкової території при
відсутності чітких визначених меж
такої прибудинкової території.

Окрім того, представником
Тростянецької селищної ради
заперечується, що спірна господарська
будівля знаходиться на земельній
ділянці, яка відноситься до
прибудинкової території будинку
АДРЕСА_1. Натомість, стверджується, що
відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗК України
земельна ділянка, на якій розташований
зазначений багатоквартирний жилий
будинок, а також належні до нього
будівлі, у власність чи в постійне
користування будь-яким підприємствам,
установам і організаціям для
здійснення управління цим будинком не
передавався, акт про визначення
прибудинкової території та її меж не
видавався, об'єднання власників цього
будинку не створювалось. Таким чином,
земельна ділянка під та навколо
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та
під господарськими будівлями
(гаражами, сараями тощо) біля цього
будинку відносилась та відноситься на
даний час до земель комунальної
власності Тростянецької
територіальної громади, в особі
представницького органу Тростянецької
селищної ради, і саме із земель цієї
категорії ОСОБА_3 було виділено
безоплатно 0,0044 га земель комунальної
власності для гаражного будівництва,
що не суперечить чинному земельному
законодавству України.

Таким чином ОСОБА_4 не надав суду
доказів про те, що він є належними
користувачем земельної ділянки, на
якій знаходиться спірна будівля, і що
його законні права користувача
земельної ділянки порушені.

Посилання ОСОБА_4 про те, що він придбав
господарську будівлю на спірній
земельній ділянці в 1995 році,
посилаючись на розписку від 06.09.2011 року,
суд не приймає до уваги, оскільки
відчуження нерухомого майна
оформляється нотаріально посвідченим
договором.

Що стосується не зазначення в
оскаржуваних рішеннях повної адреси
розташування, наданих ОСОБА_3 для
будівництва індивідуальних гаражів
земельних ділянок, то зазначене
усунено шляхом прийняття виконкомом
Тростянецької селищної ради рішення №
52 від 26 квітня 2012 року про уточнення
адреси, яким уточнено адресу гаражів,
які знаходяться по АДРЕСА_1 і
знаходяться у користуванні ОСОБА_3,
жителя квартири АДРЕСА_1, а саме:
АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2. Земельна ділянка
під гаражами передана ОСОБА_3 у
власність для гаражного будівництва
(а.с.26).

У відповідності до ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, виходячи з вимог позову, а саме
вимог про визнання неправомірним
рішень Тростянецької селищної ради від
29.03.2012 року та 17.05.2012 року, то вбачається,
що цими рішеннями не порушено прав
позивача ОСОБА_4

На підставі викладеного, ст. 143
Конституції України, ст.ст. 118, 121 ЗК
України, ст.ст. 26, 53 Закону України «Про
місцеве самоврядування», ст. ст. 6-14, 71,
158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову ОСОБА_4 до
Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області, третя особа ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
рішення Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 29.03.2012 «Про надання згоди
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку жителям Тростянця», винесене
на 16 сесії 6 скликання, згідно якого
надано згоду на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку та
безоплатно передано у власність
ОСОБА_3 земельну ділянку загальною
площею 0,005 га для гаражного будівництва
по вул. Маяковського та рішення
Тростянецької селищної ради
Тростянецького району Вінницької
області від 17.05.2012 №278 «Про
затвердження технічної документації
для видачі Державного акту на право
власності на землю», винесене на 17
сесії 6 скликання, згідно якого
затверджено технічну документацію по
складанню Державного акту на право
власності на земельну ділянку та
передано безоплатно у власність
земельну ділянку ОСОБА_3 загальною
площею 0,0044 га, розміщену в АДРЕСА_1 -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Ладижинський міський суд протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя