Справа № 805/18099/13-а
Суддя: Мозговая Н. А.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 р.
Справа №805/18099/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14 год. 55
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

судді:
Мозгової Н.А.

при секретарі
Проніні Д.С.

за участю

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Башкірової С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за адресою: м. Донецьк, вул.
50-ї Гвардійської дивізії, 17
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Голови Шахтарської районної
державної адміністрації про визнання
протиправним розпорядження №148 від
04.06.2013 року «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000 року за
№360»,-

В С Т А Н О В
И В:

18.12.2013року позивач, ОСОБА_4, звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Голови Шахтарської районної державної
адміністрації про визнання
протиправним розпорядження №148 від
04.06.2013року «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000року за
№360».

Ухвалою від 25 грудня 2013 року судом у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, залучено ОСОБА_1.

03 лютого 2014 року третьою особою, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача, ОСОБА_1
заявлено клопотання про заміну
первинного позивача по справі на
належного - ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 03 лютого 2014 року було
замінено первинного позивача - ОСОБА_4
по справі за позовом до Голови
Шахтарської районної державної
адміністрації про визнання
протиправним розпорядження №148 від
04.06.2013 року «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000 року за
№360» на належного - ОСОБА_1, виключивши
його зі складу третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
ухвалою Торезького міського суду від
16.07.2013року по справі №247/2813/13-ц була
затверджена мирова угода, укладена між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, предметом якої стала
передача ОСОБА_1 у власність ОСОБА_4
колодязя та дамби, що знаходиться у с.
Мануйлівка Шахтарського району
Донецької області та належить йому на
праві власності згідно свідоцтва про
право власності від 23.08.2000року, що в
свою чергу звільняло ОСОБА_1 від
обов'язку повернення грошового боргу
на суму 15тис.грн.

Зазначив, що 30.09.2013року рішенням
Виконавчого комітету Мануйлівської
сільської ради Шахтарського району
Донецької області №9-18 була присвоєна
поштова адреса колодязю та дамбі, а
саме: АДРЕСА_1. Право власності на
зазначені об'єкти були зареєстровані
реєстраційною службою Шахтарського
міськрайонного управління юстиції
Донецької області від 23.10.2013року за
номером 3190767, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 01.11.2013року.

Розпорядженням Голови Шахтарської
районної Державної адміністрації №148
від 04.06.2013року було скасовано
розпорядження Голови Шахтарської
районної Державної адміністрації за
№360 від 23.08.2000року, на підставі якого
ОСОБА_1 було видано свідоцтво на право
власності на колодязь та дамбу, що
знаходиться у с. Мануйлівка
Шахтарського району Донецької області.

Позивач зазначив, що підстави
скасування спірного розпорядження є
незаконними, а посилання відповідача
на подання Шахтарської міжрайонної
прокуратури від 30.05.2013року та
необхідність усунення порушень вимог
Водного кодексу України в якості
підстав скасування розпорядження
Голови Шахтарської районної Державної
адміністрації за №360 від 23.08.2000року є
необґрунтованими.

Крім того, просив поновити строк
звернення до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на той факт, що йому, як
належному позивачу по справі, стало
відомо про наявність спірного
розпорядження після 16.12.2013року.

Просив задовольнити позовні вимоги та
визнати протиправним розпорядження
№148 від 04.06.2013року «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000року за
№360».

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, надав суду письмові
заперечення на адміністративний позов,
відповідно до яких зазначив, що ухвалу
Торезького міського суду від 16.07.2013року
по справі №247/2813/13-ц було скасовано
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 16.12.2013року.

Зазначив, що позивачем не було виконано
всіх приписів розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000року за
№360, а саме: в частині не оформлення
відповідної документації на землю.

Крім того, при наданні позивачу
свідоцтва на право власності на дамбу
та колодязь не були обумовлені умови
оренди водного об'єкту або сервітут на
використання дамби та колодязя, що є
порушенням вимог ст.51 Водного кодексу
України та ст.123 Земельного кодексу
України.

Просив відмовити в позовних вимогах в
повному обсязі.

У судовому засіданні позивач наполягав
на задоволенні позовних вимог,
представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням встановив наступне.

Згідно зі ст.16 Закону України від 09.04.1999
року №586-ХІV «Про місцеві державні
адміністрації» місцеві державні
адміністрації в межах, визначених
Конституцією і законами України,
здійснюють на відповідних територіях
державний контроль за збереженням і
раціональним використанням державного
майна та використанням та охороною
земель, лісів, надр, води, атмосферного
повітря, рослинного і тваринного світу
та інших природних ресурсів.

Судом встановлено, що розпорядженням
Голови Шахтарської районної Державної
адміністрації за №360 від 23.08.2000року
«Про видачу право установчих
документів на споруду» за ОСОБА_1 було
визнано право власності на колодязь із
залізобетонної конструкції, дамбу із
каміння та глини у с. Мануйлівка
Шахтарського району (п.1 розпорядження),
на підставі зазначеного розпорядження
ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право
власності від 23.08.2000року (арк.с.17)

Згідно п.3 зазначеного розпорядження
ОСОБА_1 було зобов'язано оформити
документи на землю (арк.с.23).

Ухвалою Торезького міського суду від
16.07.2013року по справі №247/2813/13-ц була
затверджена мирова угода, укладена між
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, предметом якої стала
передача ОСОБА_1 у власність ОСОБА_4
колодязя та дамби, що знаходиться у с.
Мануйлівка Шахтарського району
Донецької області та належить йому на
праві власності згідно свідоцтва про
право власності від 23.08.2000року, що в
свою чергу звільняло ОСОБА_1 від
обов'язку повернення грошового боргу
на суму 15тис.грн. (арк.с.13).

Судом встановлено, що за зверненням
ОСОБА_4 30.09.2013року рішенням Виконавчого
комітету Мануйлівської сільської ради
Шахтарського району Донецької області
№9-18 була присвоєна поштова адреса
колодязю та дамбі, а саме: АДРЕСА_1.

Право власності на зазначені об'єкти
були зареєстровані реєстраційною
службою Шахтарського міськрайонного
управління юстиції Донецької області
від 23.10.2013року за номером 3190767 за ОСОБА_4,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 20.12.2013року (арк.с.32).

Судом встановлено, що Шахтарською
міжрайонною прокуратурою було подано
до Голови Шахтарської
райдержадміністрації подання від
30.05.2013року за №63/10/2374 вих.13 про усунення
порушень вимог Водного кодексу
України, Земельного кодексу України, в
якому вимагала скасувати
розпорядження Голови Шахтарської
райдержадміністрації за №360 від
23.08.2000року «Про видачу право установчих
документів на споруду» (арк.с.27-28).

Вищезазначене подання обґрунтовано
тим, що позивачем не дотримано приписів
ст.51 Водного кодексу України та ст.123
Земельного кодексу України.

Крім того, прокурором в поданні
зазначено, що Шахтарська
райдержадміністрація листом №01-42-0250/01
від 25.04.2013року звернулась до
Шахтарської міжрайонної прокуратури з
клопотанням сприяти у вирішенні
питання щодо законності отримання
права власності на гідротехнічну
споруду ОСОБА_1 з метою захисту прав та
інтересів територіальної громади
сільської ради у зв'язку з порушенням
вказаною особою вимог чинного
законодавства.

Так, відповідно до ст.6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
та ст.8 Закону України «Про
прокуратуру» на виконання подання
Шахтарської міжрайонної прокуратури
від 30.05.2013року Головою
райдержадміністрації було прийнято
розпорядження від 04.06.2013року за №148
«Про втрату чинності розпорядження
голови райдержадміністрації від
23.08.2000року за №360» (арк.с.24).

З урахуванням прийнятого
розпорядження від 04.06.2013року за №148
«Про втрату чинності розпорядження
голови райдержадміністрації від
23.08.2000року за №360», ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 16.12.2013року по справі №247/2813/13-ц
рішення Торезького міського суду від
16.07.2013року було скасовано, у
задоволенні заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
затвердження мирової угоди відмовлено,
а справу направлено для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
місцеві державні адміністрації
забезпечують додержання прав і свобод
громадян.

Громадяни звертаються до місцевих
державних адміністрацій у вирішенні
питань, що належать до сфери
повноважень місцевих державних
адміністрацій.

Посадові особи місцевих державних
адміністрацій зобов'язані розглянути
звернення громадян і не пізніше ніж у
визначений законом термін прийняти
рішення або дати обгрунтовану
відповідь. Посадові особи проводять
особистий прийом громадян у порядку,
визначеному законом.

Рішення посадових осіб місцевих
державних адміністрацій можуть бути
оскаржені Президенту України, органу
виконавчої влади вищого рівня,
Уповноваженому Верховної Ради України
з прав людини або до суду.

Суд зазначає, що в якості підстав
прийняття розпорядження від 04.06.2013року
за №148 «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000року за
№360» відповідачем вказані ст.6 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» та ст.8 Закону України
«Про прокуратуру».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
прокуратуру» законні вимоги прокурора
є обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки.

Згідно приписів ст.6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
на виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, щорічного послання Президента
України до Верховної Ради України про
внутрішнє і зовнішнє становище
України, актів Кабінету Міністрів
України, міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
які відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Акти місцевих державних адміністрацій,
які відповідно до закону є
регуляторними актами, розробляються,
розглядаються, приймаються та
оприлюднюються з урахуванням вимог
Закону України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності".

Таким чином, відповідачем в спірному
розпорядженні не було зазначено
підстав визнання нечинним
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000року за
№360, а лише міститься посилання про
надання законодавцем відповідачу
повноважень щодо видання розпоряджень
та обов'язковість виконання законних
вимог прокурора, що унеможливлює
встановити законність та
обґрунтованість визнання нечинним
розпорядження.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до п.п.4.10 п.4 розділу 2 розпорядження
голови Шахтарської
райдержадміністрації від 01.08.2008року за
№399 «Про Положення про розпорядження
голови Шахтарської районної державної
адміністрації» визнанню такими, що
втратили чинність, підлягають
розпорядження голови районної
державної адміністрації, що фактично
втратили своє значення у зв'язку з
прийняттям нового розпорядження
голови районної державної
адміністрації, виявились такими, що
поглинуті ним, суперечать новим
нормативним приписам.

Проте, відповідачем а ні в спірному
розпорядженні, а ні під час розгляду
справи в суді не зазначено підстав
визнання розпорядження таким, що
втратило чинність відповідно до
переліку, що міститься в п.п.4.10 п.4
розділу 2 розпорядження голови
Шахтарської райдержадміністрації від
01.08.2008року за №399 «Про Положення про
розпорядження голови Шахтарської
районної державної адміністрації».

Суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача стосовно
того, що при наданні свідоцтва на право
власності на дамбу та колодязь не були
обумовлені умови оренди водного
об'єкту або сервітут на використання
дамби та колодязя, що є порушенням
вимог ст.51 Водного кодексу України та
ст.123 Земельного кодексу України,
оскільки зазначене свідоцтво на право
власності на дамбу та колодязь було
видано позивачу саме відповідачем
23.08.2000року. Даний документ має
особистий підпис керівника цього
органу та скріплений печаткою
Шахтарської районної державної
адміністрації.

Згідно ст.1 Водного кодексу України
водний об'єкт це природний або
створений штучно елемент довкілля, в
якому зосереджуються води (море, річка,
озеро, водосховище, ставок, канал,
водоносний горизонт).

Відповідно до ст.6 Водного кодексу
України води (водні об'єкти) є виключно
власністю народу України і надаються
тільки у користування.

Згідно зі ст.51 цього кодексу у
користування на умовах оренди водні
об'єкти (їх частини) місцевого значення
та ставки, що знаходяться в басейнах
річок загальнодержавного значення,
можуть надаватися водокористувачам
лише для риборозведення, виробництва
сільськогосподарської і промислової
продукції, а також у лікувальних і
оздоровчих цілях. Передача орендарем
права на оренду водного об'єкта (чи його
частини) іншим суб'єктам
господарювання забороняється.

Орендодавцями водних об'єктів (їх
частин) місцевого значення є Верховна
Рада Автономної Республіки Крим і
обласні Ради.

Згідно ст. 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення; формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки, зареєстрованої в Державному
земельному кадастрі відповідно до
Закону України "Про Державний
земельний кадастр", право власності на
яку зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, без
зміни її меж та цільового призначення
здійснюється без складення
документації із землеустрою.

Таким чином, законодавець даними
нормами надає позивачу право взяти у
користування на умовах оренди водні
об'єкти (їх частини) місцевого значення
та ставки або земельні ділянки
державної або комунальної власності,
при цьому це не впливає на інститут
права власності.

Так, законодавець не ставить у
залежність право та/або обов'язок
позивача у користуванні водними
об'єктами або земельними ділянками від
права власності на об'єкт та/або права
користування об'єктом, який
розташований на даній земельній
ділянці.

З зазначеного випливає, що порушення
вимог ст.51 Водного кодексу України та
ст.123 Земельного кодексу України при
наданні позивачу свідоцтва на право
власності на дамбу та колодязь не мало
місце, тому посилання представника
відповідача на цей довід, як такий, що
свідчить про незаконність дій позивача
є необґрунтованим.

Відповідно до ч.1,2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивачу по
справі, стало відомо про наявність
спірного розпорядження після
16.12.2013року, що підтверджується листом
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта» Донецької
дирекції від 30.01.2014року за №7/14-256.

Крім того, в рамках зазначеної справи
ОСОБА_1 було залучено в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
25.12.2013року, що свідчить про обізнаність
позивача про наявність розпорядження
№148 від 04.06.2013року після отримання
ухвали суду про залучення його в якості
третьої особи з копією позову.

Доказів вручення спірного
розпорядження ОСОБА_1 відповідачем по
справі не надано.

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи той факт, що у позивача була
відсутня можливість звернутись до суду
з зазначеним позовом в межах
передбаченого ст.99 КАС України строків,
суд визнає причини пропуску позивачем
строку звернення до суду з зазначеним
позовом поважними.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
дійшов висновку, що відповідачем по
справі необґрунтовано прийнято
розпорядження №148 від 04.06.2013 року «Про
втрату чинності розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000 року за
№360», тому наявні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,7, 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72,
86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, суд,
-

П О С Т А
Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Голови Шахтарської
районної державної адміністрації про
визнання протиправним розпорядження
№148 від 04.06.2013 року «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000 року за
№360» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Голови Шахтарської
районної державної адміністрації №148
від 04.06.2013 року «Про втрату чинності
розпорядження голови
райдержадміністрації від 23.08.2000 року за
№360».

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 05.02.2014 року.

Повний текст постанови відповідно до
ч.3 ст.160 КАС України складений 10.02.2014р.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня
отримання постанови апеляційної
скарги з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Мозговая Н. А.