Справа № 2а/0570/14121/11
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/21878/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Мар'їнського районного центру
зайнятості на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
01 лютого 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від
05 березня 2012 року у справі за позовом
Мар'їнського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

встановила:

У серпні 2011 року Мар'їнський
районний центр зайнятості звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив
стягнути з відповідача незаконно
отриману допомогу по безробіттю на
підставі документів, що містять
неправдиві відомості в розмірі 20481,43
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від
05 березня 2012 року, у задоволенні
позовних вимог Мар'їнському районному
центру зайнятості відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача просить рішення судів першої
та апеляційної інстанції скасувати, а
за справою постановити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Мар'їнського районного центру
зайнятості задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 26 листопада 2008 року
ОСОБА_2 звернулась із заявою до
Мар'їнського районного центру
зайнятості надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю та зазначила, що в даний час
не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається та пенсії не
отримує.

26 листопада 2008 року ОСОБА_2 надано
статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю. З 01 грудня 2009
року була знята з оліку у зв'язку з
працевлаштуванням за направленням
Державного центру зайнятості.

За період з 26 листопада 2008 року по 20
листопада 2009 року ОСОБА_2 отримала
допомогу по безробіттю в розмірі 20481,43
грн.

За результатами проведеної перевірки
Мар'їнським районним центром
зайнятості встановлено, що ОСОБА_2 у
період з 03 листопада 2008 року по 31 грудня
2008 року знаходилась у трудових
відносинах з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Стройстандарт» та
отримала дохід, що підтверджується
листом від 08 червня 2011 року, договором
від 03 листопада 2008 року та актом
виконаних робіт від 26 листопада 2008
року.

01 липня 2011 року Мар'їнський районний
центр зайнятості надіслав ОСОБА_2 лист
з вимогою добровільно сплатити кошти в
сумі 20481,43 грн, проте в добровільному
порядку кошти повернуті не були.

Відповідно до частини другої статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно з Порядком реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 року №219, при реєстрації в
центрі зайнятості як шукаючого роботу
громадянин повинен подати визначений
цим порядком перелік документів. При
цьому він має повідомити спеціалісту
центру зайнятості всі відомості, які
можуть вплинути на порядок виплати та
розмір допомоги по безробіттю.

Частиною третьою статті 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» визначено, що
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, в тому числі підприємці,
відносяться до зайнятого населення і
не можуть бути визнані безробітними та
отримувати соціальне забезпечення
відповідно до вказаного Закону.

Положеннями частини третьої статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Ухвалою судді Донецького окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2011 року було призначено проведення
судової експертизи достовірності
підпису ОСОБА_2 на акті виконаних робіт
від 26 листопада 2008 року, замовлених
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Стройстандарт».

Згідно з висновком судового експерта
від 29 грудня 2011 року підпис від імені
ОСОБА_2 в акті виконаних робіт
від 26 листопада 2008 року, не відповідає
зразкам її підпису, що був наданий як
порівняльний матеріал, та
розрізняється із зразками підпису та
почерку ОСОБА_2 по комплексу загальних
і приватних ознак.

За фактом підроблення фінансової та
бухгалтерської документації
прокурором Червоногвардійського
району м. Макіївки порушено
кримінальну справу.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що ОСОБА_2 правомірно перебувала на
обліку в центрі зайнятості та
отримувала відповідні виплати по
безробіттю, тому що на час отримання
виплат, вона перебувала в статусі
безробітної, як особа, яка не має
доходу.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
01 лютого 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від
05 березня 2012 року необхідно залишити
без змін, оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Мар'їнського
районного центру зайнятості залишити
без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року у справі за позовом
Мар'їнського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
О.П. Стародуб

І.В.
Штульман