Справа № 824/209/14-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/209/14-а

15:28

Чернівецький окружний
адміністративний суд колегією суддів в
складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,
суддів Лелюка О.П.; Анісімова О.В.,

за участю секретаря судового засідання
-Антонюка О.В.;

з участю:

представника позивача - Марочко Л.І.;

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом прокурора Садгірського району
м. Чернівці до Садгірської районної у м.
Чернівцях ради, про визнання
протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Садгірського району м.
Чернівці (далі - позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Садгірської районної у м. Чернівцях
ради (далі - відповідач), в якому (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог) просив визнати
протиправними дії Садгірської у м.
Чернівцях ради щодо включення до
порядку денного ХІХ позачергової сесії
VI скликання "Про визнання Народної Ради
України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України".

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач вказував про те, що при
прийнятті рішення "Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України" Садгірська у
м. Чернівцях рада вийшла за межі своїх
повноважень, а також порушила
визначений законом порядок
попереднього оприлюднення проекту
рішення, яке підлягає обговоренню на
сесії.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог з підстав
викладених в адміністративному позові.

Відповідач до суду не прибув, проте
подав клопотання, в якому просив
розглянути справу без їхньої участі,
також зазначив, що позов визнає.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.136 КАС України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву. Судове
рішення у зв'язку з відмовою від
адміністративного позову, визнанням
адміністративного позову чи
примиренням сторін ухвалюється за
правилами, встановленими статтями 112, 113
КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.112 КАС України у
разі повного визнання відповідачем
адміністративного позову і прийняття
його судом приймається постанова суду
про задоволення адміністративного
позову.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд вважає, що визнання
відповідачем позову не суперечить
вимогам закону та не порушує чиї не
будь законні права та інтереси, а тому
суд приймає його.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Прокурор Садгірського району м.
Чернівці відповідно до постанови від
30.01.2014 р. провів перевірку в порядку
здійснення нагляду за додержанням і
застосуванням законів у Садгірській
районній у м. Чернівцях раді.

Проведеною перевіркою встановлено, що
на позачерговій ХІХ сесії Садгірської
районної у м. Чернівцях ради VI
скликання від 31.01.2014 року було прийнято
рішення "Про визнання Народної Ради
України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України", яким вирішено: визнати
Народну Раду України органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України, повноваження на
створення якого надані рішенням
Всенародних зборів громадян, які
відбулися 19 січня 2014 року на Майдані
Незалежності у місті Києві; визнати
Чернівецьку обласну Народну раду
органом, уповноваженим представляти
інтереси буковинської громади.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конституції
України, державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Конституційний суд України в рішенні
від 01.04.2008 року в справі №1-8/2008
наголосив, що поділ державної влади є
структурною диференціацією трьох
рівнозначних основних функцій держави:
законодавчої, виконавчої, судової. Він
відображає функціональну визначеність
кожного з державних органів,
передбачає не тільки розмежування їх
повноважень, а й їх взаємодію, систему
взаємних стримувань та противаг, які
мають на меті забезпечення їх
співробітництва як єдиної державної
влади.

Принцип поділу державної влади набуває
сенсу лише за тієї умови, коли всі
органи державної влади діють у межах
єдиного правового поля. Це означає, що
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією України межах і
відповідно до законів України.

Статтею 7 Конституції України
визначено, в Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Виходячи з вказаних конституційних
положень в їх системному зв'язку з
положеннями статті 6 Конституції
України, Конституційний Суд України у
своєму рішенні від 26.03.2002 року у справі
№1-9/2002 вказав на те, що гарантоване
державою місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
через сільські, селищні, міські ради та
їх виконавчі органи і передбачає
правову, організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

Таким чином, для вирішення тих чи інших
питань орган місцевого самоврядування
повинен бути наділений відповідними
повноваженнями Конституцією України
та законами України.

Закон України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року за №280/97-ВР, зі змінами та
доповненнями (надалі - Закон №280/97-ВР)
відповідно до Конституції України
визначає систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
№280/97-ВР місцеве самоврядування в
Україні - це гарантоване державою право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що
місцеве самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Згідно частини 2 статті 10 Закону
№280/97-ВР районна рада є органом
місцевого самоврядування, що
представляє спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Частиною 1 статті 43 Закону №280/97-ВР
визначено коло питань, які віднесено до
компетенції районних та обласних рад,
це: 1) обрання голови ради, відповідно
заступника голови районної ради та
першого заступника, заступника голови
обласної ради, звільнення їх з посади; 2)
утворення, обрання і ліквідація
постійних та інших комісій ради, зміна
їх складу, обрання голів комісій; 3)
утворення президії (колегії) ради,
затвердження положення про неї; 4)
затвердження за пропозицією голови
ради структури виконавчого апарату
ради, його чисельності, встановленої
відповідно до типових штатів,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, витрат на утримання ради та її
виконавчого комітету; 5) затвердження
регламенту ради; 6) затвердження плану
роботи ради, з урахуванням вимог статті
32 Закону України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності",
заслуховування звіту про його
виконання; 7) заснування засобів
масової інформації відповідної ради,
призначення і звільнення їх
керівників; 8) заслуховування звітів
постійних комісій, керівників органів,
які рада утворює, обирає та призначає; 9)
розгляд запитів депутатів, прийняття
рішень по них; 10) прийняття рішень щодо
дострокового припинення повноважень
депутата ради в порядку, встановленому
законодавством; 11) визначення
відповідно до закону кількісного
складу ради; 12) прийняття за
пропозицією територіальних громад
рішення щодо проведення
консультативного опитування з питань,
які стосуються їх спільних інтересів;
13) здійснення відповідно до закону
повноважень щодо організації
проведення всеукраїнських
референдумів та виборів органів
державної влади і місцевого
самоврядування; 14) затвердження
відповідно до закону Положення про
зміст, опис та порядок використання
символіки району, області; 15) прийняття
рішень щодо об'єднання в асоціації,
вступ до асоціацій та інших форм
добровільних об'єднань органів
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад, а також про
вихід із них; 16) затвердження програм
соціально-економічного та культурного
розвитку відповідно району, області,
цільових програм з інших питань,
заслуховування звітів про їх
виконання; 17) затвердження відповідно
районних, обласних бюджетів, внесення
змін до них, затвердження звітів про їх
виконання; 18) розподіл переданих з
державного бюджету коштів у вигляді
дотацій, субвенцій відповідно між
районними бюджетами, місцевими
бюджетами міст обласного значення, сіл,
селищ, міст районного значення; 19)
вирішення за дорученням відповідних
рад питань про продаж, передачу в
оренду, концесію або під заставу
об'єктів комунальної власності, які
забезпечують спільні потреби
територіальних громад і перебувають в
управлінні районних, обласних рад, а
також придбання таких об'єктів в
установленому законом порядку; 20)
вирішення в установленому законом
порядку питань щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад;
призначення і звільнення їх
керівників; 21) вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин; 22) вирішення відповідно до
закону питань про надання дозволу на
спеціальне використання природних
ресурсів відповідно районного,
обласного значення, а також про
скасування такого дозволу; 23)
встановлення правил користування
водозабірними спорудами, призначеними
для задоволення питних, побутових та
інших потреб населення, зон санітарної
охорони джерел водопостачання,
обмеження або заборони використання
підприємствами питної води у
промислових цілях; 24) прийняття рішень
про організацію територій і об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого
значення та інших територій, що
підлягають особливій охороні; внесення
пропозицій до відповідних державних
органів про оголошення природних та
інших об'єктів, що мають екологічну,
історичну, культурну або наукову
цінність, пам'ятками історії або
культури, які охороняються законом; 25)
прийняття за пропозицією відповідних
сільських, селищних, міських рад
рішень, пов'язаних зі створенням
спеціальних вільних та інших зон,
зміною у статусі цих зон, внесення до
відповідних органів пропозицій з цих
питань; 26) прийняття рішень з питань
адміністративно-територіального
устрою в межах і в порядку, визначених
законом; 27) прийняття рішень щодо
делегування місцевим державним
адміністраціям окремих повноважень
районних, обласних рад; 28)
заслуховування звітів голів місцевих
державних адміністрацій, їх
заступників, керівників структурних
підрозділів місцевих державних
адміністрацій про виконання програм
соціально-економічного та культурного
розвитку, бюджету, рішень ради із
зазначених питань, а також про
здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм радою
повноважень; 29) прийняття рішення про
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації; 30) прийняття
рішень про звернення до суду щодо
визнання незаконними актів місцевих
органів виконавчої влади, підприємств,
установ та організацій, які обмежують
права територіальних громад у сфері їх
спільних інтересів, а також
повноваження районних, обласних рад та
їх органів; 31) внесення до Кабінету
Міністрів України пропозицій щодо
голови відповідної місцевої державної
адміністрації; 32) надання згоди на
передачу об'єктів з державної
власності у спільну власність
територіальних громад сіл, селищ, міст
та прийняття рішень про передачу
об'єктів права спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
що перебувають в управлінні районних,
обласних рад, у державну власність, а
також щодо придбання об'єктів
державної власності; 35) затвердження
відповідно до закону Положення про
помічника-консультанта депутата ради
та опису посвідчення
помічника-консультанта депутата ради;
36) заслуховування інформації
прокурорів та керівників органів
внутрішніх справ про стан законності,
боротьби із злочинністю, охорони
громадського порядку та результати
діяльності на відповідній території; 37)
встановлення тарифів на
житлово-комунальні послуги, які
надаються підприємствами, що
перебувають у спільній власності
територіальних громад, представництво
інтересів яких здійснює відповідна
районна чи обласна рада, а також
суб'єктами господарювання, що
здійснюють управління (експлуатацію)
цілісними майновими комплексами таких
підприємств.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону
№280/97-ВР до питань, які вирішуються на
пленарних засіданнях відносяться
також прийняття у межах, що
визначаються законами, рішень з питань
боротьби зі стихійним лихом,
епідеміями, епізоотіями, які
передбачають за їх порушення
адміністративну відповідальність;
прийняття рішень про віднесення лісів
до категорії захисності, а також про
поділ лісів за розрядами такс у
випадках і порядку, передбачених
законом.

Жодним чинним в Україні
нормативно-правовим актом не
передбачено такі органи як Народна
Рада України, а також Народні ради
областей, міст, районів чи інші
територіальні органи Народної Ради
України. Окрім того, з наведених вище
законодавчих норм вбачається, що
органи місцевого самоврядування не
наділені повноваженнями на включення
до порядку денного та створення інших
не передбачених Конституцією та
законами України органів державної
влади чи інших представницьких органів
наділених владними повноваженнями.

Відповідно до ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада
приймає нормативно-правові та інші
акти у формі рішень лише у межах своїх
повноважень. Акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або Законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Згідно приписів ч. 9 та 14 ст. 46 Закону №
280/97-ВР рішення про скликання сесії ради
відповідно до частин четвертої, шостої
та восьмої цієї статті доводиться до
відома депутатів і населення не пізніш
як за 10 днів до сесії, а у виняткових
випадках - не пізніш як за день до сесії
із зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд ради.
Порядок проведення скликання чергової
та позачергової сесії ради,
призначення пленарних засідань ради,
підготовки і розгляду питань на
пленарних засіданнях, прийняття рішень
ради про затвердження порядку денного
сесії та з інших процедурних питань, а
також порядок роботи сесії
визначаються регламентом ради, з
урахуванням вимог Закону України "Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності". До прийняття регламенту
ради чергового скликання
застосовується регламент ради, що діяв
у попередньому скликанні.

Враховуючи встановлені по справі
обставини та законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що дії відповідача
щодо включення до порядку денного ХІХ
позачергової сесії VI скликання "Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України"
вчинено всупереч вимог Закону № 280/97-ВР.

Слід також зазначити, що
Розпорядженням №4-р від 21.01.2014р. на
розгляд сесії виносились виключно
питання про бюджет на 2014р. та про
розподіл вільного залишку коштів
загального та спеціального фонду.
Жодних доказів про те, що до порядку
денного з урахуванням приписів ч. 9 та 14
ст. 46 Закону № 280/97-ВР було включене
питання "Про визнання Народної Ради
України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України" сторонами надано не
було, а тому дії Садгірської районної у
м.Чернівцях ради є протиправними.

Суд вважає за необхідне також
зазначити, що в ході прийняття
вищевказаного рішення відповідачем
порушено положення ст.ст. 3, 4 та 15 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" щодо обов'язкового
попереднього оприлюднення проектів
рішень, що підлягають обговоренню на
сесії, за 20 робочих днів до дати їх
розгляду.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України
та ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З урахуванням вказаних вище норм
законодавства, а також визнання
позовних вимог відповідачем -
адміністративний позов слід
задовольнити повністю.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються. Тому судом
не вирішується питання про судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст. ст. 2, 70-72, 86, 94,
158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними дії
Садгірської у м.Чернівцях ради щодо
включення до порядку денного ХІХ
позачергової сесії VI скликання "Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України".

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова у повному обсязі складена 17
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Боднарюк О.В.

Судді
Лелюк О.П.

Анісімов О.В.