Справа № 817/4279/13-а
Суддя: Махаринець Д. Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4279/13-а

06 лютого 2014 року 10год. 00хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Махаринця Д. Є. за
участю секретаря судового засідання
Деркач Н.А. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Рокунь С.В.,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області

до Рівненської обласної організації
всеукраїнського об`єднання "СВОБОДА"
про припинення юридичної особи,
-ВСТАНОВИВ :

Позивач Державна податкова інспекція у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
звернулась з адміністративним позовом
до Рівненської обласної організації
всеукраїнського об`єднання "СВОБОДА"
про припинення юридичної особи.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав, з
підстав наведених у позовній заяві
просив суд позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомляв.

Заслухавши представника позивача,
давши оцінку доказам у справі, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими доказами, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що 05.03.2003 року
виконавчим комітетом Рівненської
міської ради було зареєстровано
відповідача як юридичну особу.

Матеріалами справи підтверджується, що
недоїмка перед бюджетом та державними
позабюджетними фондами відсутня.

Судом також встановлено, що відповідач
більше року у встановленому порядку
перед державним податковим органом не
звітувався, податкові декларації,
звіти та інші документи, пов'язані з
обчисленням та сплатою податків, не
подавав.

Статус державної податкової служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності визначає Податковий кодекс
України.

Згідно з пп. 20.1.12. п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України у випадках,
встановлених законом, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо припинення
юридичної особи та підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
про визнання недійсними установчих
(засновницьких) документів суб'єктів
господарювання.

Відповідно до п. 67.2 ст. 67 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби в установленому
законом порядку мають право звертатися
до суду про винесення судового рішення
щодо:

припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб - підприємців;

відміни державної реєстрації
припинення юридичних осіб або
підприємницької діяльності фізичних
осіб - підприємців;

скасування державної реєстрації змін
до установчих документів.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регулює Закон України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" №755-VI від 15.05.2003 року
(далі, - Закон №755-VI).

Згідно з абз. 5 ч. 2 ст. 38 Закону №755-VI,
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, зокрема, є неподання
протягом року до органів державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону.

Частиною 2 статті 3 цього ж Закону
встановлено, що законом можуть бути
встановлені особливості державної
реєстрації об'єднань громадян (у тому
числі професійних спілок, організацій
роботодавців, їх об'єднань), політичних
партій, державних органів та органів
місцевого самоврядування, асоціацій
органів місцевого самоврядування,
банків, торгово-промислових палат,
фінансових установ (у тому числі
кредитних спілок), бірж, а також інших
установ та організацій.

Відповідач за своєю
організаційно-правовою формою
господарювання є політичною партією,
яка за своїм правовим статусом є
неприбутковою організацією та не є
платником податків.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
політичні партії в Україні" №2365-ІІІ від
05.04.2001 року (далі, - Закон №2365-ІІІ)
політична партія - це зареєстроване
згідно з законом добровільне
об'єднання громадян - прихильників
певної загальнонаціональної програми
суспільного розвитку, що має своєю
метою сприяння формуванню і вираженню
політичної волі громадян, бере участь у
виборах та інших політичних заходах.

Відповідно до ст. 3 Закону №2365-ІІІ,
політичні партії провадять свою
діяльність відповідно до Конституції
України, цього Закону, а також інших
законів України та згідно із
партійним статутом, прийнятим у
визначеному цим Законом порядку.

У відповідності до ст. 21 Закону №2365-ІІІ,
політична партія може бути за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації (легалізації)
об'єднань громадян, інших громадських
формувань чи Генерального прокурора
України заборонена в судовому порядку
у випадку порушення вимог щодо
створення і діяльності політичних
партій, встановлених Конституцією
України, цим та іншими законами
України. Заборона діяльності
політичної партії тягне за собою
припинення діяльності політичної
партії, розпуск керівних органів,
обласних, міських, районних
організацій політичних партій, її
первинних осередків та інших
структурних утворень, передбачених
статутом партії, припинення членства в
політичній партії.

Згідно з ст. 23 Закону №2365-ІІІ політичні
партії припиняють свою діяльність
шляхом реорганізації чи ліквідації
(саморозпуску) або в разі заборони її
діяльності чи анулювання
реєстраційного свідоцтва в порядку,
встановленому цим та іншими законами
України.

Рішення про реорганізацію чи
саморозпуск приймається з'їздом
(конференцією) політичної партії
відповідно до статуту політичної
партії.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про
громадські об'єднання" від 22.03.2012 року
№4572-VI, встановлено, що припинення
діяльності громадського об'єднання
здійснюється:

1) за рішенням громадського об'єднання,
прийнятим вищим органом управління
громадського об'єднання, шляхом
саморозпуску або реорганізації шляхом
приєднання до іншого громадського
об'єднання такого самого статусу;

2) за рішенням суду про заборону
(примусовий розпуск) громадського
об'єднання.

Частиною 1 статті 28 цього ж Закону
передбачено, що громадське об'єднання
може бути заборонено судом за позовом
уповноваженого органу з питань
реєстрації в разі виявлення ознак
порушення громадським об'єднанням
вимог статей 36, 37 Конституції України,
статті 4 цього Закону. Заборона
громадського об'єднання має наслідком
припинення його діяльності у порядку,
встановленому цим Законом, та
виключення з Реєстру громадських
об'єднань.

Таким чином, наведене свідчить про
відсутність у чинному законодавстві
матеріально-правової підстави для
звернення податкового органу до суду з
вимогою про припинення політичної
партії, яка не є суб'єктом
підприємницької діяльності, а відтак у
позивача відсутнє право вимоги про
припинення такої юридичної особи,
зокрема відповідача.

За наведених обставин податковому
органу в задоволенні позовних вимог до
Рівненської обласної організації
всеукраїнського об`єднання "СВОБОДА"
про припинення юридичної особи слід
відмовити.

Оскільки суд прийшов до висновку, що
звернення позивача до суду із
адміністративним позовом щодо
припинення юридичної особи не
відповідає положенням чинного
законодавства, а отже є виходом за межі
повноважень останнього, суд відмовляє
в задоволенні позову.

Підстави для застосування вимог
статті 94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачу в задоволенні позовних вимог
до Рівненської обласної організації
всеукраїнського об`єднання "СВОБОДА"
про припинення юридичної особи
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Махаринець Д. Є.