Справа № 1423/9611/2011
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/9611/2011

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради на постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 15
квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
про визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом про визнання дій
протиправними, стягнення недоплаченої
щорічної разової грошової допомоги до
дня Перемоги. В обґрунтування позовних
вимог зазначив, що він є учасником
бойових дій і відповідно до статті 12
Закону України від 22 жовтня 1993 року №
3551-XII "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (далі
- Закон № 3551) щорічно до 05 травня має
право на отримання разової грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком. Проте, така грошова
допомога йому була виплачена не у
відповідності із вказаним Законом.
Просив поновити строк для звернення до
суду, визнати дії відповідача
протиправними та стягнути з останнього
на його користь недоплачену щорічну
разову грошову допомогу до 05 травня, як
учаснику бойових дій, в розмірі 10137 грн.

Ухвалою судді Центрального районного
суду м. Миколаєва від 26 листопада 2012
року вимоги позивача про захист
соціальних прав у періоди до 12 лютого
2011 року в частині вимог про виплату
разової грошової допомоги за 2008, 2009, 2010
роки залишено без розгляду.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 15 квітня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Визнано
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати позивачу за 2011
рік разової допомоги до 5 травня.
Зобов`язано відповідача здійснити
нарахування позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня 2011 року, виходячи з
п`яти визначених відповідно до частини
1 статті 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» мінімальних пенсій за
віком. Зобов`язано відповідача
сплатити позивачу різницю між
нарахованою відповідно до цієї
постанови та фактично сплаченою у 2011
році сумами.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач надав до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вищезазначене
рішення та постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
позивачу у повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю не надходило, колегія суддів
відповідно до ст. 197 КАС України
визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи у
письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач мав право на отримання разової
грошової допомоги у розмірі п`яти
мінімальних пенсій за віком, права
позивача на соціальний захист
відповідачем були порушені, через що
суд першої інстанції дійшов висновку,
що права позивача підлягають
поновленню шляхом часткового
задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником бойових дій, та
відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня має право на
одержання разової грошової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
6) відповідач виплатив позивачу
зазначену допомогу у 2011 році в
розмірі, 460 грн. відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 04
квітня 2011 року № 341.

За змістом частини п'ятої статті 12
Закону «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Виплати до 5 травня щорічної разової
допомоги здійснюються щороку та мають
разовий характер. Таким чином право
особи на їх отримання та обов'язок
органів соціального захисту населення
здійснити такі виплати припиняються з
моменту виплати певних сум, розмір яких
визначається на час їх здійснення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» внесені зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», обов'язок
визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги покладений на
Кабінет Міністрів України у межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року за
№10-рп/2008 вказані положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України, Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року
№ 2857-VI будь-яких змін до ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», які б зменшували розмір
виплат, не вносилось.

Проте, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 04 квітня 2011 року №
341, якою керувався відповідач при
нарахуванні та виплаті позивачеві
разової грошової допомоги до 5 травня у
2011 році її розмір склав 460 грн.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в разі невідповідності
нормативно-правового акта
Конституції України, закону України,
міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому
акту суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що при визначенні розміру
разової грошової допомоги до 5 травня
позивачеві застосуванню підлягає ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 04 квітня 2011 року
№ 341, на підставі якої була нарахована
допомога позивачу, оскільки остання
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Центрального районного
суду м. Миколаєва ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціального захисту населення
Миколаївської міської ради - залишити
без задоволення.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 15 квітня 2013 року -
залишити без змін.

Стягнути з Департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради
недоплачений судовий збір (державне
мито) за подачу апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду в сумі 3, 60 грн.,
який повинно бути перераховано або
внесено на рахунок №1008, одержувач
ГУК в Одеській області / Приморський
р-н./ 22030001 ,банк
отримувача: ГУДКСУ в Одеській області
МФО: 828011 Код ЄДРПОУ суду 34380461.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя:
Шевчук О.А.

Суддя:
Зуєва Л.Є.

Суддя:
Лук`янчук О.В.