Справа № 235/3107/13-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Токарєв А.Г.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року справа №235/3107/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Шишова О.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління соціального захисту
населення Красноармійської міської
ради на постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 липня 2013 р. у справі № 235/3107/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Красноармійської міської ради
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов`язання вчинення
певних дій відносно призначення
компенсації,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області про
визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинення певних дій
відносно призначення компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
він є пенсіонером з 2004 року. На протязі
більше ніж 13-ти років працював на
гірничодобувних підприємствах: 3 роки і
7 місяців на шахті Стаханова з 08.01.1985
року по 07.12.1993 року та з 04.05.1994 року по
10.08.1995 року в Димитровському ШБУ-2
тресту «Красноармійськвугілля».

15.03.2013 року він звернувся в Управління
праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради з заявою
про призначення йому компенсації на
оплату електроенергії, природного газу
та центрального опалення житла, що
передбачено ст. 42 Гірничого Закону
України. Вказана компенсація
відповідно до ст. 43 Гірничого закону
України призначається пенсіонерам, які
пропрацювали на підприємствах
видобутку, переробки вугілля на
підземних роботах не менше десяти
років для чоловіків. Стаж роботи, який
ним відпрацьований на підземних
роботах складає більше 13-ти років.

Відповідачем була надана відповідь на
його звернення від 01.04.2013 року, а також
виписка з протоколу № 58 від 20.03.2013 року
про відмову йому у призначення
компенсації.

Причиною відмови у призначенні
компенсації стало не зарахування
відповідачем стаж роботи в
Димитровському ШБУ-2 тресту
«Красноармійськвуглебуд» з 08.01.1985
року по 07.12.1993 року та з 04.05.1994 року по
10.008.1995 року, що склало більше 10 років.

В обґрунтуванні зазначено, що стаж
роботи в Димитровському ШБУ-2 тресі
«Красноарміцськвуглебуд» зарахувати
для встановлення права на призначення
компенсаи відповідно до ст. 43 Гірничого
Закону України немає можливості у
зв'язку з тим, що відповідно наказу
Міністерства вугільної промисловості
від 09.09.2010 року № 336 Державне відкрите
акціонерне товариство «Вуглебуд»
перебуває в стані ліквідації. Тому
зараховано стаж роботи і підземних
роботах тільки на шахті ім. Стаханова (3
роки 7 місяців 10 днів).

Просить суд визнати дії Управління
праці та соціального захисту населені
Красноармійської міської ради
Донецької області щодо відмови у
призначенні йому компенсаі на оплату
електроенергії, природного газу та
центрального опалення житла, що
передбачено ст. Гірничого Закону
України, протиправними, також
зобов'язати відповідача призначити
йому компенсацію на оплату
електроенергії, природного газу та
центрального опалення житла, що
передбачено ст. 43 Гірничого Закону
України.

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 липня 2013 р. у справі № 235/3107/13-а
позовні вимоги задоволено.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Красноармійської міської ради
Донецької області щодо відмови у
призначенні ОСОБА_2 компенсації на
оплату електроенергії, природного газу
та центрального опалення житла, що
передбачено ст.43 Гірничого Закону
України, протиправними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Красноармійської міської

ради Донецької області призначити
ОСОБА_2 компенсацію на оплату

електроенергії, природного газу та
центрального опалення житла, що
передбачено ст. 43 Гірничого

Закону України.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в який просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на те, що стаж роботи в
Димитровському ШБУ-2 тресту
«Красноармійськвуглебуд» з 08.01.1985
року по 07.12.1993 року та 04.05.1994 року по
10.08.1995 року позивачу не зараховано до
стажу у зв'язку з перебуванням
підприємства у стані ліквідації,
просить скасувати постанову суду, як
прийняту з порушенням норм
матеріального права, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

15.03.2013 року позивач звернувся в
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради з заявою про призначення
йому компенсації на оплату
електроенергії, природного газу та
центрального опалення житла, що
передбачено ст. 43 Гірничого Закону
України. Вказана компенсація
призначається пенсіонерам, які
пропрацювали на підприємствах з
видобутку, переробки вугілля на
підземних роботах не менше десяти
років для чоловіків.

Відповідачем 01.04.2013 року надана
відповідь на звернення, а також
виписку з протоколу № 58 від 20.03.2013 року
про відмову позивачу у призначенні
компенсації (а.с. 9,11).

Причиною відмови у призначення
компенсації стало не зарахування
відповідачем стажу роботи в
Димитровському ШБУ-2 тресту
«Красноармійськвуглебуд» з 08.01.1985 року
по 07.12.1993 року та з 04.05.1994 року по 10.08.1995
року, що склало більше 10 років.

В обґрунтування зазначено, що стаж
роботи в Димитровському ШБУ-2 тресту
«Красноарміцськвуглебуд» зарахувати
для встановлення права на призначення
компенсації відповідно до ст. 43
Гірничого Закону України немає
можливості у зв'язку з тим, що
відповідно до наказу Міністерства
вугільної промисловості від 09.09.2010 року
№ 336 Державне відкрите акціонерне
товариство «Вуглебуд» перебуває в
стані ліквідації. Тому зараховано стаж
роботи на підземних роботах тільки на
шахті ім. Стаханова (3 роки 7 місяців 10
днів).

Відповідно до пункту 12.10 Галузевої
угоди між Міністерством вугільної
промисловості України, іншими
державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній промисловості, від 03.07.2001 р.,
особи, які мають право на безоплатне
забезпечення побутовим вугіллям,
забезпечуються паливом на побутові
потреби за останнім місцем роботи на
вугледобувному підприємстві.

Відповідно до вимог ст. 48 Гірничого
закону України право на отримання
вугілля мають пенсіонери, які
пропрацювали на підприємствах з
видобутку (переробки) вугілля,
вуглебудівних підприємствах: на
підземних роботах-не менше ніж 10 років
для чоловіків, на роботах, пов'язаних із
підземними умовами - не менше ніж 15
років для чоловіків, на роботах
технологічної лінії на поверхні діючих
шахт чи на шахтах, що будуються,
розрізах, збагачувальних та брикетних
фабриках - не менш ніж 20 років для
чоловіків.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Проте, як вбачається з трудової книжки
позивача, він з 08.01.1986 року по 02.04.1989 року
працював підземним горно працівником 3
розряду з повним робочим днем у шахті,
та з 03.04.1989 року по 07.12.1993 року ковалем
ручної ковки, з 04.05.1994 року по 10.08.1995 року
ковалем 5 розряду у механічному цеху в
Димитрівському ШБУ-2 тресту
«Красноармійськвуглебуд» (а.с. 6-8).

Колегія суддів зазначає, що робота
ковалем ручної ковки та ковалем 5
розряду у механічному цеху не
відноситься до підземних роботіт,
тобто позивач не має необхідного 10
річчного стажу на підземних роботах.

Крім того, суд апеляційної інстанції
зазначає, що у відповідності до вимог
ст. 48 Гірничого закону України
забезпечення вугіллям працівників
ліквідованих гірничих підприємств
здійснюється органами соціального
захисту населення.

Відповідно до п. 17 постанови Кабінету
Міністрів України від 27.08.1997 року № 939
"Про затвердження Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств
Міністерства вугільної промисловості,
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, складених
комісією, що утворюються
Мінвуглепромом, а також визначення
правонаступника щодо соціального
захисту осіб відповідно до ч. 5 ст. 48
Гірничого закону України.

Згідно роз'яснень Міністерства
соціальної політики України від 07.02.2012
№ 168/5/75-12 стосовно права на отримання
пільг на придбання твердого палива
пенсіонерів вугільних підприємств, які
визнані банкрутами за рішенням суду
або не ліквідовані, а просто припинили
свою діяльність, право на отримання
пільг на придбання твердого палива за
рахунок коштів Державного бюджету
мають пенсіонери гірничих підприємств,
які мають законодавчо визначений
статус ліквідованих гірничих
підприємств.

Частиною 5 ст. 111 ЦК України передбачено,
що юридична особа є ліквідованою з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення.

На час розгляду справи в судах першої
та апеляційної інстанції, підприємство
на якому працював позивач знаходяться
у стані ліквідації, запису про
ліквідацію зазначеного підприємства
немає.

Таким чином, Димитровське ШБУ-2 тресту
«Красноарміцськвуглебуд» та Державне
відкрите акціонерне товариство
«Вуглебуд» не мають встановленого
чинним законодавством статусу
ліквідованого гірничого підприємства.

Крім того, враховуючи, що останнє місце
роботи позивача є підприємство яке не
має статусу ліквідованого
підприємств, колегія суддів вважає, що
позивач має законодавчо встановлено
право звернутись до останнього для
забезпечення його паливом на побутові
потреби, відповідно до пункту 12.10
Галузевої угоди між Міністерством
вугільної промисловості України,
іншими державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній промисловості, від 03.07.2001 р., а
тому підстав для задоволення позову
немає.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
позивачем не надано доказів по справі
які би свідчили, що позивач має право
на безоплатне забезпечення палива на
побутові потреби, оскільки згідно до
записів трудової книжки, стаж роботи на
підземних роботах у позивача складає
менше 10 років.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до уваги докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції. Колегія суддів вважає, що
відповідач, який відповідно до норм
Кодексу адміністративного судочинства
України є суб'єктом владних
повноважень, правомірність прийняття
спірного рішення довів належним чином.

Судом першої інстанції взагалі не
досліджена обставина стосовно
ліквідації підприємства, на якому
працював позивач та наявність у
позивача підземного стажу більше ніж 10
років.

Колегія суддів, оцінивши докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог, вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про задоволення
апеляційної скарги відповідача, судом
першої інстанції постанова прийнята
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для її скасування.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202,
205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н
О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Красноармійської міської ради -
задовольнити.

Постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 липня 2013 р. у справі № 235/3107/13-а -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області про
визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинення певних дій
відносно призначення компенсації -
відмовити.

Постанову апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.О. Шишов