Справа № 475/185/14-а
Суддя: Кривенко О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Доманівський районний суд
Миколаївської області
35 м. смт. Доманівка Доманівський район
Справа № 475/185/14-а
Провадження № 2-а/475/11/14
У Х В А Л А

19.02.2014смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного
суду Миколаївської області Кривенко
О.В.,

ознайомившись з адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Доманівському районі Миколаївської
області про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА :

18.02.2014року позивач звернувся до
суду із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Доманівському районі про стягнення
різниці у виплаті пенсії по 2 групі
інвалідності в розмірі 145209.69 грн.

В обґрунтування позову вказує, що
являється інвалідом війни 2 групи та
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії і
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та йому передбачена
щомісячна додаткова пенсія за шкоду
заподіяну здоров»ю. Постановою
Доманівського районного суду від
10.03.2011 року його позов про
донарахування йому пенсії задоволено
частково та зобов»язано УПФУ в
Доманівському районі донарахувати та
виплатити йому пенсію по інвалідності 2
групи. 29.11.2012 року відкрито виконавче
провадження, постанова суду виконана
частково, тобто суми донараховано але
не виплачено як стягувану, тому просить
стягнути нараховані але не виплачені
кошти в розмірі 145209.69 грн.

Посилаючись на ст. 1 Закону України
«Про використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» позивач зазначає,
що право на подання позову про
відшкодування ядерної шкоди,
заподіяної здоров»ю особи не
обмежується строком давності.

Ознайомившись з матеріалами
позовної заяви, проаналізувавши норми
діючого законодавства суддя приходить
до наступного.

Посилання позивача на положення
статті 76 Закону України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку" є
необґрунтованими, оскільки позовні
вимоги, з приводу яких звернувся до
суду позивач, не є відшкодуванням
ядерної шкоди, завданої життю і
здоров'ю особи в розумінні Закону
України "Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку". Крім
того, відповідно до статті 90 цього
Закону всі вимоги цього Закону
застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності, тобто починаючи з 21
березня 1995 року. Актом спеціального
законодавства, дія якого спрямована на
реалізацію конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, на охорону
їх життя і здоров'я та створює єдиний
порядок визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення України та
встановлює відповідальність за шкоду,
спричинену Чорнобильською
катастрофою, є Закон України "Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Абзацом третім частини другої
статті 1 цього Закону передбачено, що
державна політика в галузі соціального
захисту потерпілих від Чорнобильської
катастрофи та створення умов
проживання і праці на забруднених
територіях базується, зокрема, на
принципі соціального захисту людей,
повного відшкодування шкоди особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Статтею 70 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" закріплено право громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, захищати у
відповідних державних, судових органах
свої законні інтереси та інтереси
своїх дітей. При цьому зазначеним
Законом строк звернення до суду з
адміністративним позовом не
встановлено.

Віденська конвенція про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду,
ратифікованою Законом України від 12
липня 1996 року № 334/96-ВР передбачає
відповідальність та відшкодування за
заподіяний ядерний інцидент з боку
оператора - особи, призначеної або
визнаної відповідальною державою в
якості оператора ядерної установки. З
огляду на те, що Управління Пенсійного
фонду України в Доманівському районі
жодним чином не відповідає критеріям
оператора ядерної установки,
встановленим Віденською конвенцією
про цивільну відповідальність за
ядерну шкоду, її застосування у цій
справі є неможливим.

Крім того, вимоги про нарахування
суб'єктом владних повноважень та
проведення виплат, встановлених
Законами України № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та № 3551-ХІІ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», є
публічно-правовими, а не
цивільно-правовими. У зв'язку з цим до
таких вимог правила позовної давності,
встановлені статтею 268 глави 19
Цивільного кодексу України, не
застосовуються.

Зазначену правову позицію
підтвердив Пленум Вищого
адміністративного суду України в
пункті 6 Постанови від 16 березня 2012 року
№ 4 «Про судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тому під час вирішення питання
щодо дотримання позивачем строку
звернення до адміністративного суду
необхідно керуватися нормами статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

При цьому, поважними визнаються
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами справи певних процесуальних
дій.

Обставин, які об'єктивно
перешкоджали б позивачеві звернутися
до суду в межах строку, встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України позивачем не
обґрунтовано.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 106, 107, 183-2, 99, 100 КАС України,
- суддя

УХВАЛИЛ А:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Доманівському районі про стягнення
коштів-залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Доманівський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги у
5-денний строк з дня проголошення
ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дні отримання копії ухвали.

суддя : О. В. Кривенко