Справа № 210/7387/13-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 210/7387/13-а
Провадження №2-а/210/36/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

при секретарі: Ромашевському В.Є..

за участю представників сторін: не
з»явилися,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною і скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду із
вищевказаним адміністративним
позовом. В обґрунтування позову
зазначав, що на нього, як на виконуючого
обов'язки генерального директора ТДВ
«Криворізький завод «Універсал»
постановою головного державного
інспектора праці ТДІзПП у
Дніпропетровській області 25.09.2013року
за № 04-05-97/229-32 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1360,00грн. за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.. 188-6 КУпАП за
невиконання припису Інспекції №
04-05-97/232-168 від 06.08.2013р. Вважаючи, що
постанову по справі про
адміністративне правопорушення №
04-05-97/229-32 про накладення штрафу
відповідно до статті 188-6 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення від 25.09.2013 року не можна
визнати такою, що відповідає вимогам
закону, просив суд визнати її
протиправною та скасувати.

У судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином. Від
Відповідача у справі надійшла заява
про розгляд справи в письмову
провадженні (а.с. 91).

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України
суд вважає за можливе вирішити справу
на підставі наявних у ній доказів, у
відсутність сторін, в порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, наданих у
судових засіданнях, приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, представник позивача адвокат
ОСОБА_2 під час судового розгляду
підтримувала в у повному обсязі доводи
викладені у позові, просив суд їх
задовольнити. Крім того, зазначала, що
ОСОБА_1 докладав усіх зусиль для
погашення заборгованості по
заробітній платі перед ОСОБА_3, а при
прийняті оскаржуваної постанови
інспекція з праці не врахувала що
Дзержинським районним судом м. Кривого
Рогу постановою від 04.09.2013року
провадження по справі відносно ОСОБА_1
в скоєні правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 41 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч.
1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу
правопорушення; а також ту обставину,
що на момент розгляду матеріалів щодо
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності у
Дзержинському районному суді м.
Кривого Рогу відкрито провадження у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ТДВ «Криворізький завод «Універсал»,
який вирішено шляхом затвердження
мирової угоди. Крім того, адвокат
зазначила, що при винесенні
оскаржуваної постанови, суб'єкт
владних повноважень - Відповідач у
справі, - перевищив повноваження,
оскільки до ст.. 188-6 КУпАП на час
винесення спірної постанови внесено
зміни, що не враховано при притягненні
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності.

Представник Відповідача - Єрьоменко
Г.С. під час розгляду справи проти
позову заперечувала. Зазначала, що
оскаржувана постанова винесена у
зв'язку з невиконанням законного
припису, виданого раніше, а про те, що в
провадженні суду перебуває на розгляді
позов ОСОБА_3 про стягнення
невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1
не повідомляв. Оскаржувана постанова
винесена в порядку, передбаченому
КУпАП, порушень закону при її винесені
не має. Також до суду надані
заперечення, які залучені до
матеріалів справи (а.с.92-95).

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову
про накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржено у
районний суд у порядку, визначеному КАС
України, з особливостями,
встановленими цим кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що постановою
головного державного інспектора праці
ТДІзПП у Дніпропетровській області
Єрьомінко Г.С. 25.09.2013року за № 04-05-97/229-32
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 1360,00грн. за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 188-6
КУпАП (а.с. 5).

Підставою для притягнення до
адміністративної відповідальності, як
зазначено в постанові, є: 1) не виконання
припису Інспекції № 04-05-97/232-168 від
06.08.2013р., оскільки не виплачена
заборгованість по заробітній платі
ОСОБА_3 у сумі 28218,75грн. (станом на
06.08.2013р.); не виплачено ОСОБА_3 грошову
компенсацію за 42 календарних дні
невикористаної щорічної відпустки; не
проведено ОСОБА_3 виплату середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку (а.с. 5).

Таким чином, як вказано в оскаржуваній
постанові, порушення вимог ч. 5 ст. 97
КЗпП України, ч. 3 ст. 15 ст. Закону
України «Про оплату праці», ст. 83 КЗпП
України; ч. 1 ст. 117 КЗпП України, не
усунені, припис не виконано.

Зазначена постанова перевірялась
судом на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом та інше. Орган (посадова особа)
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи (ст.280
КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне
правопорушення у відповідності до ст.
251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки, відеозапису
чи засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Реалізуючи свої повноваження, суб'єкти
владних повноважень повинні діяти
добросовісно та на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України. Суд
при вирішенні справи, відповідно до ст.9
КАС України, перевіряє законність дій
чи прийнятого рішення суб'єкта владних
повноважень.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу у
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше, як на
підставах і в порядку, встановлених
законом. При цьому, провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законів.
Підтвердженням вчинення
адміністративного правопорушення є
докази. Відповідно до вимог
процесуального закону докази мають
бути належними та допустимими.
Допустимими є ті докази, які зібрані у
відповідності до закону, компетентними
органами та в установленому порядку, а
належними - якщо вони підтверджують
факт даного адміністративного
проступку.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП визначено,
що особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право: знайомитися з матеріалами
справи, давати пояснення, подавати
докази, заявляти клопотання; при
розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката, іншого
фахівця у галузі права, який за законом
має право на надання правової допомоги
особисто чи за дорученням юридичної
особи, виступати рідною мовою і
користуватися послугами перекладача,
якщо не володіє мовою, якою ведеться
провадження; оскаржити постанову по
справі. Справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що 25.09.2013 року було складено акт
перевірки виконання припису
(№04-05-97/232-168), протокол про
адміністративне правопорушення, та
винесено постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності
(а.с. 5, 49-50, 66-85, 51).

При цьому, акт перевірки виконання
припису від 25.09.2013р. за № 04-05-97/283
направлено Позивачу того ж дня, тобто
25.09.2013року за вих.. № 1849 (а.с. 86), оскільки
на момент розгляду справи про
притягнення до адміністративної
відповідальності, як вказано в акті,
Позивач відмовився від його отримання
(а.с. 85).

Однак, з судом встановлено, що
19.09.2013року Позивачу направлено виклик
за № 1824 стосовно того, що 25.09.2013року
відбудеться розгляд справи про
притягнення Позивача до
адміністративної відповідальності за
ст. 188-6 КУпАП (а.с. 17). Крім того, з
матеріалів справи не вбачається, що
Позивач до розгляду справи отримував
акт перевірки виконання припису, з
приводу якого вирішувалось питання про
накладення адміністративного
стягнення, який складено лише в день
притягнення особи до відповідальності.

При цьому, направлення на перевірку
щодо виконання припису видано
19.09.2013року, на підставі наказу від
19.09.2013р. за № 245-К, направлення дійсне з
25.09.2013р. по 26.09.2013р. (а.с. 18-19).

Протокол, на підставі якого ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 188-6 КУпАП,
складено 25.09.2013року і того ж дня вручено
ОСОБА_1 (а.с. 20-22).

Зазначені дії суб'єкта владних
повноважень, на думку суду, призвели до
неможливості надання Позивачем
відповідних заперечень, оскільки
останній не знав і не міг знати,
порушення яких норм будуть зафіксовані
в акті.

Таким чином, Позивач був позбавлений
можливості відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП
ознайомитися з матеріалами справи,
надати пояснення та подати докази, які
свідчили на його користь.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчинені, чи підлягає
вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідачем вказані норми закону не
дотримані оскільки, не враховано
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, не з'ясовано
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, і не
встановлено, чи мало місце порушення і
чи дійсно винен ОСОБА_1 в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було складено протокол
про адміністративне правопорушення
№04-05-97/193 від 06.06.2013р. про вчинення
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, склад якого
передбачено ч. 1 ст. 41 КУпАП (а.с. 7-10; 99-100).
Згідно даного протоколу ОСОБА_1
допустив порушення ч. 1 ст. 116, ст. 132, п. 2
ч. 1 ст. 133, ч. 1 та ч. 2 ст. 136 КУпАП,
відповідальність за яке передбачена ч.1
ст.41 КУпАП України (а.с. 7-10, 99-100).

Протокол направлено до суду для
вирішення питання про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності.

Крім того, за результатами перевірки
06.08.2013 року винесено припис № 04-05-97/232-168
щодо усунення порушень, виявлених в
ході перевірки (а.с. 98).

Однак, постановою Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від
04.09.2013року у справі № 210/6025/13-п, пр. №
3/210/1536/13 за результатами розгляду
протококу про адміністративне
правопорушення № 04-05-97/193 від 06.09.2013р.
провадження у справі закрито на
підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за
відсутністю складу правопорушення (а.с.
11-15).

Про винесення вказаної постанови
Позивач повідомив Відповідача листом
за № 537 від 05.09.2013р., який отримано
начальником відділу ТДІзПП Паламарчук
Л.М. 06.09.2013р., вх. № 844 (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що
вироком Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 29.04.2013р. у справі №
210/668/13-к пр. № 1-кп/210/32/13 ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175
КК України за невиплату заробітної
плати працівникам ТзДВ «Криворізький
завод «Універсал», в т.ч. і ОСОБА_3 за
період з липня-грудня 2012року (а.с. 55-58).

Також судом встановлено, що на момент
винесення оскаржуваної постанови, в
провадженні Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу перебувала на
розгляді цивільна справа № 210/5691/13-ц, пр.
№ 2/210/1868/13 за позовом ОСОБА_3 до ТДВ
«Криворізький завод «універсал» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середньої заробітної
плати за затримку розрахунку при
звільненні, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
терміну виплати та відшкодування
моральної шкоди, який вирішено мирним
шляхом, а саме затверджено мирову угоди
(а.с. 52-54).

Незважаючи на ті обставини, що
відповідач повідомлявся про зазначені
обставини, але зі змісту постанови, яка
оскаржується, вбачається, що
Відповідачем жодний наведений факт не
враховано. Не дивлячись на те, що згідно
ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, в
оскаржуваній постанові не наведена
будь-яка оцінка вказаних обставин.

Оскільки акт перевірки виконання
припису, протокол про адміністративне
правопорушення, постанова за ст. 188-6
КУпАП винесені в один і той же день -
25.09.2013року Позивач був позбавлений
скористатись правом надання
заперечень, письмових доказів, заявити
відповідні клопотання, отримати
правову допомогу. У зв'язку з чим, з
прийняттям оскаржуваної постанови
порушено права Позивача на повне,
всебічне та об'єктивне дослідження
матеріалів справи, та встановленні на
підставі оцінки доказів у їх
сукупності наявності в його діях
складу адміністративного
правопорушення за ст.. 188-6 КУпАП.

Отже, Відповідачем при прийнятті
постанови № 04-05-97/229-32 від 25.09.2013р. про
накладення штрафу відповідно до статті
188-6 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, було
порушено ст. 280 КУпАП. не з'ясовано: чи
було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна особа в його
вчинені, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Крім того, при винесені постанови №
04-05-97/229-32 від 25.09.2013р. по справі про
адміністративне правопорушення,
відповідачем було порушено вимоги ст. 33
КУпАП, відповідно до якої стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається у межах, встановлених цим
Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Відповідач при винесенні постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності всебічно, повно та
об'єктивно не дослідив всіх обставин
справи в їх сукупності та не надав
належної оцінки безпосередньо
поясненням особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
вина особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що будь-яких доказів по
справі про адміністративне
правопорушення, які підтверджують вину
ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення
передбаченого ст. 188-6 КУпАП
відповідачем не зібрано.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність,
права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятої ним
постанови № 04-05-97/229-32 від 25.09.2013р. про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст.. 188-6 КУпАП та накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1360,00грн.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

За таких обставин оскаржувана
постанова за ст.188-6 КупАП про
накладання на ОСОБА_1 штрафу в розмірі
1360,00грн. підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем подано клопотання про
стягнення з Державного бюджету України
через розпорядника бюджетних коштів
Територіальної інспекції з питань
праці у Дніпропетровській області
витрат на правову допомогу у розмірі
1500,00грн. (а.с. 38). В обґрунтування заяви
надано примірник угоди, рахунок № 24,
акт здачі-прийомки робіт, квитанцію про
оплату послуг АБ «Стригунова» (а.с. 39-42).

Згідно зі ст. 97 КАС України суд за
клопотанням однієї зі сторін визначає
грошовий розмір судових витрат, які
повинні бути їй компенсовані. Суд
вирішує питання щодо судових витрат у
постанові суду або ухвалою (ст. 98 КАС
УКраїни).

Згідно з ч. 2 ст. 59 Конституції України
для забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура. Відповідно до частини
першої статті 2 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
від 5 липня 2012 року N 5076-VI адвокатура
України - це недержавний самоврядний
інститут, що забезпечує здійснення
захисту, представництва та надання
інших видів правової допомоги на
професійній основі.

За ч. 2 ст. 16 Кодексу адміністративного
судочинства України правова допомога
може надаватися адвокатами або іншими
фахівцями у галузі права у порядку і
випадках, установлених законом.
Підстави, межі та порядок
відшкодування судових витрат на
правову допомогу, надану в суді як
адвокатом, так і іншим фахівцем у
галузі права, регламентовано у п. 1 ч. 3
ст. 87, ст. 90, 94, 95, 96, 97, 98 КАС України.

Відповідно до ст. 90 КАС України витрати,
пов'язані з оплатою допомоги адвоката
або іншого фахівця в галузі права, які
надають правову допомогу за договором,
несуть сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги,
передбачених законом. При цьому,
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" визначено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Судом встановлено, що згідно статті 8
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" установлено у 2013 році
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі з 01 січня на рівні 1147,00 грн.,
відповідно розмір компенсації витрат
на правову допомогу не повинен
перевищувати 458,80 грн. за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді.

За умовами пункту 1 додатку № 1 до угоди
про розмір винагороди за надання
правової допомоги за оскарження
постанови від 29 серпня 2013 року,
укладеного між АБ «Стригунова» та
ОСОБА_1, загальна вартість допомоги
складає 1500,00грн. (а.с. 39).

Разом з тим, адвокатом ОСОБА_2 не
представлено розрахунку погодинної
вартості послуг, відповідно до якого
суд позбавлений можливості оцінити
загальна кількість годин
обслуговування, щодо: формування
доказової бази; написання
адміністративного позову;
відвідування судових засідань;
написання письмових пояснень, тощо.

Враховуючи, що вартість однієї години
участі адвоката у судовому засіданні,
під час вчинення окремих процесуальних
дій поза судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, не можна встановити з
представлених суду документів та
визначити їх обґрунтованість виходячи
із 40 відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за одну годину, суд
не вбачає підстав для задоволення
клопотання позивача про відшкодування
витрат на правову допомогу.

Разом з тим, на підставі ст. 94 КАС
України Позивачеві слід компенсувати
витрати по оплаті судового збору у
розмірі 114,70грн..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 10-12, 158-160, 171-2 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, ст.ст. 14-1, 247, 258, 287-289, 292-294 КпАП
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області про
визнання протиправною і скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення -
задовольнити.

Скасувати постанову № 04-05-97/229-32 від 25
вересня 2013 року Головного державного
інспектора праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області Єрьоменко
Ганни Станіславівни про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст. 188-6 КУпАП у вигляді штрафу
в розмірі 1360,00 грн..

Судові витрати на користь ОСОБА_1
понесені ним по сплаті судового збору у
розмірі 114,70 грн. (сто чотирнадцять грн..
70коп.) стягнути з Державного бюджету
України.

В задоволенні заяви про стягнення
витрат на правову допомогу - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Особи, які беруть участь у справі,
свідки, експерти, спеціалісти,
перекладачі можуть оскаржити судове
рішення щодо судових витрат, якщо це
стосується їхніх інтересів.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: О. В. Чайкіна