Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Київ
К/9991/50087/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та
Прокуратури Івано-Франківської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011

у справі № 2а-1286/10/0970

за позовом Першого заступника
прокурора Івано-Франківської області в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області

до Відкритого акціонерного
товариства «Нафтохімік Прикарпаття»

про стягнення заборгованості зі
сплати частини чистого прибутку
відповідно до розміру державної частки
у статутному фонді, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції у Надвірнянському районі
Івано-Франківської області звернувся
до Івано-Франківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
«Нафтохімік Прикарпаття» про
стягнення заборгованості зі сплати
частини чистого прибутку відповідно до
розміру державної частки у статутному
фонді.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
28.05.2010 позовні вимоги задоволені.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011

постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
28.05.2010 скасовано, прийнято нове рішення,
у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням суду апеляційної інстанції
Державна податкова інспекція у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та
прокуратура Івано-Франківської
області оскаржили його в касаційному
порядку. В скаргах просять суд
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011 та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційні скарги вмотивовані тим, що
судом апеляційної інстанції при
вирішенні спору по даній справі
невірно застосовано норми
матеріального та порушено норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, актом перевірки
від 11.02.2005р. позивач встановив
порушення відповідачем вимог ст.72
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» та постанови КМ
України № 405 від 30.03.2004р. щодо
правильності нарахування та сплати до
загального фонду Державного бюджету
України відрахувань в розмірі 15
відсотків чистого прибутку,
розрахованого згідно з правилами
бухгалтерського обліку, відповідно до
розміру державної частки у статутному
фонді товариства (які прирівнюються до
дивідендів).

На підставі акту перевірки позивач
виніс податкове повідомлення-рішення
від 15.02.2005р., яким відповідачу було
визначено податкове зобов'язання за
платежем «відрахування 15 відсотків
чистого прибутку відповідно до розміру
державної частки у статутному фонді» в
сумі 1562864 грн., в тому числі 95309 грн.
штрафні санкції.

Зазначене податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
відповідачем в апеляційному порядку і
за результатами розгляду скарги
позивачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № 000019230l/1 від
16.03.2005р., яким підприємству додатково
було визначено податкове зобов'язання
за платежем «відрахування 15 відсотків
чистого прибутку відповідно до розміру
державної частки у статутному фонді» в
сумі 1052000 грн., в тому числі штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 207820 грн.

Постановою ВАС України від 27.05.2009р. у
справі № А-14/174-6/4 частково задоволено
касаційну скаргу ДПІ у Надвірнянському
районі Івано-Франківської обл.,
скасовані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, прийнято нове
рішення, яким заявлений ВАТ
«Нафтохімік Прикарпаття» позов
задоволено частково, визнано нечинним
податкове повідомлення-рішення №
/1 від 16.03.2005р. в частині визначення
основного платежу в сумі 844180 грн.
податковим зобовязанням та штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 207820 грн.;
у задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Причиною подання касаційної скарги у
даній справі стало питання щодо
правомірності стягнення податковим
органом оспорюваної суми за податковим
повідомленням-рішенням від 15.02.2005
№/0.

Статтею 72 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004
рік»передбачено, що акціонерні,
холдингові, лізингові компанії та інші
суб'єкти господарювання, у статутному
фонді яких державі належать частки
(акції, паї), сплачують за результатами
фінансово-господарської діяльності 2003
року та щоквартальної
фінансово-господарської діяльності у
2004 році до загального фонду Державного
бюджету України частину чистого
прибутку відповідно до розміру
державної частки (акцій, паїв) у їх
статутних фондах.

Як вбачається з установлених судовими
обставин справи, несплачені позивачем
відповідно до наведеного припису
Закону кошти було кваліфіковано
податковим органом як податкове
зобов'язання.

Втім виключний перелік податків і
зборів (обов'язкових платежів)
наведено у статті 14 Закону України «Про
систему оподаткування», яка не містить
такого виду загальнодержавного
податку чи збору, як відрахування
господарськими товариствами, у
статутному фонді яких державі належать
частки (акції, паї), до бюджету частини
прибутку відповідно до розміру
державної частки (акцій, паїв) у їх
статутних фондах.

Таким чином, оспорювана за даним
позовом сума за своєю правовою
природою є платежем, який в
обов'язковому порядку підлягає сплаті
до бюджету, однак не має сили
податкового зобов'язання.

З огляду ж на те, що, як зазначено у
преамбулі Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», цей Закон є
спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення, приписи цього
Закону не поширюється на спірні
правовідносини.

Тому у разі добровільної несплати
господарським товариством, у
статутному фонді якого державі
належать частки (акції, паї), до бюджету
частини прибутку відповідно до розміру
державної частки (акцій, паїв) у його
статутному фонді, податковий орган
повинен пред'явити адміністративний
позов про стягнення відповідної суми.

При цьому колегія суддів враховує й те,
що оскарження платником податків
податкового повідомлення-рішення про
визначення податкових зобов'язань не
впливає на перебіг строку позовної
давності, встановленого ст.99 КАС
України. Податковий орган повинен
дотримуватися передбачених КАС
України строків позовної давності при
стягненні розглядуваного платежу за
рішенням податкового органу і в тому
разі, якщо відповідне рішення було
оскаржено платником податків у
судовому порядку.

Таким чином, факт оскарження ВАТ
«Нафтохімік Прикарпаття» рішення ДПІ у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області., яким
позхивачу нараховані зобов'язання, є
реалізацією права суб'єкта
господарювання і не може впливати на
перебіг строку звернення до суду у цій
справі.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що Державною податковою
інспекцією у Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та
Прокуратурою Івано-Франківської
області не наведено жодної об'єктивної
причини в обгрунтування поважності
причин пропуску строку звернення до
суду із розглядуваним позовом.

Суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Касаційні скарги Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та
Прокуратури Івано-Франківської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011 у справі № 2а-1286/10/0970 слід
відхилити, а судове рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області та
Прокуратури Івано-Франківської
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011 у справі № 2а-1286/10/0970
відхилити.

Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.06.2011 у справі № 2а-1286/10/0970 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко