Справа № 2а-3166/10/0370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 р.
Справа № 3573/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Віто-Авто» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним та скасування
рішення,-

В С Т А Н
О В И Л А:

19.11.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем за результатом
проведеної перевірки з питань
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів та ліцензій,
складено акт № 202186 від 18.10.2010 року на
підставі якого прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 05.11.2010 року, яким їм
визначено суму штрафних (фінансові)
санкції в розмірі 12829,75 грн. Просить
оскаржуване рішення визнати
протиправним та скасувати його,
оскільки вважає, що висновки
викладенні в акті перевірки є
недостовірними та суперечать
фактичним обставинам справи.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним і
скасовано рішення Луцької ОДПІ №
від 05.11.2010 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
12829,75 грн.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволені позовних
вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що актом перевірки встановлено
порушення п. 2.2, 2.6 глави 2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою правління
Національного банку України від 15.12.2004
року №637, а саме: не оприбуткування
готівкової виручки в книзі обліку
розрахункових операцій №-з/1 від
16.06.2010 року на підставі фіксального
звітного чека №0105 від 15.10.2010 року на
суму 2565, 95 грн. Тобто відсутній запис у
відповідному розділі даної КОРО про
облік руху готівки та сум розрахунків.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
відсутність запису частково в розділі 2
«Облік руху готівки та сум
розрахунків» КОРО є порушенням порядку
оприбуткування готівки і не може
трактуватись як не оприбуткування
(неповне та/або невчасне)
оприбуткування у касах готівки,
оскільки факт оприбуткування відбувся.

Позивачем 15.10.2010 року було
оприбутковано готівкові кошти в повній
сумі та своєчасно шляхом проведення
обліку готівки в касі на повну суму її
надходжень у касовій книзі та книзі
обліку доходів і витрат. Невнесення
запису до розділу 2 КОРО свідчить про
порушення порядку ведення КОРО,
зокрема, пункту 7.5 вищезазначеного
порядку

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 18.10.2010 року
службовими особами ДПА у Волинській
області було проведено перевірку
відділу в магазині, розташованого за
адресою вул. Гордіюка, 37, м. Луцьк, який
належить ТзОВ «Віто-Авто», з питань
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій.

За наслідками перевірки складено Акт
від 18.10.2010 р. №202186, яким встановлено,
зокрема, порушення п.п. 2.2, 2.6, гл. 2
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні», затвердженого постановою
Правління Національного банку України
№ 637 від 15.12.2004 року, а саме: не
забезпечено оприбуткування готівкової
виручки в книзі обліку розрахункових
операцій № -р/1 від 16.06.2010 року на
підставі фіскального звітного чеку №
0105 від 15.10.2010 року на суму 2565,95 грн.

На підставі з виявленими порушеннями
на підставі абз. З ст. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року № 436/95 Луцькою ОДПІ прийнято
рішення від 05.11.2010 року № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій на суму 12829,75 грн.

Згідно матеріалів справи, позивач веде
КОРО, що була зареєстрована в Луцькій
ОДПІ 16.06.2010 року за №-р/1. Готівкова
виручка за 15.10.2010, отримана відділом
магазину, від реалізації продукції
була оприбуткована в касу підприємства
у повному об'ємі, що підтверджується
прибутковими касовими ордерами № 484 на
суму 600,00 грн. і № 485 на суму 1950,00 грн. та
здана в банк, що підтверджується
видатковими касовими ордерами від
15.10.2010 (п'ятниця) № 194 (денна виручка за
15.10.2010) і від 18.10.2010 (понеділок) № 197
(вечірня виручка за 15.10.2010). Факт
внесення коштів у касу підприємства
стверджується касовою книгою
підприємства.

Відповідно до п.п. 2.2 глави 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637 (далі - Положення),
підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку. Підпунктом
2.6 цієї глави передбачено, що уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Порядок ведення КОРО визначений
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614
«Про порядок реєстрації та ведення
книг обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок», згідно п. 7.5
якого використання КОРО,
зареєстрованої на РРО, зокрема,
передбачає наявність КОРО на місці
проведення розрахунків, де встановлено
РРО; підклеювання фіскальних звітних
чеків на відповідних сторінках КОРО;
щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцями (клієнтами), записуються
окремо.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що відсутність
запису частково в розділі 2 «Облік руху
готівки та сум розрахунків» КОРО є
порушенням порядку оприбуткування
готівки і не може трактуватись як не
оприбуткування (неповне та/або
невчасне) оприбуткування у касах
готівки, оскільки факт оприбуткування
відбувся.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що позивачем 15.10.2010 року було
оприбутковано готівкові кошти в повній
сумі та своєчасно шляхом проведення
обліку готівки в касі на повну суму її
надходжень у касовій книзі та книзі
обліку доходів і витрат. Невнесення
запису до розділу 2 КОРО свідчить про
порушення порядку ведення КОРО,
зокрема, пункту 7.5 вищезазначеного
порядку.

Відповідно до абзацу третього статті 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 року № 436/95 (з
наступними змінами та доповненнями) у
разі порушення юридичними особами всіх
форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу за
не оприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі не
оприбуткованої суми. Тобто, фінансові
санкції за порушення цієї норми, можуть
застосовуватися лише у разі
встановлення факту не оприбуткування
(неповного та/або несвоєчасного)
оприбуткування готівки у касах
підприємств, а не за порушення порядку
оприбуткування готівки.

За таких обставин справи. колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки рішення
№ 000913203 від 05.11.2010, яким до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 12829,75 грн. за
несвоєчасне оприбуткування готівки, є
протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1 ч.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року у справі №2а-3166/10/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний