Справа № 826/19616/13-а
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2014 року 14:07 №
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Аблова Є.В.;
при секретарі судового засідання
представника позивача - Шиленко Б.Є.,
представника відповідача - Абель Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом виконавчого органу Київської
міської ради (Київська міська державна
адміністрація) до релігійної
організації «Мусульманська релігійна
громада «Аль-Іхлас» («Щирість») в
Оболонському районі м. Києва про
припинення юридичної особи,-
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
релігійної організації «Мусульманська
релігійна громада «Аль-Іхлас»
(«Щирість») в Оболонському районі м.
Києва, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що відповідачем порушуються
положення чинного законодавства,
зокрема Закону України «Про свободу
совісті та релігійні організації»,
шляхом розповсюдження ним творів, що
пропагують національну, релігійну
нетерпимість та дискримінацію,
закликають до насильства за ознаками
домінантності віровчення однієї
У позовній заяві позивач просить суд
припинити діяльність релігійної
організації «Мусульманської
релігійної громади «Аль-Іхлас»
(«Щирість») в Оболонському районі м.
Представник позивача та представник
відповідача у судовому засіданні
позовні вимоги підтримали повністю.
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача, суд дійшов
висновків про наступне.
У ході здійснення Службою безпеки
України заходів по боротьбі з проявами
міжнародного тероризму отримано дані
щодо ввезення та подальшого
розповсюдження на території держави
«Мусульманською релігійною громадою
«Аль-Іхлас» («Щирість») в Оболонському
районі м. Києва творів, що пропагують
національну, релігійну нетерпимість та
Зважаючи на наведене, Служба безпеки
України звернулась до голови Київської
міської державної адміністрації із
проханням розглянути питання щодо
припинення діяльності релігійної
організації в примусовому порядку.
Позивач, користуючись наданим чинним
законодавством правом, звернувся до
суду з даним позовом, при вирішенні
якого суд виходить з наступного.
03.03.2012 року Прокуратурою м. Одеси на
підставі матеріалів органів служби
безпеки порушено кримінальну справу за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст. 161 КК України за фактом
розповсюдження керівниками одеської
громадської організації «Прямий шлях»
брошури «Нарушение Единобожия».
04.05.2012 року постановою Одеського
окружного адміністративного суду
громадська організація «Прямий шлях»
за розпалювання релігійної ворожнечі
примусово розпущена.
Вироком Приморського районного суду м.
Одеси від 13.09.2012 року, що вступив в
законну силу 28.09.2012 року, керівників
громадської організації «Прямий шлях»
визнано винними у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 161 КК України, а також
злочинів, передбачених ст.ст. 263 та 300 КК
України.

Приморським районним судом м. Одеса
встановлено, що брошури «Нарушения
Единобожия» у кількості 800 примірників,
які розповсюджували керівники
організації «Прямий шлях», були
передані останнім релігійною громадою
«Аль Іхлас», що знаходиться в
Оболонському районі м. Києва.

Судом встановлено, що релігійна
організація «Мусульманська релігійна
громада «Аль-Іхлас» в Оболонському
районі м. Києва окрім брошур «Нарушение
Единобожия» ввезла на територію
України брошури «Отведение Сомнений»,
книги «Предел Желающего», «Ответы
мусульманских богословов на вызовы
современности», «Тяжкие последствия
актов самоубийства», загальною
кількістю 2712 примірників, які
отримувались відповідачем як
гуманітарна допомога, що
підтверджується копіями митних
документів, що містяться в матеріалах
справи.

Згідно досліджень фахівців
Національного університету «Юридична
академія України імені Ярослава
Мудрого» та Духовного управління
мусульман України ввезення та
розповсюдження на території України
даних видань суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до релігієзнавчих
висновків інформація, що міститься в
брошурі «Отведение сомнений» є такою,
що спрямована на розпалювання
релігійної ворожнечі та ненависті,
пропаганду дискримінації прав людини
за релігійною належністю, культу
насильства та жорстокості, не
відповідає вимогам чинного
законодавства, зокрема, положенням
Закону України «Про інформацію», «Про
видавничу справу», «Про захист
суспільної моралі».

Експертним висновком Духовного
управління мусульман України
встановлено, що книга М.Х. Аль Кахтані
«Предел желающего» пропагує ідеологію
ваххабізму та є підставою для
екстремістських переконань та
практики, допускаючи можливість
застосування насилля (включно до
вбивства) по відношенню до незгодних з
ідеологією ваххабітів.

Книги «Ответы мусульманских
богословов на вызовы современности» та
«Тяжкие последствия актов
самоубийства» видані кувейтською
організацією «Товариство відродження
ісламської спадщини», яка 11.01.2002 року
згідно резолюції Ради Безпеки ООН 1333
(2000) включена в перелік терористичних
організацій, пов'язаних з «Аль-Каїдою»
та рухом «Талібан» за участь у
фінансуванні, плануванні, сприянні
діяльності даним організаціям, а також
постачання, продаж чи передачу їм зброї
і пов'язаних із нею матеріальних
засобів.

Відповідно до п.8с Ради Безпеки ООН
Україна, в числі інших санкцій, повинна
вживати заходів по невідкладному
замороженню коштів та інших фінансових
активів, які отримуються чи
набуваються завдяки майну, яке
знаходиться під прямим чи непрямим
контролем «Товариства відродження»
ісламської спадщини», а також
забезпечити щоб ні ті, ні будь-які інші
фінансові ресурси не
використовувались на території
України в інтересах цієї організації.

Згідно статті 2 Закону України «Про
свободу совісті та релігійні
організації» (далі - Закон №987-ХІІ) в
Україні усі правовідносини, пов'язані
із свободою совісті і діяльністю
релігійних організацій, регулюються
законодавством України. Законодавство
України про свободу совісті та
релігійні організації складається з
цього Закону та інших законодавчих
актів України, виданих відповідно до
нього.

Частиною 2 статті 4 Закону №987-ХІІ
будь-яке пряме чи непряме обмеження
прав, встановлення прямих чи непрямих
переваг громадян залежно від їх
ставлення до релігії, так само як і
розпалювання пов'язаних з цим
ворожнечі й ненависті чи ображання
почуттів громадян, тягнуть за собою
відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 9 статті 5 №987-ХІІ
релігійна організація не повинна
втручатися у діяльність інших
релігійних організацій, в будь-якій
формі проповідувати ворожнечу,
нетерпимість до невіруючих і віруючих
інших віросповідань. Релігійна
організація зобов'язана додержувати
вимог чинного законодавства і
правопорядку.

Статтею 2 Закону України «Про захист
суспільної моралі» встановлено
заборону виробництва та
розповсюдження продукції, яка пропагує
війну, національну та релігійну
ворожнечу, зміну шляхом насильства
конституційного ладу або
територіальної цілісності України,
пропагує бузувірство, блюзнірство,
неповагу до національних і релігійних
святинь.

Згідно статті 28 Закону України «Про
видавничу справу» діяльність у
видавничій справі не може бути
використана для закликів, спрямованих
на ліквідацію незалежності України,
зміну конституційного ладу
насильницьким шляхом, порушення
суверенітету і територіальної
цілісності держави, підрив її безпеки,
незаконне захоплення державної влади,
пропаганду війни, насильства,
розпалювання міжетнічної, расової,
релігійної ворожнечі, вчинення
терористичних актів, посягання на
права і свободи людини, здоров'я
населення.

У видавничій справі забороняється,
зокрема, виготовляти чи
розповсюджувати видавничу продукцію,
що проповідує релігійні віровчення,
які загрожують життю, здоров'ю, моралі
громадян, порушують їх права і свободи
або закликають до порушення
громадського порядку.

Стаття 28 Закону України «Про
інформацію» встановлює
неприпустимість зловживання правом на
інформацію, тобто інформація не може
бути використана для закликів до
повалення конституційного ладу,
порушення територіальної цілісності
України, пропаганди війни, насильства,
жорстокості, розпалювання міжетнічної,
расової, релігійної ворожнечі,
вчинення терористичних актів,
посягання на права і свободи людини.

Матеріалами справи, зокрема копією
протоколу допиту голови релігійної
організації, підтверджується факт
розповсюдження брошур «Нарушения
Единобожия» релігійною організацією
«Мусульманська релігійна громада
«Аль-Іхлас» в Оболонському районі м.
Києва.

Згідно наданих ОСОБА_5 особистих
свідчень він оформлював вантаж
гуманітарної допомоги на адресу
Мусульманської релігійної громади
«Аль-Іхлас» в Оболонському районі м.
Києва та отримував брошуру «Нарушения
Единобожия», які в подальшому були
передані іншим мусульманським
релігійним, а також державним та
громадським організаціям.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку про порушення
відповідачем норм чинного
законодавства, що полягає у ввезенні та
поширенні на території України
інформації, спрямованої на розпалення
релігійної ворожнечі та ненависті,
пропаганду релігійної нетерпимості та
обмеження прав громадян за релігійною
належністю, пропаганду культу
насильства та жорстокості.

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» підставами для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є провадження нею
діяльності, що суперечить установчим
документам, або такої, що заборонена
законом.

Згідно статті 16 Закону №987-ХІІ
діяльність релігійної організації
може бути припинено у зв'язку з її
реорганізацією (поділом, злиттям,
приєднанням) або ліквідацією.

У разі порушення релігійною
організацією, що є юридичною особою,
положень цього Закону та інших
законодавчих актів України її
діяльність може бути припинено також
за рішенням суду.

Водночас, пунктом 5 статуту
мусульманської релігійної громади у
Оболонському районі м. Києва визначено,
що основними завданнями громади є
утворення та організація діяльності
духовних шкіл, підбір викладацького
складу, підготовка кадрів для
забезпечення діяльності громади,
підбір та запрошення духовних осіб
(шейхів, імамів) із закордону згідно з
чинним законодавством для релігійної
та освітньої діяльності, видання
газети та журналу на
релігійно-історичну тематику,
заснування та організація діяльності
теле-радіостудії, ведення
антиалкогольної компанії, з метою
забезпечення громадян мусульманського
віросповідання м. Києва
харчуванням-халяль, здійснювати
закупівлю сільськогосподарської
продукції у громадян та юридичних осіб,
організація благодійних обідів,
надання благодійної допомоги
неприбутковим організаціям, установам,
громадянам згідно Шаріату, надання
культових послуг, пропаганда здорового
способу життя, організація
спортивно-масових та
культурно-освітніх заходів,
будівництва мечетей та допоміжних
споруд для забезпечення статутної
діяльності громади, утворення
братерств, представництв згідно з
чинним законодавством (на території
України та закордоном).

Зважаючи на наведене, зокрема,
встановлені судом факти
розповсюдження відповідачем
інформації, зміст якої спрямований на
розпалення релігійної ворожнечі та
ненависті, заклики до насильства за
ознаками домінантності віровчення
однієї релігії над іншої, що суперечить
нормам чинного законодавства та
установчим документам, у суду наявні
підстави для постановлення рішення про
припинення діяльності релігійної
організації «Мусульманської
релігійної громади «Аль-Іхлас»
(«Щирість») в Оболонському районі м.
Києва.

Крім того, представник відповідача в
судовому засіданні просив суд
задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Враховуючи вищенаведені норми чинного
законодавства та наявні матеріали
справи, суд приходить до висновку щодо
обґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити діяльність релігійної
організації «Мусульманської
релігійної громади «Аль-Іхлас»
(«Щирість») в Оболонському районі м.
Києва.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
Є.В. Аблов