Справа № 296/7053/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" лютого 2014 р.
Справа № 296/7053/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представника відповідача,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області на постанову Корольовського
районного суду м. Житомира від "24"
жовтня 2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3
до Управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області про визнання незаконними дій
посадових осіб та зобов'язання вчинити
певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області і
просив визнати не чинним рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Житомирі Житомирської області щодо
обмеження розміру перерахованої мені
пенсії до 8 782, 71 грн.; зобов"язати
відповідача провести виплату
перерахованої пенсії, у відповідності
з його розпорядженням 145120 від 26 квітня
2013 року, в розмірі 9081,30 грн. станом на
час звернення за перерахунком в жовтні
2012 року, мотивуючи тим, що з 1997 року він
є пенсіонером органів прокуратури та
отримує відповідну пенсію. 31.05.2013 року
він звернувся до відповідача з заявою
про перерахунок пенсії на підставі
постанови Корольовського районного
суду м. Житомира від 05.04.2013 року, на що
19.07.2013 року отримав відповідь згідно
якої йому було зроблено перерахунок
пенсії, однак, в зв"язку з тим, що її
розмір (9 081,30 грн.) перевищує десять
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність,
відповідач визначив її кінцевий розмір
в сумі 8 782, 71 грн.

Постановою Корольовського районного
суду м.Житомира від 24.10.2013 року позов
задоволено.

Визнано не чинним рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області щодо обмеження
розміру перерахованої ОСОБА_3 пенсії.

Зобов"язано управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської області провести виплату
перерахованої ОСОБА_3 пенсії, у
відповідності із розпорядженням № 145120
від 26.04.2013 року, в розмірі без обмеження
максимального розміру пенсії, що
встановлені Законом України від 08.07.2011
року «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», станом на час його звернення
за перерахунком 25.10.2012 року

Не погоджуючись з даною постановою
управління ПФ звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у позові відмовити .

Представник управління підтримав
апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
пенсіонером органів прокуратури з
березня 1997 року та отримує відповідну
пенсію, що підтверджується копією
пенсійного посвідчення позивача (а.
с.10).

31 травня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з приводу перерахунку
пенсії на підставі постанови
Корольовського районного суду м.
Житомира від 5 квітня 2013 року, на що 19
липня 2013 року отримав відповідь за
підписом начальника управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області про те, що йому як
прокурорсько-слідчому працівнику з
25.10.2012 року зроблено перерахунок
пенсії, загальний розмір якої
становить 9 081,30 грн. Однак, в зв"язку з
тим, що вищезазначений розмір
перерахованої пенсії перевищує десять
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність,
відповідач визначив її кінцевий розмір
в сумі 8 782,71 грн. (а. с. 5-6).

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
так, як пенсія позивачу була
призначена в 1997 році, тобто до набрання
чинності Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» , то
дії відповідача по обмеження розміру
пенсії позивача є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції враховуючи
наступне.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів і слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" (далі - Закон №
1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті
змінювалась.

Згідно з частиною першою статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ (у редакції, чинній на
час призначення пенсії позивачу)
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" (далі -
Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ
прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсії прокурорам
регулюють частини тринадцята та
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
не зазнали змін, змінилася лише
нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (частина
вісімнадцята статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ).

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку:
внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії
у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом та механізмом
їх проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам є
частини тринадцята та вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону у часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства, а правовідносини щодо
їхнього пенсійного забезпечення
виникають на момент звернення за
призначенням пенсії.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, так як
пенсія позивачу була призначена в 1997
році, тобто до набрання чинності
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
тому дії відповідача по обмеження
розміру пенсії позивача є
неправомірними.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від "24" жовтня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено 06.02.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "06" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003