Справа № 2007/6а-41/11
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р.Справа № 2007/6а-41/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Великобурлуцькому районі
Харківської області на ухвалу
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 02.12.2011р. по
справі № 2007/6а-41/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Великобурлуцькому районі
Харківської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
25.05.2011 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Великобурлуцькому районі Харківської
області по невиконанню з 01.01.2011 року
приписів статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", яка
призвела до порушення права позивача
на отримання щомісячної надбавки до
пенсії з 01.01.2011 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Великобурлуцькому
районі Харківської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком згідно ст. 6 "Про соціальний
захист дітей війни", виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого на відповідні періоди
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та провести відповідні
виплати, починаючи з 01.01.2011 року.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.02.2012 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Великобурлуцькому районі Харківської
області залишено без задоволення.

Постанову Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 19.04.2012
року по справі 2а-2212/11/2007 в частині
задоволення позовних вимог залишено
без змін.

25.11.2011 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Великобурлуцькому
районі Харківської області було подано
заяву в якій відповідач просив суд
відстрочити виконання рішення
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 25.05.2011 року про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Великобурлуцькому
районі Харківської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком згідно ст. 6 "Про соціальний
захист дітей війни", виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
визначеного на відповідні періоди ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", та провести відповідні
виплати, починаючи з 01.01.2011 року до
вирішення питання внесення змін до
Державного бюджету України на 2012 рік.

Ухвалою Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 02.12.2011
року по справі залишено без
задоволення заяву відповідача.

Відповідач, не погодившись із вказаною
ухвалою суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 02.12.2011
року та прийняти нове рішення, яким
задовольнити заяву Управлінням
Пенсійного фонду України в
Великобурлуцькому районі Харківської
області про відстрочення виконання
рішення Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 25.05.2011
року по справі №2007/6а-41/11.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
відстрочення виконання постанови
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 17.05.2011 року по
справі 2007/2а-2066/11, суд першої інстанції
виходив з того, що відсутність у
боржника, який є державним органом,
додаткових джерел надходжень до
бюджету, призначень для взяття
зобов`язань на виконання судових
рішень щодо перерахунку недоплаченої
щорічної допомоги на оздоровлення, не є
підставою для застосування
відстрочення виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Колегія суддів зазначає, що постанова
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 25.05.2011 року по
справі 2212/11/2007, якою зобов`язано
здійснити перерахунок та провести
відповідні виплати ОСОБА_1, набрала
законної сили як така, що залишена без
змін ухвалою суду апеляційної
інстанції від 19.04.2012 року, та є
обов'язковою для виконання.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Таким чином, підставою для відстрочки є
наявність конкретних обставини, що
ускладнюють виконання судового
рішення або роблять його неможливим у
строк або спосіб, встановлений судом .

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності коштів на виконання
рішення суду, колегія суддів вважає
необґрунтованими з наступних підстав.

Статтею 22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

Відповідно до статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіттям з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

За приписами ч.1 та 2 ст. 8 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод (далі
-Конвенція), яка відповідно до частини 1
статті 9 Конституції України стала
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 19 Конвенції для
забезпечення дотримання
державами-учасницями Конвенції взятих
на себе зобов'язань за Конвенцією та
протоколами до неї створюється
Європейський суд з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному
гарантовано право на звернення до суду
з позовом стосовно його прав та
обов'язків цивільного характеру. У
справі "Горнсбі проти Греції"
Європейський суд з прав людини
зазначив, що виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватись як складова частина
судового розгляду. Здійснення права на
звернення до суду з позовом стосовно
його прав та обов'язків цивільного
характеру було б ілюзорним, якби
внутрішня правова система допускала,
щоб остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося б на
шкоду однієї зі сторін.

Європейський суд з прав людини в
рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі
"Комнацький проти України" визначився,
що держава повинна забезпечити
гарантії, передбачені Конвенцією, і що
протиріччя між органами місцевої влади
не повинні вплинути на права заявника,
гарантовані Конвенцією (від 04
листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція
про захист прав людини і
основоположних свобод").

Отже, відсутність коштів у боржника чи
у держави на виконання взятих на себе
зобов'язань не звільняє боржника від
виконання рішення суду, та не є
обставиною, яка ускладнює його
виконання.

Згідно з п. 1, п. 3 ст. 3 Бюджетного кодексу
України в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему, становить
один календарний рік, який починається
1 січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року. Особливими
обставинами, за яких Державний бюджет
України може бути прийнято на інший,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, бюджетний період, є: введення
воєнного стану; оголошення
надзвичайного стану в Україні.

Аналізуючи викладені норми, колегія
суддів дійшла висновку, що
відстрочення виконання зобов'язань
надається в межах бюджетного періоду,
який становить один бюджетний рік, крім
наявності особливих обставин.

Колегія суддів зауважує, що
Управлінням Пенсійного фонду України в
Великобурлуцькому районі Харківської
області ані до суду першої інстанції,
ані до суду апеляційної інстанції не
надано доказів про наявність обставин,
які є підставами відстрочення
виконання зобов'язань у розумінні п. 3
ст. 3 Бюджетного кодексу України та ст.263
КАС України. Таких обставин не
встановлено і судом апеляційної
інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріальної о та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Великобурлуцькому районі Харківської
області залишити без задоволення.

Ухвалу Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 02.12.2011р.
по справі № 2007/6а-41/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.