Справа № 2506/10016/2012
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Супрун О.П.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 08.01.2013 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати дії УПФ України в м. Чернігові в
частині відмови перерахунку пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, передбаченому ч. 1
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними;
зобов'язати УПФ України в м. Чернігові
провести перерахунок та призначити
пенсію по інвалідності із заробітку,
одержаного в зоні відчуження,
передбаченого ч. 1 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
затвердженого постановою КМ України
23.11.2011 № 1210 Порядком обчислення пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з 01.01.2012.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 08.01.2013 позовні вимоги в
частині оскарження дій відповідача за
період з 01.01.2012 по 01.12.2012 залишено без
розгляду.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 08.01.2013 позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
оскаржувану постанову скасувати як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, перебуває на
обліку в УПФ України в м. Чернігові та
отримує з 01.01.2012 пенсію по II групі
інвалідності внаслідок захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до
ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії з
урахуванням заробітної плати за роботу
в зоні відчуження (а.с. 5). На
підтвердження цього позивач надав
відповідачу довідку № 2 від 04.01.2012,
видану за місцем його роботи, (а.с. 6).

Листом від 09.08.2012 УПФ України в м.
Чернігові фактично відмовило позивачу
в перерахунку пенсії з тієї підстави,
що вказані у довідці дані про заробіток
позивача не підтверджуються
первинними документами.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що УПФ України в м.
Чернігові протиправно відмовило
позивачу у здійсненні перерахунок та
виплати державної та додаткової
пенсії, оскільки у пенсійній справі
знаходилась довідка, про заробітну
плату за роботу в зоні відчуження,
відповідно до якої обчислюється
пенсія.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що УПФ
України в м. Чернігові відмовляючи у
перерахунку та виплаті пенсії діяло на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» обчислення
середньомісячного заробітку
провадиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від
23.11.2011, що набрала чинності 01.01.2012
Пенсійний фонд України забезпечує
здійснення перерахунку пенсій,
призначених особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до набрання чинності цією постановою,
за матеріалами пенсійних справ.

Механізм обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено Порядком обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.п. 1, 2 вказаного Порядку
пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків;
заробітна плата для обчислення пенсій
враховується за будь-які 12 місяців
підряд такої роботи.

Підпунктом 4 п. 3 Порядку встановлено, що
у разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження: менше календарного місяця
у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія
може обчислюватися виходячи із
заробітної плати, одержаної за роботу у
зоні відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Таким чином, призначення пенсії та її
розмір ставляться в залежність від
заробітку, фактично отриманого
працівником у період його роботи в зоні
відчуження.

Аналогічна правова позиція висловлена
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 13.10.2011 у справі № К-3151/08.

Колегія суддів звертає увагу, що у
пенсійній справі знаходилась довідка,
про заробітну плату за роботу в зоні
відчуження, видана ПАТ «Чернігівський
річковий порт» за період з 28.04.1986 по
28.04.1986, де зазначено фактично отриманий
заробіток позивача у період його
роботи в зоні відчуження,а тому
відповідачем протиправно
нараховується та виплачується
державна та додаткова пенсія без
врахування показників даної довідки.

Посилання апелянта на відсутність в
матеріалах пенсійної справи первинних
документів, згідно з якими проведено
оплату праці в зоні відчуження є
безпідставними, оскільки в листі
Мінпраці України № 09-3013 від 05.09.1996
роз'яснено, що при умові нарахування
відрядженим працівникам підвищеної
оплати праці за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках за фактично
відпрацьований час призначення пенсії
провадиться без вимог щодо
підтвердження документами первинного
бухгалтерського обліку кількості
відпрацьованих годин.

Також, колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта на те, що позивачем
не дотримано порядку звернення за
перерахунком пенсії, оскільки як
вбачається з заяви позивача від 26.06.2012,
він звернувся за перерахунком пенсії
на підставі п/п 4 п. 3 та п. 9 Порядку
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №
1210, що випливає і зі змісту відповіді
відповідача від 09.08.2012 № 11 І8/10/К-7. До
того ж, в даній відповіді відповідач
жодного разу не послався на порушення
позивачем порядку звернення за
перерахунком пенсії, а фактично
відмовив у такому перерахунку.

Крім того, доводи апелянта про те, що
застосуванню підлягає п. 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №
1210 є необґрунтованими з огляду на те, що
дана норма поширюється на призваних на
військові збори військовозобов'язаних,
які брали участь в ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990
роках та не стосується позивача

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
- залишити без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 08.01.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.