Справа № 2а/254/4/13
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/40096/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Розваляєвої
Т.С.,розглянувши в письмовому
провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 липня
2013року

у справі №0504/6677/2012

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі

м.Донецька

про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька
(далі по тексту Пенсійний фонд), яким
просила визнати неправомірними дії
відповідача з відмови в призначенні їй
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника до досягнення нею
60-річного віку, зобов'язати Пенсійний
фонд перевести її на пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, стягнути з
відповідача витрати на правову
допомогу в розмірі 1600 грн.

Постановою Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 23 травня 2013 року у
справі №0504/6677/2012 позовні вимоги
задоволено частково, визнані
неправомірними дії Пенсійного фонду з
відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, в
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 липня
2013року у справі №0504/6677/2012 постанову
Будьоннівського районного суду
м.Донецька від 23 травня 2013 року у
зазначеній справі скасовано, прийнято
нову постанову, в задоволенні позову
відмовлено.

При скасуванні рішення місцевого
адміністративного суду Донецький
апеляційний адміністративний суд
виходив з того, що законодавчі підстави
для переведення позивача на пенсію в
зв'язку із втратою годувальника
відсутні, а отже позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить вищезазначене рішення
апеляційного суду скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на
обліку в Пенсійному фонді України, в
зв'язку з чим отримує пенсію за віком з
25.05.2006року. Пенсію позивачу призначена
із зниженням пенсійного віку на 10
років.

ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, який отримував пенсію по
інвалідності 3 групи за захворюванням,
пов'язаним з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Пенсійного фонду №1131 від
05.11.2010 року позивачу відмовлено у
призначенні пенсії по втраті
годувальника у зв'язку з недосягненням
пенсійного віку, який на час прийняття
рішення для жінок складав 55 років.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Частиною 1, пунктом 2 частини 2 статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника. Батьки і
чоловік (дружина) померлого, які не були
на його утриманні, мають право на
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Апеляційним адміністративним судом в
постанові вірно наголошено, що для
призначення пенсії у зв'язку із втратою
годувальника законодавцем визначено
дві умови: інвалідність або досягнення
пенсійного віку.

У ОСОБА_4 відсутні жодна із вказаних
вище умов.

Стосовно посилань позивача в
касаційній скарзі на отримання пенсії
за віком, яка призначена зі зниженням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», колегія суддів зауважує
наступне.

Призначення пенсії у зв'язку із втратою
годувальника законодавчо не
поставлено в залежність від обставини
отримання або неотримання пенсії за
віком, призначеної зі зниженням
пенсійного віку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що Пенсійним фондом обґрунтовано
відмовлено в призначенні ОСОБА_4 пенсії
у зв'язку із втратою годувальника.

Отже, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що апеляційний адміністративний суд
дійшов правомірного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваному судовому рішенні
апеляційної інстанції, воно
ґрунтується на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 липня
2013року у справі №0504/6677/2012 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: