Справа № 826/13602/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Київської міської ради, треті
особи Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Брок-95" про визнання
нечинним рішення в частині,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі, Фізичні особи - підприємці
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулись до суду з
позовом до Київської міської ради про
визнання нечинними п. 13.2.5, п. 13.3 рішення
Київської міської ради від 25.12.2008
№1051/1051 «Про Правила благоустрою міста
Києва».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі. В своїй апеляційній
скарзі апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність рішення суду, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
рішенням Київської міської ради від
25.12.2008 №1051/1051 «Про Правила благоустрою
міста Києва» (в редакції чинній на час
вирішення справи) відповідно до вимог
частини другої статті 5 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
статті 34 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів", пункту
44 частини першої статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та пункту 2 статті 22 Закону
України "Про столицю України -
місто-герой Київ" затверджено Правила
благоустрою міста Києва.

Розділом 13 Правил благоустрою
встановлено правила розміщення та
утримання малих архітектурних форм
(тимчасових споруд).

Зокрема, відповідно до п. 13.2.5 Правил
благоустрою міста Києва малі
архітектурні форми та тимчасові
споруди, які розміщені (встановлені або
збудовані) без відповідної, оформленої
в установленому порядку дозвільної
документації, з відхиленням від
проекту, вважаються самочинно
розміщеними малими архітектурними
формами та тимчасовими спорудами і
підлягають демонтажу за кошти особи, що
здійснила встановлення, у терміни,
визначені в приписі Головного
управління контролю за благоустроєм.
Відповідною, оформленою в
установленому порядку, дозвільною
документацією для розміщення
тимчасових споруд (малих архітектурних
форм) є Ордер на розміщення тимчасової
споруди (в тому числі тимчасовий),
виданий Головним управлінням
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

Якщо особа, що здійснила самовільне
встановлення малих архітектурних форм
та тимчасових споруд, не здійснила
демонтаж у визначені строки, демонтаж
малих архітектурних форм та тимчасових
споруд здійснюється в порядку,
встановленому п. 13.3 цих Правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне встановлення малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд, не набуває права власності на
них.

Пунктом 13.3.1 Правил благоустрою
встановлено, що демонтаж, перевезення,
зберігання самовільно встановлених
малих архітектурних форм та тимчасових
споруд, власники яких ухиляються від
демонтажу або власники яких невідомі,
здійснюються Головним управлінням
контролю за благоустроєм та районними
в місті Києві державними
адміністраціями за кошти міського
бюджету з наступним відшкодуванням
усіх витрат власником тимчасової
споруди, винним у порушенні
благоустрою.

Відповідно до 13.3.2. Правил благоустрою
рішення про демонтаж самовільно
встановлених розміщених малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд приймається Головним
управлінням контролю за благоустроєм
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) з
урахуванням пропозицій органів, що
виявили самовільне розміщення малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд.

Згідно з п. 13.3.3. Правил благоустрою
демонтаж самовільно розміщених малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд здійснюється в нижченаведеному
порядку. У разі виявлення самовільно
розміщеної тимчасової споруди (малої
архітектурної форми) без відповідної,
оформленої в установленому порядку
дозвільної документації, або з
частково оформленою дозвільною
документацією, Головним управлінням
контролю за благоустроєм вноситься
припис його власнику з вимогою
усунення порушень шляхом проведення
демонтажу цієї споруди протягом трьох
робочих днів.

Протягом зазначеного терміну власник
зобов'язаний за власний рахунок
здійснити демонтаж самочинно
розміщеної тимчасової споруди (малої
архітектурної форми) та провести
відновлення порушеного благоустрою на
місці розміщення тимчасової споруди
(малої архітектурної форми).

У разі невиконання власником вимог
припису Головне управління контролю за
благоустроєм здійснює демонтаж
самовільно розміщеної тимчасової
споруди (малої архітектурної форми) за
рахунок коштів міського бюджету з
подальшим відшкодуванням усіх витрат
власником, винним у порушенні
благоустрою.

Для проведення демонтажу створюється
комісія у складі представників
Головного управління контролю за
благоустроєм, КП "Київблагоустрій",
управління (відділу благоустрою
районної в місті Києві державної
адміністрації), представника міліції
(за згодою) та особи (у разі її
присутності), яка здійснила самовільне
розміщення тимчасової споруди (малої
архітектурної форми). Комісія складає
акт зовнішнього огляду (акт демонтажу)
тимчасової споруди (малої
архітектурної форми) у трьох
примірниках, що має містити такі дані: -
дата, час, адреса розташування
тимчасової споруди (малої
архітектурної форми) і підстава для її
демонтажу; - прізвище, ім'я, по батькові
та посади членів комісії; - посада,
місце роботи, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка бере участь у
демонтажі та перевезенні тимчасової
споруди (малої архітектурної форми); -
опис тимчасової споруди (малої
архітектурної форми) (геометричні
параметри, матеріал, наявність
підключення до мереж електро- та
водопостачання), перелік візуально
виявлених недоліків, пошкоджень з
обов'язковою фотофіксацією з усіх
боків.

Пунктом 13.3.4. Правил благоустрою
встановлено, що після складання акта
демонтажу малих архітектурних форм та
тимчасових споруд вони опечатуються та
перевозяться на майданчик тимчасового
зберігання, де передаються
відповідальній особі під розпис.

Відповідальність згідно з
законодавством за збереження та
неушкодженість тимчасових споруд
(малих архітектурних форм) та всього
майна, що знаходиться у таких малих
архітектурних формах (тимчасових
спорудах) при їх демонтажі,
транспортуванні до спеціально
обладнаних майданчиків та зберіганні
несе Головне управління контролю за
благоустроєм виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Відповідно до п. 13.3.5. Правил
благоустрою демонтовані малі
архітектурні форми та тимчасові
споруди повертаються власнику або його
представнику на підставі акта
приймання-передачі після оплати ним
робіт з демонтажу, перевезення,
розвантаження та зберігання малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд, відновленню благоустрою на
місці самовільного встановлення малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд згідно з затвердженими
тарифами.

У разі, якщо протягом шести місяців з
дати демонтажу від власника або його
представника не надходить заява про
повернення демонтованої тимчасової
споруди (малої архітектурної форми),
зазначене майно може бути реалізоване
за ціною, визначеною незалежною
експертною оцінкою. Різниця коштів від
реалізації майна, що перевищує суму,
витрачену на роботи з демонтажу,
перевезення, розвантаження та
зберігання тимчасової споруди,
повертається боржнику.

Позивачі, вважаючи що вказане рішення
порушує їх права та охоронювані
законом інтереси, оскільки, як
зазначають позивачі, вони є
власниками малих архітектурних форм,
які приписами від 13.03.2013 №Б-118/13 та від
26.08.2013 №07-222 запропоновано самовільно
демонтувати як незаконно розміщені, з
урахуванням вказаних обставин,
позивачі оскаржили в судовому порядку
Рішення від 25.12.2008 №1051/1051 в частині, що
встановлює правила демонтажу
самовільно розміщених малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову прийшов до
висновку, що оскаржуване рішення
прийнято уповноваженою особою, в межах
наданої компетенції, та не суперечить
вимогам Закону України "Про столицю
України - місто-герой Київ", Закон
України "Про благоустрій населених
пунктів", Цивільного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновком першої інстанції та зазначає
наступне.

Частина 4 статті 28 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачає, що розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури.

На виконання частини четвертої статті
28 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 № 244
затверджено Порядок розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності (далі -
Порядок).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті
16 Закону України «Про благоустрій
населених пунктів» на об'єктах
благоустрою забороняється самовільно
встановлювати торговельні лотки,
павільйони, кіоски тощо.

Разом з тим, порядок демонтажу
тимчасових споруд на законодавчому
рівні не врегульовано.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті
10 Закону України «Про благоустрій
населених пунктів» до повноважень
сільських, селищних і міських рад у
сфері благоустрою населених пунктів
належить: здійснення контролю за
станом благоустрою та утриманням
територій, інженерних споруд та
об'єктів, підприємств, установ та
організацій, їх озеленення, охорона
зелених насаджень, водних об'єктів
тощо.

Окрім того, згідно з пунктом 44 частини 1
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішується
питання, зокрема, встановлення
відповідно до законодавства правил з
питань благоустрою території
населеного пункту, забезпечення в
ньому чистоти і порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
організацію благоустрою населених
пунктів забезпечують місцеві органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до
повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо благоустрою
території певного населеного пункту є
обов'язковим для виконання розміщеними
на цій території підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, які на ній проживають.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Київська міська рада в
силу зазначених вище норм закону
наділена повноваженнями щодо
затвердження правил благоустрою.

Нормативно-правовий акт, який
встановлює правові та організаційні
основи містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів є Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон №3038).

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.28 Закону №3038,
тимчасових споруд торговельного,
побутового, соціально-культурного чи
іншого призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкцій з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.
Тимчасова споруда для здійснення
підприємницької діяльності може мати
закрите приміщення для тимчасового
перебування людей (павільйон площею не
більше 30 квадратних метрів по
зовнішньому контуру) або не мати такого
приміщення. Розміщення малих
архітектурних форм здійснюється
відповідно до Закону України «Про
благоустрій населених пунктів» №2807
(далі Закон №2807).

В той же час, в п.3 ст.28 Закону №3038
визначено, що розміщення тимчасових
споруд для провадження
підприємницької діяльності
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Також, відповідно до пп.13.2.6 п.13.2 р.2
Правил благоустрою тимчасові споруди
(малі архітектурні форми) розміщуються
з дотриманням обмежень, встановлених
Положенням про порядок розміщення ТС у
м. Києві, затвердженого у встановленому
порядку Київською міською радою.

21.10.2011 року центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування було затверджено
Порядок №244, який визначає механізм
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності (п.1.1).

Відповідно вказаного Порядку
підставою для розміщення тимчасових
споруд є паспорт прив'язки ТС (п.2.1.) та
заява до відповідного виконавчого
органу сільської, селищної, міської
ради, районної державної адміністрації
у довільній формі про можливість
розміщення ТС ( п. 2.2.- 2.3. Порядку №244).

Згідно з п. 2.30. Порядку №244 у разі
закінчення строку дії, анулювання
паспорта прив'язки, самовільного
встановлення тимчасових споруд така
тимчасова споруда підлягає демонтажу.

Відповідно до ст. 16 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»
на об'єктах благоустрою
забороняється самовільно
встановлювати об'єкти зовнішньої
реклами, торговельні лотки, павільйони,
кіоски тощо.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу
України, якій консолідує п. 13.25 Правил
благоустрою суб'єкти самочинного
будівництва будь-якого нерухомого
майна не набувають права власності на
нього, і такі об'єкти підлягають
знесенню винною особою або за її
рахунок.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначає, що особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
встановлення малих архітектурних форм
та тимчасових споруд, не набуває права
власності на них, а відтак твердження
позивачів, що демонтаж самочинно
збудованої тимчасової споруди
відповідно до оскаржуваного рішення
порушує принцип непорушності права
власності є безпідставним.

Щодо посилання позивачів на ст. 38
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст. 212
Земельного кодексу України, відповідно
до яких знесення самочинно збудового
об'єкту будівництва відбувається на
підставі відповідного судового
рішення, суд першої інстанції
обґрунтовано не прийняв до уваги, так
як розміщення тимчасових споруд в силу
вимог ст. 28 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
здійснюється відповідно до Закону
України "Про благоустрій населених
пунктів", Закон України "Про
благоустрій населених пунктів" та є
спеціально-правовими по відношенню до
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", а відтак
демонтаж самовільно збудованих ТС має
відбуватись в порядку визначеному
Законом України "Про благоустрій
населених пунктів", ст. 34 якого
закріплення Правил благоустрою
відносить саме до компетенції
відповідних міських рад.

Отже, Правила благоустрою, в даному
випадку в частині встановлення порядку
демонтажу самовільно розміщених малих
архітектурних форм та тимчасових
споруд є спеціально-правовими нормами
та саме вони підлягають застосуванню.

Пунктом 12 статті 22 Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ"
встановлено: у зв'язку зі здійсненням
містом Києвом функцій столиці України
Київська міська рада та Київська
міська державна адміністрація, кожна в
межах своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право: приймати
рішення про звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок та знесення
самовільно збудованих будівель та
споруд без відшкодування витрат,
здійснених за час незаконного
користування.

Таким чином, оскаржуване рішення
прийняте відповідачем на підставі та у
межах наданих повноважень та у спосіб,
що передбачений законом.

Крім того, колегія суддів не приймає до
уваги доводи апелянта, що оскаржуване
рішення відповідача порушує право
власності позивачів на тимчасові
споруди, так як демонтовані незаконно
розміщені тимчасові споруди
вивозяться в спеціальне місце, з якого
власники можуть їх забрати.

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 16.10.2008 року
№ 1435 "Про створення Тимчасової
контрольної комісії з питань
впорядкування об'єктів торгівлі у
вигляді малих архітектурних форм")
відповідно до пункту 12 статті 22 Закону
України "Про столицю України -
місто-герой Київ", статей 30, 31, 33 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Законом України "Про
благоустрій населених пунктів",
рішення Київської міської ради від
17.07.2008 року N 58/58 "Про заходи щодо
впорядкування об'єктів торгівлі (малих
архітектурних форм)" створено
Тимчасову контрольну комісію з питань
впорядкування об'єктів торгівлі у
вигляді малих архітектурних форм,
основним завданням якої визначено
координацію діяльності робіт
структурних підрозділів виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) та районних у м. Києві
державних адміністрацій із демонтажу
незаконно встановлених малих
архітектурних форм.

Відповідно до п. 3 Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 16.10.2008 року № 1435
Районним у м. Києві державним
адміністраціям: наказано вжити заходів
щодо демонтажу незаконно встановлених
малих архітектурних форм.

Отже, обґрунтованим є висновок суду
першої інстанції, що відповідачем
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 16.10.2008 року
№ 1435 прийнято рішення про демонтаж
Районними державними адміністраціями
незаконно встановлених малих
архітектурних форм (тимчасових споруд).

Також, суд першої інстанції правомірно
звертає увагу, що положення п. 13 Правил
благоустрою підлягають застосуванню в
сукупності з іншими
нормативно-правовими актами, зокрема, з
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 16.10.2008 року
№ 1435, а відтак не вбачається порушення
відповідачем при прийнятті
оскаржуваного рішення порушень пункту
12 статті 22 Закону України "Про столицю
України - місто-герой Київ".

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апелянта, що відповідачем
винесено оскаржуване рішення з
порушенням процедури його прийняття,
так як недодержання вимог правових
норм, а також правил, які регулюють
порядок прийняття акта, у тому числі
стосовно його форми, строків прийняття
тощо, може бути підставою для визнання
такого акта недійсним (протиправним)
лише у тому разі, коли відповідне
порушення спричинило прийняття
неправильного акта. Якщо ж акт в цілому
узгоджується з вимогами чинного
законодавства і прийнятий відповідно
до обставин, що склалися, тобто є вірним
по суті, то окремі порушення
встановленої процедури прийняття акта
не можуть бути підставою для визнання
його недійсним.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
постанові від 06.07.2011 № К-33230/10.

Крім того, колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на ту
обставину, що суд першої інстанції
помилково змішує поняття тимчасова
споруда та мала архітектурна форма, так
як відповідно до положень ч.2 ст.200 КАС
України не може бути скасовано
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 04
лютого 2014 року шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.