Справа № 801/76/14
Суддя: Євдокімова О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року (15:11) Справа №801/76/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді: Євдокімової О.О., при
секретарі судового засідання
Шукаковій М.Е., розглянувши за участю
представника відповідача Лук'янець
О.Ю., довіреність № 3/10.25 від 18.07.2013 року,
паспорт серії НОМЕР_2 у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Сімферопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в АР
Крим

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення

Обставини справи: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Сімферопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим (далі
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.12.2013 №
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій за порушення п.12
ст.3 Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме
незабезпечення ведення у порядку,
встановленому діючим законодавствам,
облік товарів за місцем їх реалізації.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 19.11.2013 посадовими особами
відповідача проведено фактичну
перевірку господарської одиниці
«Алкоголь і табак», де здійснює
діяльність позивач, за результатами
якої складено Акт, висновки якого як
вказує позивач, в частині
незабезпечення позивачем ведення у
порядку, встановленому діючим
законодавствам обліку товарів за
місцем їх реалізації, є безпідставними
та необґрунтованими. Позивач зазначає,
що ним ведеться належний облік товару,
у зв'язку з чим оскаржуване податкове
повідомлення - рішення, в частині
застосування штрафних (фінансових)
санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" підлягає визнанню
протиправним та скасуванню. Разом з
тим, позивач зауважує, що відсутність
первинних документів, що фіксують
факти здійснення господарських
операцій у місці реалізації товару не
свідчать про не ведення обліку
товарних запасів відповідного до вимог
чинного законодавства.

Позивач у судове засідання, яке
відбулося 12.02.2014 року не з'явився, надав
до канцелярії суду клопотання про
розгляд справи без участі свого
представника, під час розгляду справи
позов підтримав в повному обсязі з
підстав викладених в ньому, окремо
зауважив, що відсутність первинних
документів у місці реалізації товару
не свідчить про не належний облік
товару.

Представник відповідача, у судовому
засіданні яке відбулося 12.02.2014 року,
проти позову заперечував, в
обґрунтування своєї позиції надав
заперечення на позов, окремо зауважив,
що податкове повідомлення-рішення
прийнято за порушення позивачем вимог
законодавства про реєстратори
розрахункових операцій.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2013 року посадовими особами
відповідача проведена фактична
перевірка господарської одиниці
магазину , що розташований за адресою:
Кіровський р-он, смт. Старий Крим, вул.
Леніна, 13, суб'єкта господарської
діяльності ФОП ОСОБА_2, за результатами
якої складено Акт фактичної перевірки
від 19.11.2013 року (далі Акт перевірки).

Зазначеною перевіркою встановлені
порушення позивачем, зокрема п. 12 ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", а саме як
зазначено в акті перевірки не ведення
у порядку встановленому
законодавством обліку товарних
запасів за місцем реалізації,
перевірка наданих накладних, податкові
накладні на суму 1564,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем 06.12.2013 було прийнято
податкове повідомлення-рішення: №
, яким до позивача застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
3165,70 грн.

Згідно розрахунку штрафних санкцій по
акту фактичної перевірки позивача,
бланк Акту № 000551 від 19.11.2013 року, до
позивача за порушення п.12 ст.3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а саме за порушення ведення
обліку товарних запасів на складах
та/або за місцем їх реалізації
застосовано штраф передбачений ст. 20
зазначеного Закону в розмірі подвійної
вартості не облікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, у
розмірі 1564*2=3128 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
наступних висновків.

Ст.19 Конституції України визначає, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України (далі ПК України).

В главі 8 ПК України визначені види
перевірок контролюючих оганів,
порядок їх проведення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3. п. 75.1 ст.75 ПК
України фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1. ст. 80 ПК України
фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 6 липня 1995 року N 265/95-ВР (далі
Закон № 265).

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265
суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Отже позивач не позбавлений права
зберігати всі відповідні документи,
тобто вести облік товарних запасів, що
підтверджують оприбуткування товарів
не лише за місцем реалізації.

Згідно ст. 6 Закону № 265 облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

З аналізу зазначеного вище вбачається,
що облік товарних запасів є суто
бухгалтерською категорією, тому
порядок ведення обліку товарних
запасів здійснюється на підставі норм
законодавства, що регулюють порядок
ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 20 Закону № 265 до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості не
облікованих товарів, які не обліковані
за місцем реалізації та зберігання, за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначені Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні".

Згідно зі ст.1 Закону "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Частиною 2 ст. 3 вказаного Закону
передбачено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 9 Закону "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з ч. 3 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" інформація, що
міститься у прийнятих до обліку
первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо.

З наданих запереченнях представником
відповідача слідує, що податковий
орган зробив висновок про порушення
позивачем п. 12 ст. 3 Закону № 265 у зв'язку
з не наданням під час перевірки
первинних документів на товарні
запаси, що знаходилися на місце
здійснення господарської діяльності.

У листі Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємництва № 16277 від 29.12.2009 р.
зазначено, що до документів, які є
підставою для оприбуткування товару,
як правило, належать накладні та
товарно-транспортні накладні. Такі
документи є підставою для внесення
записів до облікових бухгалтерських
реєстрів. Відсутність відповідних
первинних документів, які
підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку.

Судом встановлено та підтверджено
наявними в матеріалах справи копіями
видаткових накладних, що облік товарів,
які перебували у магазині,
здійснювався на підставі належним
чином оформлених видаткових
накладних. Крім цього, під час розгляду
справи встановлено, що позивач веде
книгу обліку доходів і витрат, яка
заповнена відповідним чином.

Більш того, відсутність первинних
документів у місці реалізації товару
не свідчать про не ведення позивачем
обліку товарних запасів відповідно до
вимог чинного законодавства, оскільки
відповідно змісту ч. 7 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
визначено обов'язок підприємства
забезпечувати належне зберігання
первинних документів і регістрів
бухгалтерського обліку протягом
встановленого строку.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що податковим органом було
безпідставно кваліфіковано
відсутність облікових документів у
місці фактичної реалізації товарів, як
порушення позивачем вимог п. 12 ст. 3
Закону № 265.

Оскільки судом встановлено,
відсутність порушення з боку позивача
вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265, у зв'язку з
чим, у відповідача були відсутні
правові підстави для прийняття
податкового повідомлення-рішення від
06.12.2013 № в частині застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" у сумі 3128,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 3 зазначеної статті
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 06.12.2013 №
в частині застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення п.12 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" у сумі 3128,00 грн. не може бути
визнано таким, що прийнято на підставі,
у межах повноважень та у спосіб
визначений чинним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
надані сторонами докази у їх
сукупності в порядку статей 69, 70, 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
не суперечать вимогам чинного
законодавства та підтверджені
матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошені в судовому
засіданні 12.02.2014 року.

У повному обсязі постанову складено та
підписано 17.02.2014 року.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 69-71, 160-163, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Сімферопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим від
06.12.2013 № в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій у сумі
3128,00 грн.

3.Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 витрати зі сплати судового
збору у сумі 172,05 грн. (сто сімдесят дві
гривні п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя підпис Євдокімова
О.О.