Справа № 815/290/14
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/290/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Катаєвої
Е.В.,

секретаря Швеця
В.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Суворівському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.12.2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП
ОСОБА_1) до Державної податкової
інспекції у Суворівському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (далі ДПІ), в якому
позивач просить визнати протиправними
та скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 10.12.2013 року про застосування
штрафних санкцій у розмірі 2140,00 грн. за
порушення пп.2.6 п.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою Правління
національного банку України від 15.12.2004
року №637 (далі Положення №637).

Позивач зазначив, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним, оскільки прийняте не у
порядку та не у спосіб, що передбачені
вимогами чинного законодавства,
безпідставно та упереджено. При цьому
висновки акту перевірки є такими, що
суперечать наявним у неї документам та
не узгоджуються з вимогами чинного
законодавства, у тому числі положенням
ст.ст.936, 942, 1000, 1002 ЦК України щодо
договорів зберігання та доручення.

В акті перевірки зазначено, що
нібито в ході перевірки встановлено, що
готівкові кошти, що надійшли від
продажу товарів у сумі 428,00грн. за 19.11.2013
року не оприбутковані в книзі обліку
доходів в день їх фактичного
надходження, чим допущено порушення п.
2.6 ст. 2 Положення №637.

Такий висновок перевіряючих
суперечить документам ФОП ОСОБА_1, які
надавались для перевірки, а саме
договір доручення від 01.01.2013 року,
укладений ФОП ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2,
згідно якого довіритель доручає
повіреному здійснювати певні юридичні
дії.

Виходячи з поняття договору
доручення, визначеного ст.1000 ЦК
України, та оскільки відповідно до
ст.1002 ЦК України повірений має право на
плату за виконання свого обов'язку за
договором доручення, якщо інше не
встановлено договором або законом, є
очевидним, що за договором доручення,
право власності на товарно-матеріальні
цінності та грошові кошти до
повіреного не переходять.

Враховуючи, що відповідно до п. 292.4.
cт. 292 ПК України - у разі надання послуг,
виконання робіт за договорами
доручення, транспортного
експедирування або за агентськими
договорами доходом є сума отриманої
винагороди повіреного (агента), вона не
повинна була відображати суми, які нею
отримати на виконання зазначених
договорів, у Книзі обліку доходів
платника єдиного податку.

Представник позивача у судовому
засіданні, посилаючись на обставині
викладені в позові, підтримав позовні
вимоги в повному обсязі. ФОП ОСОБА_1, яка
відноситься до другої групи платників
єдиного податку, не продавала товари, а
тому не повинна була відображати
отримані кошті за футболки в книзі
доході, які є для неї транзитними
коштами, отриманими нею для довірителя.
В книзі доходів відображається лише
дохід ФОП ОСОБА_1 щомісячний після
підписання акту виконаних робіт.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, наполягала, що
оспорюване рішення є законними та
обґрунтованими, винесене у
відповідності до вимог чинного
законодавства. Представник
відповідача зазначила, що в чеках при
продажу товару покупцям зазначена ім'я
ФОП ОСОБА_1, тому вона повинна була
відображати всі кошті, отримані нею у
свій дохід, а у разі подальшої передачі
коштів по договору поручення визначати
витрати, а в доході зазначити
винагороду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та проаналізувавши,
надані ними докази у їх сукупності,
судом встановлено, що позивач ФОП
ОСОБА_1 зареєстрована 09.01.2013 року, дата
запису в ЄДРЮОтаФОП 09.01.2013 року,
№0103912 (а.с.20-21).

З 20.11.2013 року по 29.11.2013 року посадовими
особами Головного управління
Міндоходів в Одеській області була
здійснена фактична перевірка позивача,
яка здійснює господарську діяльність в
крамниці «Мегаспорт», що розташована
за адресою Одеська обл.,
Комінтернівський р-н, с. Фонтанка, ТЦ
«Рівьєра», за результатами якої
складений акт про результати фактичної
перевірки (а.с.38-41).

Згідно висновку акту перевіркою
встановлено порушення позивачем п. 2.6
ст. 2 Положення №637.

На підставі акту про результати
фактичної перевірки ДПІ 10.12.2013 року
прийняло податкове
повідомлення-рішення № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 2140,00гривень (а.с.6).

В Акті зазначено, що 19.11.2013 року була
здійснена контрольно-розрахункова
операція за готівку, а саме дві
футболки на суму 199,00 грн. та 229,00 грн.
Розрахункова операція здійснена з
видачею квитанцій, роздрукованих за
допомогою комп'ютерної системи, в яких
зазначено не реалізація кінцевому
покупцю, а «прийняття залогової
вартості» через ОСОБА_1. В зазначених
квитанціях відсутні назва суб'єкта
господарювання, код ЄДРПОУ. Квитанція,
яка видана кінцевому покупцю не
відповідає вимогам Положення про форму
та зміст розрахункових документів,
затверджених наказом ДПА України від
01.12.2000 року №619. В ході перевірки
встановлено, що готівкові кошти у сумі
428,00гривень за 19.11.2014 року не
оприбутковані в книзі обліку доходів в
день їх фактичного надходження (а.с.40).

Штрафна (фінансова) санкція
застосована відповідачем до позивача
відповідно до п.1 абз.3 ст.1 Указу
Президента України №436/95 від 12.06.1995 року
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» (далі Указ Президента №436/95),
який передбачає за за неоприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки
застосування штрафу у п'ятикратному
розмірі неоприбуткованої суми.

Пунктом 2.6 Положення №637
визначено, що уся готівка, що надходить
до кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Згідно акту перевірки ФОП ОСОБА_1 є
платником єдиного податку відповідно
до свідоцтва про сплату єдиного
податку серії Б823782 від 06.02.2013 року,
виданого ДПІ у Суворовському районі
міста Одеси.

Статтею 291 ПК України визначено, що
правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюється главою 1
розділу ХІV ПК України. Спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на шість груп платників
єдиного податку.

До першої групи відносяться -
фізичні особи - підприємці, які не
використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень;

До другої групи відносяться -
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: - не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; - обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

До третьої групи відносяться -
фізичні особи - підприємці, які
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень.

Обсяг доходу платника єдиного
податку визначається відповідно до
ст.292 ПК України, якою встановлено, що
доходом платника єдиного податку є для
фізичної особи - підприємця - дохід,
отриманий протягом податкового
(звітного) періоду в грошовій формі
(готівковій та/або безготівковій);
матеріальній або нематеріальній формі,
визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При
цьому до доходу не включаються
отримані такою фізичною особою пасивні
доходи у вигляді процентів, дивідендів,
роялті, страхові виплати і
відшкодування, а також доходи, отримані
від продажу рухомого та нерухомого
майна, яке належить на праві власності
фізичній особі та використовується в
її господарській діяльності;

Згідно з п. 292.3 ст.292 ПК України до
суми доходу платника єдиного податку
включається вартість безоплатно
отриманих протягом звітного періоду
товарів (робіт, послуг). Безоплатно
отриманими вважаються товари (роботи,
послуги), надані платнику єдиного
податку згідно з письмовими договорами
дарування та іншими письмовими
договорами, укладеними згідно із
законодавством, за якими не
передбачено грошової або іншої
компенсації вартості таких товарів
(робіт, послуг) чи їх повернення, а також
товари, передані платнику єдиного
податку на відповідальне зберігання і
використані таким платником єдиного
податку.

Відповідно до підпункту 296.1 статті
296 Кодексу платники єдиного податку,
які обрали I, II та III групу, ведуть облік
у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1
- 296.1.3 статті 296 Кодексу шляхом
щоденного відображення отриманих
доходів за підсумками робочого дня у
книзі обліку доходів. Форма книги
обліку доходів (для платників податку
першої і другої груп та платників
єдиного податку третьої групи, які не є
платниками ПДВ) та форми книги обліку
доходів та витрат платників єдиного
податку третьої групи, які є платниками
ПДВ, а також порядок їх ведення
затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 15.12.2011 р. N 1637 "Про
затвердження форм книги обліку доходів
і книги обліку доходів і витрат та
порядок їх ведення" (далі - Порядок N 1637),
який зареєстрований в Міністерстві
юстиції України від 27.12.2011 р. за N 1534/20272.

Згідно п.4 Порядку N 1637 у книзі
відображається фактично отримана сума
доходу від провадження діяльності із
сумарним підсумком за місяць, квартал,
рік. У разі необхідності реєстрації
нової Книги протягом податкового
(звітного) періоду записи в ній
продовжуються наростаючим підсумком, а
попередня Книга залишається у платника
податку.

Пунктом 5 визначено, що записи у
Книзі виконуються за підсумками
робочого дня, протягом якого отримано
дохід, зокрема кошти, що надійшли на
поточний рахунок платника податку
та/або отримано готівкою, сума
заборгованості, за якою минув строк
позовної давності, фактично безоплатно
отримано товари (роботи, послуги).
Пунктом 6 визначено у якому порядку
заповнюються відомості у графи Книги.

Згідно з пп. 296.10 ст.296 ПК України
визначено, що платники єдиного податку
першої - третьої груп не застосовують
реєстратори розрахункових операцій.

Постановою Кабінету Міністрів
України №833 від 15.06.2006 року затверджені
Порядок здійснення торговельної
діяльності та правила торгового
обслуговування на ринку споживчих
товарів, які згідно п.1 визначають
загальні умови провадження
торговельної діяльності суб'єктами
оптової торгівлі, роздрібної торгівлі,
закладами ресторанного господарства,
основні вимоги до торговельної мережі,
мережі закладів ресторанного
господарства і торговельного
обслуговування споживачів (покупців),
які придбавають товари у підприємств,
установ та організацій незалежно від
організаційно-правової форми і форми
власності, фізичних осіб - підприємців
та іноземних юридичних осіб, що
провадять підприємницьку діяльність
на території України (далі - суб'єкти
господарювання).

Пунктом 22 Правил встановлено, що
розрахунки за продані товари та надані
послуги можуть здійснюватися готівкою
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо)
відповідно до законодавства. Разом з
товаром споживачеві в обов'язковому
порядку видається розрахунковий
документ установленої форми на повну
суму проведеної операції, який
засвідчує факт купівлі товару та/або
надання послуги.

З урахуванням вищезазначених
положень законодавства, дослідивши
надані сторонами докази, суд дійшов до
висновку, що ФОП ОСОБА_1, видавши
кінцевому споживачу - покупцю футболок
за отримані від нього кошти
розрахункові квитанції, в яких
зазначила, що через нею (ОСОБА_1)
отримана залогова вартість товару
Експозиційної точки споживчої мережі
Мегаспорт (а.с.37), фактично здійснила
продаж зазначеного товару цим
покупцям, але при цьому в порушення п. 2.6
ст. 2 Положення №637, п.4 Порядку N 1637 щодо
відображення своєї діяльності за
підсумками робочого дня ФОП ОСОБА_1, яка
є платником єдиного податку, не
відобразила зазначену операцію, яка
була нею здійснена 19.11.2013 року (а.с.33).

Посилання представника позивача на
те, що ФОП ОСОБА_1 не продавала товар, а
здійснила його передачу кінцевому
споживачу на підставі договору
доручення з ФОП ОСОБА_2 є неспроможним,
оскільки правовідносини, які виникли
між сторонами на підставі договору,
визначаються не за його назвою, а за
його змістом.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя.

Проте зміст договору доручення з
ФОП ОСОБА_2 від 01.01.2013 року (с посиланням
також на договір доручення без номера
та дати з ГО «Спілка споживачів
«Мегаспорт») не відповідає вимогам
договору доручення, оскільки
відповідно до нього довіритель ФОП
ОСОБА_2 визначає свій статус як
уповноважений представник кінцевого
споживача, при цьому кінцевого
споживача в загалі, а не конкретної
особи. ФОП ОСОБА_2 доручає позивачу як
уповноважений представник кінцевого
споживача організувати всі роботи і
операції, що пов'язані з передачею
кінцевому споживачу продукції.
Повірений у відносинах з третіми
особами набуває статус уповноваженого
представника кінцевого споживача.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника.

З урахуванням того, що футболки
придбані 19.11.2013 року фізичними особами
для себе, тобто вони і є кінцевими
споживачами. В той же час позивач ФОП
ОСОБА_1 згідно договору доручення є їх -
цих фізичних осіб уповноваженим
представником. Проте жодним чином ці
фізичні особи не уповноважували ФОП
ОСОБА_1, як і ФОП ОСОБА_2, бути їх
представниками як кінцевих споживачів.

Крім того, суд також вважає
неспроможним посилання представника
позивача, що кошти отримані за футболки
є залоговими коштами, про що зазначено
і в наданих покупцям квитанціях,
оскільки застава - це спосіб
забезпечення виконання зобов'язань, та
предметом застави може бути майно, що
може бути відчужено і на яке може бути
звернене стягнення.

Таким чином, суд вважає, що ФОП
ОСОБА_1, яка як платник єдиного податку,
має право здійснювати як продаж товару
так і здійснювати діяльність
посередника у торгівлі товарами
широкого асортименту, фактично
здійснила продаж товару Експозиційної
точки споживчої мережі Мегаспорт, що
відповідає поняттю купівлі-продажу
згідно з ст.655 ЦК України, пп.14.1.202 п.14.1
ст.14 ПК України, та відповідно до вимог
п. 2.6 ст. 2 Положення №637, п.4 Порядку N 1637
зобов'язана була відобразити
зазначену господарську операцію в
Книзі доходів за підсумками робочого
дня.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів суд прийшов до
висновку, що позивач не довів суду ті
обставини, якими обґрунтовував позовні
вимоги і вони задоволенню не
підлягають.

Крім того, відповідно до Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги. Враховуючи,
що позивачем при поданні позову
сплачено 10 відсотків розміру ставки
судового збору, та тієї обставини, що
суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, необхідно стягнути з позивача
судовий збір у сумі 1547,90 гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Суворівському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.12.2013 року про застосування
штрафних санкцій у розмірі 2140,00 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 у дохід Державного бюджету
судовий збір у сумі 1547,90 гривень.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови у порядку ст.160,167,185-187
КАС України.

Суддя
Катаєва Е.В.

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Суворівському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10.12.2013 року про застосування
штрафних санкцій у розмірі 2140,00 грн.

21 лютого 2014 року.