Справа № 2а-2021/08 (6а/489/36/13)
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/800/55863/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року у справі № 2а-2021/08 (6а/489/36/13) за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва про перерахунок
пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва звернулося в суд із заявою
про роз'яснення постанови Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 11
грудня 2008 року, якою визнані
неправомірними дії відповідача щодо
нездійснення перерахунку та виплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно
до ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни". Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
провести виплату ОСОБА_1
заборгованості по невиплаченій і
щомісячній соціальній допомозі згідно
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за 2007 рік в сумі 1 453
гри. 71 коп. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва зробити з 1 січня 2008
року перерахунок і підвищення пенсії
ОСОБА_1 відповідно до ст. 6 закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" та сплачувати у передбачених
законом розмірах. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Заява про роз'яснення обґрунтована тим,
що постанова Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 11 грудня 2008 року є
незрозумілою в частині її виконання, а
саме з огляду на наступне. Верховною
Радою України 14 червня 2011 року
прийнятий Закон України № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік", 4.1
п.7 якого Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" доповнені п. 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, та 6
липня 2011 року. Кабінетом Міністрів
України прийнята Постанова № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 року, відповідно до якої
зазначені розміри, у яких в подальшому
необхідно здійснювати виплати
зазначеній категорії громадян. У
зв'язку з наведеним є незрозумілим
кінцевий термін виконання вказаної
постанови.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 9 вересня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17 жовтня 2013 року, відмовлено у
задоволенні заяви про роз'яснення
постанови Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 грудня 2008 року.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та ухвалити нове судове
рішення, яким задовольнити заяву про
роз'яснення судового рішення,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судом норм
процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що відсутні підстави для
скасування судового рішення, а
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва звернулося в суд із заявою
про роз'яснення постанови Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 11
грудня 2008 року з підстав її
незрозумілості в частині кінцевого
терміну виконання.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
роз'яснення постанови Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 11
грудня 2008 року апеляційний суд виходив
з того, що зазначені управлінням
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва причини та
обставини не є підставою для
роз'яснення судового рішення в
розуміння ст.170 КАС України, оскільки
постанова Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 грудня 2008 року є
зрозумілою в частині її виконання і
роз'яснення не потребує.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до правил ч.1 ст.170 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення є незрозумілим суд,
який його ухвалив, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або державного
виконавця ухвалою роз'яснює своє
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Зі змісту заяви управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва щодо роз'яснення постанови
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 грудня 2008 року
вбачається, що заявник вважає
незрозумілим кінцевий термін
виконання рішення з огляду на зміни
законодавства які відбулись після
винесення рішення.

Разом з тим, вірним є висновок
апеляційного суду стосовно того, що
згідно положень ст. 170 КАС України,
роз'яснено може бути постанову або
ухвалу суду у разі, якщо без такого
роз'яснення її неможливо виконати,
оскільки високою є ймовірність
неясності резолютивної частини
рішення. Тому механізм визначений цією
статтею, не може використовуватись,
якщо хтось із осіб, які беруть участь у
справі, не розуміє, мотивації судового
рішення. У разі незгоди з мотивацією
судового рішення особи, які беруть
участь у справі, можуть оскаржити це
судове рішення, якщо таке право надане
КАС України.

Отже, постанова Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 11 грудня 2008 року є
зрозумілою та містить посилання на
норми закону, які регулюють спірні
правовідносини.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для роз'яснення
постанови Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 грудня 2008 року.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: