Справа № 2а-2946/10
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 лютого 2014 року м. Київ
В/800/583/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Іваненко Я.Л.,

Кобилянського
М.Г.,

Кочана В.М.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 5
листопада 2013 року, постановленої за
результатами розгляду справи за його
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області, третя особа: начальник
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області Звонков А.О. про визнання дій
протиправними, поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди,

в с
т а н о в и л а:

5 лютого 2014 року ОСОБА_4 у порядку статті
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
звернувся з заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 5
листопада 2013 року у справі №К-37152/10 з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування заяви додав судові
рішення Вищого адміністративного суду
України від 26 березня 2013 року у справі
№К/9991/35/11, від 13 березня 2013 року ( справа
№К/9991/52566/12), від 20 липня 2010 року (справа
№К-42505/09), від 16 червня 2011 року (справа
№К-18347/09), ухвалу Верховного Суду
України Судової колегії в цивільних
справах від 8 липня 1992 року, в яких, на
його думку, по іншому ніж в
оскаржуваній ухвалі застосовано пункт
5 статті 40 Кодексу законів про працю
України (далі КЗпП України).

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відмову в допуску справи до перегляду
Верховним Судом України з урахуванням
наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до положень цієї статті,
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції процесуального
права, що призвело до ухвалення різних
за змістом судових рішень, не є
підставою для звернення до Верховного
Суду України з заявою про перегляд
судових рішень. Зокрема, ухвали
касаційного суду, в яких не розв'язано
спір по суті, не можуть бути
переглянуті Верховним Судом України.

В ухвалі від 05.11.2013 року, яка є предметом
оскарження, касаційний суд, виходив із
законності застосування апеляційним
судом положень пункту 5 частини першої
статті 40 КЗпП України при прийнятті
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 13 березня 2013 року
(справа №К/9991/52566/12), від 16 червня 2011 року
(справа №К-18347/09) встановлені інші
правовідносини і відповідно
застосовувались інші норми
матеріального права. Зокрема, спори
виникли між підприємствами та Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності відносно
застосування фінансових санкцій за
порушення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішення Вищого адміністративного суду
України, зокрема від 26 березня 2013 року
(справа №К/9991/35/11), від 20 липня 2010 року
(справа №К-42505/09), додані позивачем, не
свідчать про неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, оскільки у зазначених
справах виносились ухвали про
направлення справи на новий судовий
розгляд, тобто спір по суті не
вирішувався.

Ухвала Верховного Суду України від 8
липня 1992 року теж не може слугувати
підставою неоднакового застосування
норм матеріального права, оскільки
спір виник щодо законності звільнення
позивача за пунктом 5 статті 40 КЗпП
України після виходу його на роботу,
тобто в даному випадку інший предмет
спору.

З урахуванням наведене, підстав у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України немає.

Керуючись статтями 235-240 КАС України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до перегляду
Верховним судом України справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області, третя особа: начальник
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області Звонков А.О. про визнання дій
протиправними, поновлення на роботі,
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

Я.Л. Іваненко

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський