Справа № 806/6707/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"17" лютого 2014 р.
Справа № 806/6707/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод" (
Акціонерного товариства закритого
типу "Радомишльський машинобудівний
завод") на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"05" листопада 2013 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області до Акціонерного товариства
закритого типу "Радомишльський
машинобудівний завод" про стягнення
коштів на виплату і доставку пільгових
пенсій ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач - Управління
Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області (далі - УПФУ в Радомишльському
районі) звернувся до суду з позовом до
Акціонерного товариства закритого
типу "Радомишльський машинобудівний
завод" (далі - АТЗТ "Радомишльський
машинобудівний завод"), в якому просив
стягнути з відповідача заборгованість
по фактичних витратах на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з 01
квітня 2013 року по 25 червня 2013 року в
сумі 7362 грн. 15 коп.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду позов
задоволено - стягнуто з АТЗТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
на користь УПФУ в Радомишльському
районі 7362 грн. 15 коп. витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій за період
з 01 квітня 2013 року по 25 червня 2013 року.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій він просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволені позовних
вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції, приймаючи
рішення, не звернув уваги на те, що
розрахунки сум фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій на адресу
відповідача не надсилались та
позивачем не надано доказів про
отримання відповідачем цих
розрахунків. Крім того, зазначає
відповідач, суд ухвалив рішення про
стягнення суми заборгованості з
підприємства, яке виключено з ЄДРПОУ.

Перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідності до п.2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.
Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах.

Згідно з пп.6.8 п. 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до ПФУ,
затвердженої Постановою правління ПФУ
від 19.12.2003 року №21-1 (надалі -Інструкція),
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідний розрахунок фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пп. "а" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
загального розрахунку УПФ України в
Радомишльському районі Житомирської
області про заборгованість перед
Позивачем по відшкодуванню пенсій,
призначених на пільгових умовах бувшим
працівникам підприємства (ОСОБА_3 і
ОСОБА_4) за період з 01.04.2013р. по 25.06.2013р. в
сумі 7362,15 грн. був направлений
Відповідачу рекомендованим поштовим
повідомленням.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про наявність підстав
для стягнення з відповідача
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за період з квітня 2013
року по червень 2013 року включно в сумі
7362,15 грн. є передчасним з огляду на
наступне.

Згідно наведених законодавчих норм, на
відповідача покладається обов'язок
відшкодування управлінню Пенсійного
фонду фактичних витрат по виплаті і
доставці пільгових пенсій, призначених
на підставі п. п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
працівникам відповідача до набуття
права на пенсію за віком відповідно
Закону.

Відтак, оскільки позивач здійснює
виплату і доставку пільгових пенсій
бувшим працівникам відповідача, він
вправі порушувати питання про
відшкодування витрат в порядку,
визначеному законом.

Частиною 4 статті 70 КАС України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Згідно ст. 71 КАС України, сторони
повинні довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Колегія суддів вважає, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
обґрунтованості його позовних вимог, а
саме виникнення у відповідача
обов"язку сплатити фактичні витрати на
підставі розрахунків на час звернення
до суду з позовом, яке пов"язано із їх
отриманням, а також розміру цих витрат.

Долучені до справи розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту «а»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», не є належними доказами,
які містять інформацію щодо предмету
доказування, внаслідок їх не
скерування позивачу у встановленому
Інструкцією № 21-1 порядку, враховуючи,
що відповідач заперечує отримання
будь-якого з них.

При цьому суд апеляційної інстанції
виходить з того, що позовні вимоги про
стягнення суми фактичних витрат можуть
бути задоволені за умови не виконання
зобов"язання після спливу строку,
встановленого для його добровільного
виконання. З аналізу положень
Інструкції № 21-1 випливає, що обов"язок
підприємства здійснювати
відшкодування спірних витрат
безпосередньо пов"язаний із виконанням
органами Пенсійного фонду України
обов"язків з направлення підприємствам
до 20-го січня поточного року та
протягом 10 днів з новопризначених
пенсій відповідних розрахунків.

Натомість, жодного з доказів вручення
відповідачу розрахунків за
квітень-червень 2013 року позивачем не
надано.

Копія картки поштового повідомлення,
яка надане при зверненні до суду з
позовом, та її оригінал, досліджений в
процесі апеляційного розгляду справи,
підтверджують направлення 13.05.2013р.
поштової кореспонденції на адресу АТЗТ
"Радомишльський машинобудівний завод",
та її повернення поштовим відділенням
21 червня 2013 року відправнику з
відміткою " за закінченням терміну
зберігання ".

Доказів про відмову адресата отримати
дане поштове відправлення,
неможливість його вручення з інших
причин, Управлінням Пенсійного фонду
України в Радомишльському районі суду
не подано.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
наданий позивачем Розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини другої
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з 01.04.2013 року (а.с.9) не
відповідає встановлений типовій формі,
передбаченої Додатком 7 до пункту 6.4
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України

Щодо доводів апеляційної скарги про
наявність підстав для скасування
судового рішення у зв"язку з
неналежністю відповідача, колегія
суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов УПФУ в Радомишльському районі до
АТЗТ "Радомишльський машинобудівний
завод" було пред"явлено у вересні 2013
року, тоді коли найменування
підприємства було приведено у
відповідність із законом України "Про
акціонерні товариства " в липні 2012 року,
у зв"язку з чим відповідач подав 25.07.2012
року заяву про взяття на облік ПАТ
"Радомишльський машинобудівний завод"
платником єдиного внеску.

Враховуючи те, що відповідно до Закону
України "Про акціонерні товариства" N
514-VI при «переході» закритих/відкритих
акціонерних товариств у
приватні/публічні акціонерні
товариства їх правова основа -
«акціонерне товариство» не змінюється,
то приведення діяльності
закритих/відкритих акціонерних
товариств у відповідність до вимог
Закону N 514-VI проводиться через
процедуру державної реєстрації
внесення відповідних змін до статутів
акціонерних товариств, у тому числі
пов'язаних зі зміною найменування
юридичної особи, відповідно до вимог
статті 29 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Організаційно-правова форма
господарювання «акціонерне
товариство», визначена пунктом 3.2.1
Класифікації організаційно-правових
форм господарювання ДК 002:2004 Державного
класифікатору України, затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 28.05.2004 N 97, при
цьому залишається незмінною.

Тому заміна видів акціонерних
товариств «відкрите акціонерне
товариство» та «закрите акціонерне
товариство» на типи - «публічне
акціонерне товариство» та «приватне
акціонерне товариство» не є зміною
організаційно-правової форми
господарювання товариства.

Між тим, найменування товариства, по
суті, є засобом індивідуалізації у
цивільному обігу. Виходячи із ст. 23
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», юридична особа
повинна мати своє найменування, яке
містить інформацію про її
організаційно-правову форму та назву.

Це положення узгоджується з пунктом 1.1
«Вимог щодо написання найменування
юридичної особи або її відокремленого
підрозділу», затверджених наказом
Держкомпідприємництва від 09.06.2004 N 65 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29.06.2004 за N 792/9391 (далі -
Вимоги), відповідно до яких у
найменуванні юридичної особи
зазначаються її організаційно-правова
форма (крім органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
органів влади АР Крим) та назва.

Таким чином, оскільки позовна заява
УПФУ в Радомишльському районі містила
неправильне найменування відповідача,
відповідно до п.1 ст. 108 КАС України її
належало залишити без руху.

У випадку, коли невідповідність
позовної заяви вимогам ст.106 КАС
України встановлена вже після
відкриття провадження у справі,
виконання вимог ст.108 КАС і на даній
стадії залишається обов"язковим, а
невиконання ухвали суду про усунення
недоліків є підставою для залишення
позову без розгляду на підставі п.7 ч.1
ст.155 КАС України.

Постановлення судового рішення про
відшкодування витрат з відповідача
-юридичної особи, який змінив
найменування, про що внесені
відповідні зміни до ЄДРПОУ, є
процесуальним порушенням.

Допущена помилка в застосуванні норм
права може бути виправлена судом вищої
інстанції в порядку, визначеному
Кодексом адміністративного
судочинства України.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що обставини, які мають
значення для справи і які суд першої
інстанції вважав встановленими, є
недоведеними, висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи та є підставою для
скасування судового рішення та
прийняття нової постанови.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
задовольнити, постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"05" листопада 2013 р. скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у позові
Управлінню Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області до Акціонерного товариства
закритого типу "Радомишльський
машинобудівний завод " ( Публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод")
про стягнення витрат на доставку і
виплату пільгових пенсій в сумі 7362,15
грн. відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "18" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області вул.М.Житомирська,
8,м.Радомишль,Житомирська область,12201

3- відповідачу/відповідачам:
Акціонерне товариство закритого типу
"Радомишльський машинобудівний завод"
вул.Руднянська,29,м.Радомишль,Житомирсь
ка область,12200