Справа № К/9991/20601/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/20601/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Іваненко
Я.Л., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя Донецької області про
визнання дій незаконними, зобов'язання
перерахувати пенсію по інвалідності в
розмірі від відшкодування фактичної
шкоди,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати незаконними дії
відповідача та зобов'язати здійснити
перерахунок пенсії по інвалідності в
розмірі від відшкодування фактичної
шкоди.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 11 листопада 2010 року, яку
залишено без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач є особою
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідом 2
групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією аварії на
Чорнобильській АЕС, знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя як одержувач пенсії по
інвалідності 2 групи внаслідок
зазначеного захворювання в розмірі
фактичних збитків.

Згідно до постанови Донецького
окружного адміністративного суду від
22.12.2008 року та ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 25.03.2009 року позивачу було зроблено
перерахунок основної та додаткової
пенсії по інвалідності відповідно до
ст.ст.50, ч.4 ст. 54, ч.3 ст.67,71 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 1.06.2008
року, виходячи з розміру 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'явзкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб.

Зазначена пенсія позивачу призначена і
виплачується відповідно до вимог
діючого пенсійного законодавства
України та на момент подання позову є
йому найвигідніша.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: пенсія за віком; пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» особі, яка має
одночасно право на різні види пенсії
(за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника), призначається
один із цих видів пенсії за її вибором.

У відповідності з вимогами ст.ст. 49, 50, 54
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам І групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність: інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами. Пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. Порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві і
професійних захворювань, що призвели
втрату працездатності», відповідно до
Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві.

Правила відшкодування фактичних
збитків установлені постановою
Кабінету Міністрів України №472 від
23.06.1993 року та Порядком обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №523 від 30.05.119 року,
згідно якого пенсії по інвалідності,
яка наступила внаслідок каліцтва та
захворювання, та пенсії у зв'язкку із
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ст.ст. 54,57 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» можуть призначатись за їх
бажанням із заробітку, отриманого за
роботу у зоні відчуження в 1986-1990 роках,
у розмірі відшкодування фактичних
збитків, який визначається згідно
законодавства.

Закон України «Про охорону праці»
визначає основні положення щодо
реалізації конституційного права
працівників на охорону їх життя і
здоров'я у процесі трудової діяльності,
на належні, безпечні і здорові умови
праці, регулює за участю відповідних
органів державної влади відносини між
роботодавцем і працівником з питань
безпеки, гігієни праці та виробничого
середовища і встановлює єдиний порядок
організації охорони праці в Україні.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону
дія цього Закону поширюється на всіх
юридичних та фізичних осіб, які
відповідно до законодавства
використовують найману працю, та на
всіх працюючих.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві.

Статтею 2 визначено дію цього Закону,
що поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях, незалежно від їх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), у фізичних осіб, на осіб,
які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач заяву про
перехід на інший вид пенсії до
Пенсійного Фонду не подавав, в той час
як відповідно до вимог ст. 44 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» пенсії
призначаються відповідно поданої до
територіального органу Пенсійного
Фонду заяви.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновками цих судів
стосовно того, що захворювання, яке має
позивач, пов'язане з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та з виконанням військової служби, а не
внаслідок нещасного випадку на
виробництві і тому норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
Закону України «Про охорону праці», а
також постанова Кабінету Міністрів
України №1266 від 26.09.2001 року на дані
правовідносини не поширюється.

За таких обставин, висновки судів
першої та апеляційної інстанцій про
задоволення позову ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 11
листопада 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Я.Л.Іваненко

І.Я.Олендер