Справа № 820/12031/13-а
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 лютого 2014 р.
№ 820/12031/13-а

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Абоян І.І.,

за участі:

представника позивача - Бідного Б.Т.,

представника позивача - Спасибо В.В.,

представника відповідача - Ковальчука
Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Комунального підприємства "Харківські
теплові мережі" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Комунальне підприємство
«Харківські теплові мережі» (надалі -
КП «Харківські теплові мережі»),
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
27.11.2013р., видане Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що не погоджується з
податковим повідомленням - рішенням
№ від 27.11.2013р., прийнятим на
підставі висновків акту перевірки від
11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119. Позивач вважає,
що спірне рішення було винесене з
порушенням чинного законодавства
України в частині вимог про
обґрунтованість рішення, без
врахування всіх обставин, які мають
значення при прийняті рішення. Позивач
зазначив, що факт здійснення спірних
господарських відносин між ним та ТОВ
«ВКП «Діамант» підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами бухгалтерського обліку та
податкової звітності, а саме
податковими, видатковими накладними,
платіжними дорученнями, прибутковими
ордерами, товарно-транспортними
накладними. Отже, позивач вважає, що ним
правомірно сформовано податковий
кредит на підставі належно оформлених
податкових накладних, виписаних
контрагентом позивача - зареєстрованим
платником ПДВ, та отриманих в ході
виконання господарських операцій, що
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню.

Представник позивач в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги і
доводи заявленого позову, просив суд
прийняти рішення про задоволення
позову.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, вважає їх
необґрунтованими та просив суд
відмовити в їх задоволенні у повному
обсязі. В обґрунтування заперечень
проти позову посилався на те, що
висновками акту перевірки позивача
встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту у липні 2013 року на суму 113242,22
грн., в результаті чого занижено
податок на додану вартість за липень
2013року на суму 113242,22 грн. Представник
відповідача зазначив, що вказані
висновки ґрунтуються на тому, що надані
позивачем на перевірку
товарно-транспортні накладні не
доводять здійснення операцій по
фактичному перевезенню ТМЦ, дорожні
листи вантажних автомобілів до
перевірки не надані. Податковий орган
вважає, що за відсутності належним
чином оформлених товарно-транспортних
накладних КП «Харківські теплові
мережі» не могло оприбуткувати товар
придбаний у контрагента та відобразити
у бухгалтерському та податковому
обліку. Згідно аналізу податкової
інформації встановлено, що
контрагентом позивача отримані труби
від постачальника не термооброблені, а
також вбачається нереальність
здійснення самої послуги з
термохімічної обробки труб, яка могла
бути надана для ТОВ «ВКП «Діамант»
підприємством ТОВ «Будресур-К». Таким
чином, відповідач вважає, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та правомірним.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, дійшов наступного
висновку.

Судом встановлено, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів на
підставі направлень від 29.10.2013р. №217,
№218 та наказу №280 від 29.10.2013р. (а.с. 115-117)
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку КП
«Харківські теплові мережі» з питання
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.07.2013 року по
31.07.2013 року по взаємовідносинах з ТОВ
«ВКП «Діамант», Підприємством
«Політехноплюс «ХООІ «СЄ» у липні 2013
року, за результатами якої складено акт
від 11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119 (а.с. 11-31).

Згідно висновків акту перевірки від
11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119 встановлені
порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення податкового
кредиту у липні 2013 року на суму 113242,22
грн., в результаті чого занижено
податок на додану вартість за липень
2013року на суму 113242,22 грн.

27.11.2013 року на підставі висновків акту
перевірки від 11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів було прийнято податкове
повідомлення - рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
КП «Харківські теплові мережі» з
податку на додану вартість за основним
платежем 113242,22 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 56621,11
грн. (а.с. 9-10).

Зі змісту акту перевірки від 11.11.2013р.
№152/43-00-14/31557119 вбачається, що підставою
для прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення стали
встановлені в ході перевірки обставини
віднесення позивачем до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
придбаному товару у ТОВ «ВКП «Діамант»
у липні 2013 року, на підставі податкових
накладних виписаних цим контрагентом,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, які не
мають реального товарного характеру.

Суд зазначає, що відносини з приводу
формування податкового кредиту
врегульовані Податковим кодексом
України.

Так, положеннями Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена
згідно з розділом V цього Кодексу (
п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
відносин, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту. Обов'язкові реквізити, які
повинна містить податкова накладна,
передбачені п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України.

Таким чином, наявність у платника
податку (позивача у справі) виданих
йому податкових накладних і сплата
вартості отриманого товару з ПДВ є
достатніми підставами для визначення
податкового кредиту з урахуванням
підтвердження реального здійснення
господарської операції та з метою
подальшого використання товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (в якості покупця) і ТОВ «ВКП
«Діамант» (в якості продавця) було
укладено договір купівлі-продажу №270587
від 23.06.2010р. (а.с. 90) на передачу у
власність покупцю трубопрокатної
продукції та комплектуючих в
асортименті по ГК 016-97 (далі - товар),
відповідно до якого КП «Харківські
теплові мережі» у липні 2013 року придбав
у ТОВ «ВКП «Діамант» труби d 630х10 мм. та d
920х10 мм., ст. 3СП5, ГОСТ 10706-76,
термооброблені, та послуги по
організації навантаження,
транспортування, супроводження та
експедиції вантажу по маршруту м. Київ -
м. Харків, на загальну суму 679453,32 грн., в
т.ч. ПДВ - 113242,22 грн., що підтверджується
видатковими накладними №000113 від 23.07.2013
року, №000110 від 26.07.2013 року, актами
виконаних робіт №000113 від 23.07.2013 року,
№000110 від 26.07.2013 року (а.с. 92-93, 96-97).

Перевезення товару здійснювалось
вантажоперевізником підприємством ТОВ
«Дорсет», що підтверджується
товарно-транспортними накладними №01АБ
від 23.07.2013 року, №01АБ від 26.07.2013 року (а.с.
94, 98).

Придбаний у ТОВ «ВКП «Діамант» товар
було отримано уповноваженою на це
особою Шматко С.Г., що підтверджується
витягом з журналу реєстрації
довіреностей за 2012 рік (а.с. 100-102).

Вказаний товар було оприбутковано на
складі позивача, що підтверджується
відповідними кратками складського
обліку та прибутковими ордерами №451
від 23.07.2013 року №459 від 26.07.2013 року, копії
яких приєднані до матеріалів справи.

Розрахунки з ТОВ «ВКП «Діамант»
позивачем проведено в безготівковій
формі в повному обсязі, що
підтверджується оборотною відомістю
по рахунку 631, платіжними дорученнями
№7010 від 10 липня 2013р., №6806 від 04 липня
2013р., №7042 від 11 липня 2013р., №7087 від 12
липня 2013р., №6952 від 09 липня 2013р., №6847 від
05 липня 2013р., №6925 від 08 липня 2013р., №7124
від 15 липня 2013р., №7371 від 19 липня 2013р.,
№7439 від 22 липня 2013р. (а.с. 50-55).

ТОВ «ВКП «Діамант» було виписано та
надано позивачу наступні податкові
накладні: №114, від 04.07.2013р., №115 від
05.07.2013р., №116 від 08.07.2013р., №117 від 09.07.2013р.,
№118 від 10.07.2013р., №119 від 11.07.2013р., №120 від
12.07.2013р., №121 від 15.07.2013р., №122 від 19.07.2013р.,
№123 від 19.07.2013р., №124 від 22.07.2013р., №125 від
22.07.2013р. (а.с. 63-74).

Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними,
внесеними до реєстру виданих та
отриманих податкових накладних (а.с.
75-85), включені позивачем до складу
податкового кредиту у липні 2013р. у сумі
113242,22 грн., що підтверджено податковою
декларацією з податку на додану
вартість за відповідний період (а.с.
56-62).

На вищезазначений товар у позивача
наявні сертифікати якості №127172, №127178
виробника та сертифікати
термохімічної обробки №000783 від 23.07.2013
року та №000785 від 25.07.2013 року (а.с. 86-89).

Як вбачається з матеріалів справи,
отриманий від ТОВ «ВКП «Діамант» товар
було використано позивачем на
реконструкцію і модернізацію, а також
ремонт теплових мереж, що
підтверджується довідками
підприємства (а.с. 103-104), що узгоджується
з основним видом господарської
діяльності КП «Харківські теплові
мережі», а саме надання послуг з
теплопостачання фізичним та юридичним
особам, що потребує виконання
технічного обслуговування, зокрема,
планових та позапланових ремонтних
робіт.

З акту перевірки позивача вбачається,
що жодних зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами
спірного правочину, відповідності
спірного правочину вимогам закону ані
при проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не пред'являлось.
Судом також встановлено, що мотиви
фізичної відсутності товару у спірних
правовідносинах, вартісних показників
придбаних товарів, оплаті вартості
придбаного товару не були покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення.

Вказані податкові накладні та інші
первинні документи по
взаємовідносинам ТОВ «ВКП «Діамант» не
мають дефектів форми, змісту або
походження, які в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, що призводить до зміни в
структурі активів платника податків.

Наявні у справі документи засвідчують,
що безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Судом не встановлено фактів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та вказаному в
акті перевірки контрагенту позивача
спільного інтересу щодо їх отримання.
Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про рух
безготівкових коштів визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчиненої між позивачем та
контрагентом позивача господарської
операції.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки від
11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119 відповідачем не
спростовується, що на час здійснення
фінансово-господарської операції ТОВ
«ВКП «Діамант» було зареєстроване як
платник податку в податковому органі
та якому присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість, що також
підтверджується витягом з реєстрів
платників ПДВ (а.с. 106).

Крім того, суд зазначає, що документи та
інші дані, що спростовують реальність
здійснення господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, зміст послуг, що надають тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податку у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Наведені вище документи первинного
бухгалтерського обліку підтверджують
здійснення руху активів та зміни у
власному капіталі та зобов'язаннях
позивача.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що господарська
операція позивача з ТОВ «ВКП «Діамант»
була направлена на реальне настання
правових наслідків, що підтверджується
доданими до матеріалів справи
видатковими та податковими накладними,
договорами та іншими первинними
документами, а придбаний товар в
подальшому було використано позивачем
у межах господарської діяльності.

Щодо посилань відповідача на податкову
інформацію, з аналізу якої податковим
органом встановлено, що контрагент
позивача не міг відвантажити
термооброблені труби, а також
нереальність здійснення самої послуги
з термохімічної обробки труб, яка могла
бути надана для ТОВ «ВКП «Діамант»
підприємством ТОВ «Будресур-К», суд
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до
зазначеного висновку податковий орган
дійшов за результатами аналізу
податкової інформації, а саме даних АІС
«Податковий блок» по ланці постачання,
а також «Відомостей з центральної бази
даних Держреєстру фізичних осіб ДПА
України».

Підставою для висновку про
нереальність господарської операції
між КП «Харківські теплові мережі» та
ТОВ «ВКП «Діамант» стали дані стосовно
відносин між ТОВ «ВКП «Діамант» та ТОВ
«Будресур-К».

Суд зазначає, що законодавством
України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб, на
господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

Отже, господарські відносини між ТОВ
«ВКП «Діамант» з третіми особами по
ланцюгу постачальників, зокрема ТОВ
«Будресур-К» не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
КП «Харківські теплові мережі» та ТОВ
«ВКП «Діамант», як є його безпосереднім
контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, суд не
погоджується з висновками відповідача,
викладеними в акті перевірки позивача
від 11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та допустимими доказами
правомірність висновків акту
перевірки від 11.11.2013р. №152/43-00-14/31557119,
правильність та законність прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку про
необґрунтованість та безпідставність
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від
27.11.2013р., у зв'язку з чим воно підлягає
скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
факти порушень вимог законодавства
позивачем не знайшли свого
підтвердження матеріалами судової
справи, що дає суду підстави для
задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 27.11.2013
року, видане Спеціалізованою державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України
через УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова (код 37999628, адреса: 61001,
м. Харків, вул. Плеханівська, буд.29) на
користь Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, ) судові витрати у розмірі 1699,00 грн.
(одна тисяча шістсот дев'яносто дев'ять
грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
19.02.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.