Справа № 821/105/13-а
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

20 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/105/13-а

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Яковлева Ю.В.судді
-Запорожана Д.В.судді -Жука С.І.при
секретарі -Синявській І.В. за участю
представників позивача -Ребристої Ж.В.,
Тодавчич С.М.за участю представника
апелянта -Краснощока О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2013 року по адміністративній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства "Херсонський
суднобудівний завод" до Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря, Державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Чорного моря - Надєїна Д.В. про визнання
протиправним та скасування припису,

встановила:

Позивач ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод" 03.01.2013 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів, у якому, з урахуванням
заяв про уточнення позовних вимог,
просив визнати протиправними та
скасувати п.п. 4, 7, 8, 9, 14, 22 припису та
прийняти відмову від позовних вимог в
частині визнання протиправним та
скасування пункту 5 припису Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря від 21.12.2012 року №785.

Ухвалою Херсонського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 року
було закрито провадження в частині
позовних вимог про визнання
протиправним та скасування п.5 припису
від 21.12.2012 року №785 щодо продовження
строку, встановленого Державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Чорного моря
Надєїним Д.В. для отримання
спеціального дозволу на користування
надрами (підземними водами).

Відносно пункту 4 оскаржуваного
припису позивач в позові вказав на
дотримання підприємством вимог,
передбачених дозволом на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, оскільки для зварювання
використовує електроди, марки яких є
аналогічними тим, що зазначені в
дозволі, про що листом було повідомлено
відповідача. Крім цього позивач вважав,
що не повинен здійснювати заходи щодо
зменшення викидів забруднюючих
речовин на ДВ №451 та №368, оскільки
вказані об'єкти не експлуатуються. Щодо
здійснення контролю по джерелах викиду
№9, 474, 110, 634, то контроль здійснюється
згідно відповідних актів 1 раз на рік, а
на момент проведення перевірки не
сплинув строк виконання цього
обов'язку.

Щодо пункту 7 оскаржуваного припису, то
позивач зазначив про неможливість
встановлення та здійснення заходів
щодо запобігання забрудненню водних
об'єктів стічними (дощовими, сніговими)
водами, що відводяться з території у
термін до 15 лютого 2013 року, оскільки
термін виконання робіт по обладнанню
зливових водовипусків ЛК-1, ЛК-2, ЛК-3, ЛК-5
підрядною організацією до 4 кварталу 2013
року. Крім цього позивач не заперечував
щодо необхідності здійснення очистки
зливопусків від мулу та сторонніх
предметів.

В позові щодо пункту 8 оскаржуваного
припису позивач вказав на дотримання
підприємством вимог щодо ведення
контролю за якістю і кількістю
скинутих у водні об'єкти зворотних вод
і забруднюючих речовин, що
підтверджується відповідними
журналами, а твердження позивача щодо
недостатнього контролю, передбаченого
вимогами КНД 31.0.017-2000, то позивач вважав,
що дані вимоги стосуються берегових
підприємств морського транспорту, до
яких ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод" не відноситься.

Щодо пункту 9 оскаржуваного припису, то
позивач зазначив про здійснення
підприємством відповідного контролю
за якістю води водних об'єктів у
контрольних створах згідно протоколів
вимірювання та протоколів дослідження
води.

Відносно пункту 14 оскаржуваного
припису, то позивач вказав на
відсутність обов'язку у підприємства
розробляти технічні паспорти на кожний
вид відходу, оскільки відходи
приймаються відповідними
підприємствами, що підтверджується
відповідними договорами. Крім цього
позивач вказав на наявність у
підприємства плану реагування на
надзвичайні ситуації, що, на думку
позивача, є достатнім для дотримання
відповідних вимог законодавства з
охорони навколишнього середовища ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод".

Щодо пункту 22 оскаржуваного припису, то
позивач зазначив про відсутність у
підприємства обов'язку розробити та
узгодити в установленому
законодавством порядку Плану
ліквідації аварійних розливів нафти та
нафтопродуктів у відповідності до
Правил охорони внутрішніх морських вод
і територіального моря від забруднення
та засмічення, затверджених Постановою
КМУ від 29.02.1996 року №269, оскільки ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод" не є
підприємством морської галузі та не
має відношення до внутрішніх морських
вод, а нафта та нафтопродукти не є
відходами у розумінні визначення,
передбаченого Законом України "Про
відходи".

Виходячи з вищевикладеного, позивач
вважав протиправними пункти 4, 7, 8, 9, 14, 22
припису від 21.12.2012 року №785 та просив їх
скасувати.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд у задоволенні
адміністративного позову відмовити з
підстав, викладених у запереченнях на
адміністративний позов (а.с. 198-201).

Справа була розглянута в порядку
письмового провадження.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 4 припису Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря від 21.12.2012 року №785, в
частині зобов'язання виконувати заходи
щодо зменшення викидів забруднюючих
речовин на ДВ №451 та №368 з терміном
виконання 26.11.2010 року та зобов'язання
здійснювати контроль по джерелах
викиду №№9, 474, 110, 634.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 8, 9, 22 припису Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря від 21.12.2012 року №785.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 14 припису Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря від 21.12.2012 року №785, в
частині зобов'язання розробити та
погодити в установленому
законодавством порядку технічні
паспорти на кожний вид відходу,
погодити у встановленому
законодавством порядку схему
тимчасового розміщення відходів,
розробити та погодити із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади план дій на випадок виникнення
надзвичайної ситуації, пов'язаної з
поводженням з небезпечними відходами
на ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод".

В іншій частині позовних вимог було
відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна
екологічна інспекція
Північно-Західного регіону Чорного
моря, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ставить питання
щодо скасування оскаржуваної
постанови та прийняття нової про
відмову в задоволенні позову у повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що
публічне акціонерне товариство
"Херсонський суднобудівний завод"
зареєстроване як юридична особа 25
грудня 2003 року згідно виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 26.11.2012 року по 14.12.2012 року, на
підставі наказу від 23.10.2012 року №797 та
направлення на перевірку від 23.10.2012
року, Державною екологічною інспекцією
Північно-Західного регіону Чорного
моря було проведено планову перевірку
ПАТ "Херсонський суднобудівний завод"
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої було складено акт №767 (т. 1, а.с. 7-38).

Вказаним актом перевірки були
встановлені наступні порушення:

- абзацу другого частини першої ст. 10,
частини п'ятої ст. 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря" щодо
невиконання умов Дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
№-71 від 03.04.2009 року (далі - Дозвіл),
а саме: п. 1.1.1.1 в частині використання
електродів марки S-7016Н; п. 4 щодо
невиконання заходів по зменшенню
викидів забруднюючих речовин на ДВ №451
та 368 з терміном виконання 26.11.2010 року;
нездійсненню контролю по джерелах
викиду №9, 474, 110, 634;

- пункту 4 частини першої ст. 44 Водного
кодексу України, а саме перевіркою
встановлено, що заходи щодо
запобігання забруднення водних
об'єктів стічними (дощовими, сніговими)
водами, що відводяться з території, не
встановлені та не здійснюються;

- пункту 7 частини першої ст. 44 Водного
кодексу України, Правил охорони
внутрішніх морських вод і
територіального моря від забруднення
та засмічення, затверджених Постановою
КМУ від 29.02.1996 року №269, а саме -
перевіркою встановлено, що на ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод" не
ведеться контроль за якістю і
кількістю скинутих у водні об'єкти
зворотних вод і забруднюючих речовин, а
також не ведеться контроль за якістю
води водних об'єктів у контрольних
створах;

- пункту 27 Правил охорони внутрішніх
морських вод і територіального моря
від забруднення та засмічення,
затверджених Постановою КМУ від 29.02.1996
року №269, а саме - ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" не розроблено та
не узгоджено в установленому
законодавством порядку план
ліквідації аварійних розливів нафти та
нафтопродуктів;

- пункту "в" ст. 17, ст. 27 Закону України
"Про відходи", пункту 11 Порядку ведення
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відходів, затвердженого
Постановою КМУ від 31.08.1998 року №1360,
пункту 9 Порядку ведення державного
обліку та паспортизації відходів,
затвердженого Постановою КМУ від 01.11.1999
року №2034, п. 1 Інструкції щодо складання
форми реєстрової карти об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів, затвердженої наказом
Мінприроди від 17.02.1999 року №41, а саме -
перевіркою встановлено, що ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод"
інвентаризація та паспортизація
відходів не розроблені у встановленому
законодавством порядку (реєстрові
картки ОУВ розроблені по формі № 1 не на
усі види відходів та ведуться не у
встановленому порядку, технічні
паспорти відходів відсутні),
встановлений факт відсутності довідки
про наявність спеціально відведених в
установленому законодавством місць чи
об'єктів зміщення відходів, а також
відсутність висновків органів
санепідемнагляду щодо об'єктів
поводження з відходами (погодженої
схеми тимчасового зміщення відходів);
відсутній погоджений із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади план дій на випадок виникнення
надзвичайної ситуації, пов'язаної з
поводженням з небезпечними відходами
на ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод";

- пункту "а" частини першої статті 32,
частини четвертої статті 33 Закону
України "Про відходи", частини другої
статті 55 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
а саме - ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод" здійснювало свою діяльність у
період з 31.12.2011 року по 12.03.2012 року без
документів дозвільного характеру у
сфері поводження з відходами тощо.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою усунення вказаних порушень
природоохоронного законодавства,
виявлених під час перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
Державною екологічною інспекцією
Північно-західного регіону Чорного
моря було направлено позивачу припис
від 21.12.2012 року №785 (а.с. 41-43).

Не погоджуючись з правомірністю
пунктів 4, 7, 8, 9, 14, 22 припису, позивач
просив суд 1-ї інстанції їх скасувати.

Так, пунктом 4 припису відповідно до
абзацу 2 ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 11 Закону
України "Про охорону атмосферного
повітря" від 16.10.1992 року у термін до
20.01.2013 року зобов'язано ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" -

- забезпечити виконання вимог,
передбачених дозволом на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
(№-71), а саме виконання умови 1.1.1.1 в
частині використання електродів марки
S-7016H;

- виконувати заходи щодо зменшення
викидів забруднюючих речовин на ДВ №451
та 368 з терміном виконання 26.11.2010 року;

- здійснювати контроль по джерелах
викиду №9, 474, 110, 634.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 10 Закону
України "Про охорону атмосферного
повітря" підприємства, установи,
організації та громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
діяльність яких пов'язана з впливом
фізичних та біологічних факторів на
його стан, зобов'язані, зокрема, вживати
заходів щодо зменшення обсягів викидів
забруднюючих речовин і зменшення
впливу фізичних факторів.

Відповідно до абзацу 5 ст. 11 Закону
України "Про охорону атмосферного
повітря" викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Судом 1-ї інстанції було вірно
встановлено, що ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" було отримано
Дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами №-71 від 03.04.2009 року з
терміном дії по 03.04.2014 року.

При цьому під час перевірки, зокрема,
було встановлено використання
підприємством електродів марки S-7016H
замість передбачених дозволом
електродів марки ИТС - 4с.

В обґрунтування встановленого
порушення відповідач зазначив, що під
час проведення перевірки
підприємством не було надано документи
щодо підтвердження відповідності
електродів марки S-7016Н електродам марки
ИТС - 4с.

Згідно матеріалів справи, ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод"
листом від 13.12.2012 року №727/10-629 під час
перевірки проінформувало, що
вітчизняним аналогом електродів марки
S-7016Н (Hyundai, Ю.Корея), які
використовуються підприємством для
суднобудування, є електроди марки ИТС -
4с (т. 1, а.с. 44).

Суд 1-ї інстанції обґрунтовано
погодився з позицією відповідача, що
вказаний лист ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" від 13.12.2012 року
№727/10-629 не можна вважати належним
доказом відповідності електродів
марки S-7016Н електродам марки ИТС - 4с, а
тому вимога Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря щодо забезпечення
виконання умови 1.1.1.1 дозволу в частині
використання електродів марки S-7016H,
зазначена в абзаці 1 п. 4 припису є
правомірною.

Також судом 1-ї інстанції було
правомірно встановлено, що після
проведення перевірки та прийняття
припису ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод" було отримано відповідні
свідоцтва про узгодження зварювальних
матеріалів, сертифікат відповідності
та якості на електроди марки S-7016Н і
марки ИТС-4с, а також витяг з ГОСТу 9466-75
(т. 1, а.с. 134-136).

Враховуючи, що виконавши вимогу абзацу
1 пункту 4 припису щодо отримання
підтверджуючих документів щодо
відповідності електродів, позивач
фактично визнав правомірність
вказаного припису, а тому суд 1-ї
інстанції обґрунтовано прийшов до
висновку про відмову в цій частині
позовних вимог.

Щодо виконання ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" заходів щодо
зменшення викидів забруднюючих
речовин на ДВ №451 та №368 з терміном
виконання 26.11.2010 року, то судом 1-ї
інстанції було вірно зазначено, що
позивачем під час проведення перевірки
були надані відповідні накази від
03.06.2010 року №402/02-44а та від 10.06.2010 року
№126/А, згідно яких технологічне
обладнання, яке є джерелом викидів
забруднюючих речовин, що надходять в
атмосферне повітря від
неорганізованих джерел викидів №451
(фільтровентиляційний агрегат
"Темп-2000") та №368 ("Темп-2000" в ХОСП "ХМС"
БКЦ 23-го пролета), не експлуатується ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод", а
відповідні викиди не здійснюються (т. 1,
а.с. 45-46).

Суд 1-ї інстанції обґрунтовано не
погодився з позицією відповідача
стосовно того, що у разі консервації
агрегатів "Темп-2000" підприємство
повинно змінити або виключити дану
умову з дозволу.

Статтею 11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" визначено, що
порядок проведення та оплати робіт,
пов'язаних з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
обліку підприємств, установ,
організацій та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності, які
отримали такі дозволи, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядком проведення та оплати
робіт, пов'язаних з видачею дозволів на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, обліку підприємств, установ,
організацій та громадян-підприємців,
які отримали такі дозволи,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 13 березня 2002 року
№302, передбачено єдиний механізм
проведення та оплати робіт, пов'язаних
з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.

При цьому відсутні законодавчі норми,
які б передбачали необхідність
внесення змін в дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами у
зв'язку з припиненням експлуатації
об'єкта, який є джерелом викидів.

Також не має необхідності здійснювати
заходи щодо зменшення викидів
забруднюючих речовин у зв'язку з їх
відсутністю.

Виходячи з вищевикладеного, суд 1-ї
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що вимога абзацу 2 пункту 4
припису щодо виконання заходів по
зменшенню викидів забруднюючих
речовин на ДВ №451 та №368 з терміном
виконання 26.11.2010 року є неправомірною
та підлягає скасуванню.

Щодо зобов'язання ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" здійснювати
контроль по джерелах викиду №№9, 474, 110,
634, то судом 1-ї інстанції було вірно
встановлено, що спірність позицій
сторін полягає у встановленні терміну
здійснення вказаного контролю.

В своїх запереченнях Державна
екологічна інспекція
Північно-Західного регіону Чорного
моря без посилання на відповідні
вимоги чинного законодавства вказала,
що на момент проведення перевірки було
встановлено, що з моменту проведення
останніх лабораторних вимірювань по
джерелах викиду №№9,110, 634, 474 минуло
більше ніж 12 місяців (1 рік).

Судом 1-ї інстанції було правомірно
встановлено, що пунктом 5 Дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами №-71 від 03.04.2009 року щодо
переліку заходів щодо здійснення
контролю за дотриманням встановлених
гранично допустимих викидів
забруднюючих речовин та умов дозволу
на викиди передбачено періодичність
здійснення вимірювань 1 раз на рік,
починаючи з 03.04.2009 року, без
встановлення залежності терміну
виконання від спливу 12 місяців з дати
останніх вимірювань.

Так, позивачем було зазначено, що
згідно "Графіку відбору проб для
контролю за виконанням норм ПДВ на
джерелах викиду та перевірки
ефективності роботи ПГУ на ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод" в 2012
році" контроль по ДВ №№ 9, 474, 110, 634
повинен був здійснюватися в грудні 2012
року, тобто на момент оформлення акту
перевірки і внесення Припису строк
виконання цього обов'язку не було
порушено позивачем.

Крім цього, в матеріалах справи наявні
акти про здійснення контролю по
джерелах викиду №№ 9, 474, 110, 634 у грудні
2012 року (т. 1, а.с. 167-174).

Також суд 1-ї інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність застосування до
позивача абзацу 3 пункту 4 Припису,
оскільки матеріалами справи
підтверджується здійснення ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод"
контролю по джерелах викиду № 9, 474, 110, 634
у терміни, передбачені Дозволом на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами №-71 від 03.04.2009 року.

Щодо правомірності застосування
пункту 7 Припису, згідно якого
відповідно до пункту 4 частини першої
ст. 44 ВК України у термін до 15.02.2013 року
та постійно зобов'язано ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод"
встановити та здійснювати заходи щодо
запобігання забрудненню водних
об'єктів стічними (дощовими, сніговими)
водами, що відводяться з території, то
суд 1-ї інстанції зазначив, що згідно
наданих пояснень ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" від 01.10.2013 року на
заперечення Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря позивач не заперечував
щодо необхідності здійснення
відповідних заходів та періодично
здійснював очистку зливопусків від
мулу та сторонніх предметів, а тому суд
1-ї інстанції дійшов вірного висновку
про безпідставність вимоги позивача
про скасування вищевказаного пункту.

Щодо правомірності застосування
пункту 8 та 9 Припису, згідно яких
відповідно до пункту 7 частини першої
ст. 44 ВК України та Правил охорони
внутрішніх морських вод і
територіального моря від забруднення
та засмічення, затверджених Постановою
КМУ від 29.02.1996 року №269 у термін до 15.01.2013
року та постійно зобов'язано ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод"
вести контроль за якістю і кількістю
скинутих у водні об'єкти зворотних вод
і забруднюючих речовин та вести
контроль за якістю води водних об'єктів
у контрольних створах, то судом 1-ї
інстанції було зазначено, що пунктом 7
частини першої ст. 44 ВК України
водокористувачі зобов'язані, зокрема,
здійснювати облік забору та
використання вод, вести контроль за
якістю і кількістю скинутих у водні
об'єкти зворотних вод і забруднюючих
речовин та за якістю води водних
об'єктів у контрольних створах, а також
подавати відповідним органам звіти в
порядку, визначеному цим Кодексом та
іншими законодавчими актами.

Згідно Наказу Державного комітету
статистики "Про затвердження типових
форм первинного обліку" №264 від 27.07.1998
року при наявності на одному
підприємстві декількох водозаборів та
випусків зворотних вод на кожний з них
ведуть журнал первинного обліку
використання вод за кількісними та
якісними показниками (типові форми №№
ПОД-11, ПОД-12, ПОД-13). Записи у журналах
№№ ПОД-11, ПОД-12 ведуться щодобово.

Згідно матеріалів справи, ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод" веде
журнали форми ПОД-11 та ПОД-12 (т. 2, а.с.
19-22).

В акті перевірки відповідач вказав, що
контроль за якістю води на
підприємстві ведеться тільки у
контрольних створах, що є недостатнім
для виконання вимог КНД 31.0.017-2000.

Статтею 22 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлено, що з метою забезпечення
збору, обробки, збереження та аналізу
інформації про стан навколишнього
природного середовища, прогнозування
його змін та розробки науково
обґрунтованих рекомендацій для
прийняття ефективних управлінських
рішень в України створюється система
державного моніторингу навколишнього
природного середовища. Спостереження
за станом навколишнього природного
середовища, рівнем його забруднення
здійснюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
питань екології та природних ресурсів,
іншими спеціально уповноваженими
державними органами, а також
підприємствами, установами та
організаціями, діяльність яких
призводить або може призвести до
погіршення стану навколишнього
природного середовища.

Відповідно до розділу 1 Інструкції зі
здійснення відомчого моніторингу за
станом об'єктів навколишнього
природного середовища берегових
підприємств морського транспорту,
затвердженої наказом Державного
департаменту морського та річкового
транспорту України від 07.08.2000 року № 59
(КНД 31.0.017-2000), дана інструкція
поширюється на берегові підприємства
морського транспорту, які входять до
сфери управління Міністерства
транспорту України, правонаступником
якого є Міністерство інфраструктури
України.

Судом 1-ї інстанції було правомірно
встановлено, що відповідно до Статуту
ПАТ "Херсонський суднобудівний завод"
не входить до сфери управління
Міністерства інфраструктури України
та є підприємством, яке здійснює
діяльність з будування та ремонту
суден, а тому на позивача не
розповсюджуються вимоги вищевказаної
інструкції.

Виходячи з викладеного суд 1-ї
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що підприємством у
відповідності до чинного
законодавства здійснюється контроль
за якістю і кількістю скинутих у водні
об'єкти зворотних вод і забруднюючих
речовин та контроль за якістю води
водних об'єктів у контрольних створах,
а тому п. 8 та п. 9 припису підлягає
скасуванню.

Крім цього, пунктом 14 Припису
відповідно до пункту "в" ст. 17, ст. 27
Закону України "Про відходи", пункту 11
Порядку ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів, затвердженого Постановою КМУ
від 31.08.1998 року №1360, пункту 9 Порядку
ведення державного обліку та
паспортизації відходів, затвердженого
Постановою КМУ від 01.11.1999 року №2034, п. 1
Інструкції щодо складання форми
реєстрової карти об'єктів утворення,
оброблення та утилізації відходів,
затвердженої наказом Мінприроди від
17.02.1999 року №41 у термін до 15.01.2013 року
зобов'язано ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод":

- розробити у встановленому
законодавством порядку інвентаризацію
та паспортизацію відходів (забезпечити
ведення реєстрових карт об'єктів
утворення відходів в установленому
порядку по формі №1 (у разі
необхідності);

- розробити та погодити в установленому
законодавством порядку технічні
паспорти на кожний вид відходу;

- погодити у встановленому
законодавством порядку схему
тимчасового розміщення відходів;

- розробити та погодити із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади план дій на випадок виникнення
надзвичайної ситуації, пов'язаної з
поводженням з небезпечними відходами
на ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод".

Щодо зобов'язання ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод» розробити у
встановленому законодавством порядку
інвентаризацію та паспортизацію
відходів (забезпечити ведення
реєстрових карт об'єктів утворення
відходів в установленому порядку по
формі №1 (у разі необхідності), то, судом
1-ї інстанції було вірно зазначено, що
враховуючи відсутність будь-яких
заперечень відповідача, вказана вимога
припису, враховуючи її формулювання,
носить рекомендаційний характер, тобто
підприємство самостійно повинно
вирішити необхідність розроблення
інвентаризації та паспортизації
відходів у встановленому
законодавством порядку, а тому така
вимога не підлягає скасуванню.

Щодо зобов'язання ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод» розробити та
погодити в установленому
законодавством порядку технічні
паспорти на кожний вид відходу,
погодити у встановленому
законодавством порядку схему
тимчасового розміщення відходів,
розробити та погодити із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади план дій на випадок виникнення
надзвичайної ситуації, пов'язаної з
поводженням з небезпечними відходами
на ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод", то судом 1-ї інстанції було
зазначено наступне.

Було встановлено, що ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" внесено до
загального реєстру об'єктів утворення
відходів за №07 від 29.06.2005 року.

Згідно з п. "в" ст. 17 Закону України «Про
відходи» від 05 березня 1998 року суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані,
зокрема, визначати склад і властивості
відходів, що утворюються, а також за
погодженням із уповноваженими
органами виконавчої влади у сфері
поводження з відходами ступінь їх
небезпечності для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини.

Відповідно до ст. 27 зазначеного Закону
з метою забезпечення збирання,
оброблення, збереження та аналізу
інформації про об'єкти утворення,
оброблення та утилізації відходів
ведеться їх реєстр, в якому
визначаються номенклатура, обсяги
утворення, кількісні та якісні
характеристики відходів, інформація
про поводження з ними та заходи щодо
зменшення обсягів утворення відходів і
рівня їх небезпеки.

Пунктом 9 Порядку ведення державного
обліку та паспортизації відходів,
затвердженого Постановою КМУ від 01.11.1999
року №2034 встановлено, що паспортизація
відходів ведеться підприємствами з
метою їх вичерпної ідентифікації та
визначення оптимальних шляхів
поводження з ними.

Згідно акту перевірки, на підприємстві
інвентаризація та паспортизація
відходів не розроблені у встановленому
законодавством порядку (реєстрові
картки ОУВ розроблені по формі № 1 не на
всі види відходів та ведуться не у
встановленому порядку, технічні
паспорти відходів відсутні). В ході
перевірки встановлений факт
відсутності довідки про наявність
спеціально відведених в установленому
законодавством місць чи об'єктів
зміщення відходів, а також відсутність
висновків органів санепідемнагляду
щодо об'єктів поводження з відходами
(погодженої схеми тимчасового зміщення
відходів) (т.1, а.с. 12).

Під час проведення перевірки
встановлено, що в процесі
господарської діяльності ПАТ
«Херсонський суднобудівний завод»
утворюються наступні види відходів:
одяг зношений або зіпсований; взуття
зношене або зіпсоване; оргтехніка;
брухт кольорових металів; шлам металу;
окис металу; відходи, одержані у
процесі зварювання; відходи, утворені
при експлуатації транспортних засобів,
не позначені іншим засобом або
комбіновані (відпрацьовані
маслофільтри); замазучений пісок;
відходи від оцинкування; відходи
пластику (каски, зварювальні маски);
склобій; прилади медичного призначення
(шприці); відходів сумішей масло/вода,
вуглеводні/вода, емульсії (лляльні
води), голки медичні зіпсовані або
використані; неконденційна білизна;
білково-жирова фракція, залишки фарб,
не придатні до використання. У Дозвіл
на 2012 рік та Ліміти на 2012 рік перелічені
відходи не включені. Таким чином,
зазначені відходи у 2012 році
утворювалися без одержання від
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги утворення
та розміщення відходів у 2012 році.

В акті перевірки Державною екологічною
інспекцією Північно-Західного регіону
Чорного моря було зазначено, що
поводження з відходами (утилізація та
видалення відходів) здійснювалося ПАТ
«Херсонський суднобудівний завод» на
підставі відповідних договорів, копії
ліцензій на поводження з небезпечними
відходами надані до перевірки. При
цьому ПАТ «Херсонський суднобудівний
завод» укладений договір № 715/П-96-12 від
10.01.2012 року з ПП «Галузева фірма
«Суднореммонтаж» щодо проведення
робіт з прибирання баластних танків
від мулу та води, іржі, вбирання
паливних, мастильних і цистерн,
машинного відділення (лляльна вода) під
дегазацію та прибирання (вивезення) з
території заводу відходів, прибирання
для передачі та передачі на
утилізацію/переробку даних відходів.

Згідно матеріалів справи, а саме копії
договору №764/53 від 24.09.2012 року, за
умовами якого ТОВ "Метал" (за договором -
виконавець) зобов'язується прийняти у
ПАТ "Херсонський суднобудівний завод"
(за договором - замовник) відходи,
пов'язані з послугами автотранспорту
та відходи виробництва машин і
устаткування, та копії договору №457 від
24.09.2012 року, за умовами якого МВКП
"Вікінг" (за договором - виконавець)
зобов'язується надати ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" (за договором -
замовник) послуги, пов'язані з
утилізацією відпрацьованих ламп
люмінесцентних та відходів, які
містять ртуть (код 7710.3.1.26 Класифікатора
відходів Державного класифікатора
України) (т. 1, а.с. 140-141).

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
1-ї інстанції, що, оскільки на ПАТ
«Херсонський суднобудівний завод» всі
відходи приймаються спеціалізованими
підприємствами на утилізацію або
знешкодження за відповідними
договорами, тому відсутні відходи, на
які потрібно розробляти паспорти,
відсутня необхідність тимчасового
розміщення відходів, а поводження з
відходами у розумінні визначення,
передбаченого Законом України "Про
відходи" здійснюється іншими
суб'єктами господарювання у
відповідності до наданих договорів.

Таким чином, в частині зобов'язання ПАТ
«Херсонський суднобудівний завод»
розробити та погодити в установленому
законодавством порядку технічні
паспорти на кожний вид відходу,
погодити у встановленому
законодавством порядку схему
тимчасового розміщення відходів,
розробити та погодити із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади план дій на випадок виникнення
надзвичайної ситуації, пов'язаної з
поводженням з небезпечними відходами
на ПАТ "Херсонський суднобудівний
завод" припис не відповідає чинному
законодавству і фактичним обставинам
справи та підлягає скасуванню.

Судом 1-ї інстанції щодо правомірності
застосування пункту 22 Припису, згідно
якого відповідно до п. 27 Правил охорони
внутрішніх морських вод і
територіального моря від забруднення
та засмічення, затверджених Постановою
КМУ від 29.02.1996 року №269 у термін до 01.01.2013
року та постійно зобов'язано ПАТ
"Херсонський суднобудівний завод"
розробити та узгодити в установленому
законодавством порядку План
ліквідації аварійних розливів нафти та
нафтопродуктів ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод», було зазначено
наступне.

Відповідно до п. 27 Правил охорони
внутрішніх морських вод і
територіального моря від забруднення
та засмічення, затверджених Постановою
КМУ від 29.02.1996 року №269 підприємства
морської галузі узгоджують технологію
перевантаження щодо кожного виду
вантажів з державними інспекціями
охорони Чорного та Азовського морів
Мінприроди.

Згідно ч. 1 ст. 260 ГК України сукупність
усіх виробничих одиниць, які
здійснюють переважно однакові або
подібні види виробничої діяльності,
складає галузь.

Згідно з постановою КМУ «Про
затвердження Морської доктрини
України на період до 2035 року» від 07.10.2009
року N 1307 визначено, що:

- морська діяльність - це використання
ресурсів Азовського і Чорного морів,
Керченської протоки та інших районів
Світового океану на користь України
шляхом провадження ефективної і
безпечної морської господарської
діяльності, сталої військово-морської
діяльності та діяльності, пов'язаної з
охороною державного кордону на морі;

- морська господарська
(морегосподарська) діяльність процес
отримання вигоди від використання
ресурсів Азовського і Чорного морів,
Керченської протоки та інших районів
Світового океану для задоволення
потреб людини і суспільства та
розширеного відтворення
природно-ресурсного потенціалу
Світового океану.

Згідно Статуту ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод» основним
напрямком його діяльності є будування
та ремонт суден. При цьому,
суднобудування - це галузь
транспортного машинобудування, яка
охоплює будування та ремонт морських
та річкових суден, плавучих бурових
платформ та ін., здійснює спуск на воду
спеціалізованих вантажних судів
(танкерів, судів-суховантажів,
судів-контейнеровозів,
судів-рефрижераторів), туристичних
пасажирських лайнерів, рибоконсервних
плавучих баз, науково-досліджувальних
судів, судів-паромів і т.д.

Таким чином, ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод» не є
підприємством морської галузі, а також
його діяльність ніяк не пов'язана зі
зберіганням, перевантаженням нафти та
нафтопродуктів. Крім цього, в акті
перевірки відповідачем було зазначено,
що бункерувальні роботи на території
ПАТ «Херсонський суднобудівний завод»
здійснюються силами ДП «Херсонський
морський торговельний порт».

Судом 1-ї інстанції було правильно
зазначено, що норми Правил охорони
внутрішніх морських вод і
територіального моря від забруднення
та засмічення, затверджених Постановою
КМУ від 29.02.1996 року №269, встановлюють
вимоги щодо запобігання забрудненню та
засміченню внутрішніх морських вод та
гирлових ділянок річок, які впадають в
море.

Разом з тим, виходячи з визначення
внутрішніх морських вод, приведеного у
Правилах охорони внутрішніх морських
вод і територіального моря від
забруднення та засмічення,
затверджених Постановою КМУ від 29.02.1996
року №269, води річки Дніпро в районі
розташування ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод» не відносяться до
внутрішніх морських вод, а також
акваторія річки Дніпро в районі м.
Херсона, в т.ч. в районі розташування
ПАТ «Херсонський суднобудівний завод»,
не відноситься до гирлової ділянки
Дніпра.

Як вбачається з матеріалів справи, на
випадок аварійних розливів нафти на
ПАТ «Херсонський суднобудівний завод»
є в наявності план реагування на
надзвичайні ситуації на водних
об'єктах», який в установленому порядку
узгоджено з МНС(т. 1, а.с. 100-103).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду 1-ї інстанції щодо
відсутності законних підстав для
зобов'язання ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" розробити та
узгодити в установленому
законодавством порядку План
ліквідації аварійних розливів нафти та
нафтопродуктів ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод», а тому п. 22
припису підлягає скасуванню.

З огляду на вищевказане колегія суддів
вважає, що суд 1-ї інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
зазначену постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та
п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року по адміністративній справі за
позовом публічного акціонерного
товариства "Херсонський суднобудівний
завод" до Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря, Державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Чорного моря - Надєїна Д.В.
про визнання протиправним та
скасування припису - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий суддя: Ю.В. ЯковлевСуддя:
Д.В. ЗапорожанСуддя: С.І. Жук