Справа № 827/2231/13-а
Суддя: Дудкіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 827/2231/13-а

06.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дудкіної Т.М.,

суддів Омельченка В. А. ,

Дадінської Т.В.

секретар судового засідання
Кисельова В. В.

за участю сторін:

представник позивача, Приватного
акціонерного товариства
"Рембудкомплект"- Ізергіна Лідія
Федорівна, довіреність № б/н від 14.01.14

представник відповідача, Державної
екологічної інспекції у місті
Севастополь- Майборода Анна
Миколаївна, довіреність № б/н від 03.02.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Рембудкомплект" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь (суддя Куімов М.В. )
від 15.11.13 у справі № 827/2231/13-а

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Рембудкомплект" (вул. Гер.
Революції, буд.67, м. Севастополь, 99010)

до Державної екологічної інспекції у
місті Севастополі (вул. Хрустальова, 83,
м. Севастополь, 99040)

про визнання відсутності підстав для
застосування заходів реагування,
скасування заходів реагування,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 15.11.2013 року у
задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства
"Рембудкомплект" до Державної
екологічної інспекції у м. Севастополі
про визнання відсутності підстав для
застосування заходів реагування,
скасування заходів реагування,
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -
відмовлено.

На вказане рішення від позивача
надійшла апеляційна скарга в якій
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нової постанови про
задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник
апелянта наполягала на задоволенні
скарги, представник відповідача
просила відмовити у її задоволенні.

Колегія суддів, вислухавши
представників сторін, вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин у справі та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 13 серпня 2012 року по 31 серпня 2012 року,
Державною екологічною інспекцією у
м.Севастополі, на підставі наказу від 10
серпня 2012 року №648-П та направлення від
13 серпня 2012 року №519, було проведено
планову перевірку дотримання ПАТ
"Рембудкомплект" вимог
природоохоронного законодавства, за
адресою: м.Севастополь, вул. Гер.
Революції, 67.

За результатами перевірки
відповідачем було складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства та
протокол про адміністративне
правопорушення №006587 від 03 вересня 2012
року (а.с. 17).

Також, за наслідками перевірки,
відповідачем було винесено припис №234
від 03 вересня 2012 року (а.с.15) та прийняті
постанови про накладення
адміністративних штрафів №374/006584/05 від
03 вересня 2012 року (а.с.29) і №379/006587/05 від 05
вересня 2012 року (а.с. 30).

Позивачем були надані заперечення до
акту перевірки, згідно яких, 28 березня
2008 року Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
м.Севастополі надало ЗАТ
"Рембудкомплект" дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами №
-035, з терміном дії на 5 років. 08
квітня 2011 року, на виконання вимог
Закону України "Про акціонерні
товариства" від 17 вересня 2008 року № 514-VI
та згідно рішень загальних зборів
акціонерів, Закрите акціонерне
товариство "Рембудкомплект" було
перейменовано в Приватне акціонерне
товариство "Рембудкомплект" і
зареєстровано Балаклавською районною
адміністрацією м. Севастополя від 8
квітня 2011 за №297493 (а.с. 14).

24 січня 2013 року позивач отримав дозвіл
від Державної екологічної інспекції у
м.Севастополі № -153 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами, зі
строком його дії до 25 січня 2018 року (а.с.
64).

29 січня 2013 року за вих. №237/27-05,
відповідач надіслав до
Севастопольської міжрайонної
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері копії
матеріалів перевірки ПАТ
"Рембудкомплект" від 13-31 серпня 2012 року
та розрахунок збитків, спричинених
державі внаслідок засмічення
земельних ресурсів.

На підставі закінчення терміну припису
від 03 вересня 2012 року №234, відповідачем
з 05 лютого 2013 року по 07 лютого 2013 року,
було проведено позапланову перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства ПАТ "Рембудкомплект".

За результатами вказаної перевірки,
відповідачем було складено акт, в якому
зафіксовано порушення вимог ст.11
Закону України "Про основні засади
державного контролю (надзору) у сфері
господарської діяльності ", а також
невиконання позивачем пунктів 2 та 5
припису №234 від 03 вересня 2012 року (а.с.
31-37).

Також встановлено, що 11 березня 2013 року
за №37-254 вих.-13 Севастопольською
міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері було прийнято
постанову про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів, відповідно до
якої, було прийнято рішення про
проведення перевірки в порядку
нагляду за додержанням і застосуванням
законів з боку ПАТ "Рембудкомплект" та
Державної екологічної інспекції у м.
Севастополі.

11 березня 2013 року за вих. № 840/45-05
відповідачем на адресу позивача була
направлена претензія №7 про
відшкодування шкоди, зумовленої
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря від
стаціонарних джерел викидів
забруднюючих речовин, на суму 57 804,50
грн. (а.с.18-19).

25 березня 2013 року відповідачем на
адресу позивача було направлено
розрахунок розміру відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел
викидів забруднюючих речовин у сумі 57
804,50 грн. та розміру шкоди, зумовленої
засміченням земельних ресурсів через
порушення природоохоронного
законодавства від засмічення
земельної ділянки у сумі 5 986,50 грн.

22 травня 2013 року Севастопольський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
Господарського суду м.Севастополя з
двома позовними заявами до ПАТ
"Рембудкомплект" про відшкодування
шкоди в сумі 57 804,50 грн. та 5.986, 50 грн.
відповідно (а.с. 48-52).

Рішенням Господарського суду м.
Севастополя від 02 липня 2013 року,
залишеною без змін Постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 04 листопада 2013
року, по справі №919/593/13 позов прокурора
було задоволено та з ПАТ
"Рембудкомплект" стягнено суму
заподіяної державі шкоди у розмірі 40
364,75 грн..

Рішенням Господарського суду м.
Севастополя від 02 липня 2013 року по
справі №919/594/13 позов прокурора також
було задоволено та з ПАТ
"Рембудкомплект" стягнено суму
заподіяної державі шкоди у розмірі 5
986,50 грн. (а.с. 99-102).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено підставності та
обґрунтованості своїх позовних вимог,
в той же час правомірність дій та
рішень відповідача знайшли своє
підтвердження у судовому вирішенні
спору.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та переглядаючи
апеляційну скаргу в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
остаточно уточнивши позовні вимоги,
позивач просив суд:

- визнати відсутність підстав у
Державної екологічної інспекції у
м.Севастополі для застосування
заходів реагування до ПАТ
«Рембудкомплект» - стягнення
матеріальної шкоди за наслідками
перевірки від 13-31 серпня 2012 р.;

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо стягнення з
позивача матеріальної шкоди в сумі
63791 гривень;

- скасувати заходи реагування за
результатами перевірки, проведеної з 13
серпня 2012 року по 31 серпня 2012 року -
стягнення матеріальної шкоди з
позивача;

- зобов'язати відповідача утриматись
від стягнення матеріальної шкоди з
позивача до скасування рішень
Господарського суду м.Севастополі у
справах №919/593/13 та №919/594/13.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Саме з питань дотримання принципів
адміністративної процедури суб'єктом
владних повноважень адміністративні
суди розглядають спори.

Відповідно до п.1 Положення про
державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
04.11.2011 N 429 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25
листопада 2011 р. за N 1347/20085 (далі
Положення) Державна екологічна
інспекція в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі (далі - Держекоінспекція) є
територіальним органом Державної
екологічної інспекції України, який
діє у складі Держекоінспекції України
і їй підпорядковується.

За пунктом 2 цього Положення
Держекоінспекція у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами та дорученнями
Президента України, актами Кабінету
Міністрів України, дорученнями
Прем'єр-міністра України, наказами
Міністерства екології та природних
ресурсів України, дорученнями Міністра
екології та природних ресурсів, його
першого заступника та заступника -
керівника апарату, наказами
Держекоінспекції України, дорученнями
Голови Держекоінспекції України,
актами Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевих державних
адміністрацій, органів місцевого
самоврядування, іншими актами
законодавства України, а також цим
Положенням.

Основними завданнями
Держекоінспекції є реалізація
повноважень Держекоінспекції України
у межах відповідної території (п.3).

За п.4 Положення Держекоінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань, здійснює державний нагляд
(контроль) за додержанням
територіальними органами центральних
органів виконавчої влади, місцевими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування в частині
здійснення делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства, зокрема, про
охорону атмосферного повітря щодо
наявності та додержання дозволів на
викиди забруднюючих речовин,
законодавства про поводження з
відходами щодо: (п.4.2, «г» абз.2, «л»).

За приписами п. 6.11. Положення
Держекоінспекції надано право
розраховувати розмір збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, та пред'являти
претензії. Вживати в установленому
порядку заходів досудового
врегулювання спорів, виступати
позивачем та відповідачем у судах (п.
6.17).

Колегією суддів безперечно
встановлено, що перевіряючи позивача
на дотримання ним природоохоронного
законодавства, Держекоінспекція у м.
Севастополі діяла з дотриманням
принципів адміністративної процедури.

Так, за наслідками перевірки
відповідачем складено акт перевірки,
видано припис на усунення порушень
природоохоронного законодавства,
складено протокол про адміністративні
правопорушення та постанови про
притягнення винних до
адміністративної відповідальності та
скерована на адресу позивача претензія
про відшкодування збитків. Ні

припис, ні постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності
позивачем не оскаржені.

Зазначені обставини позивач не
спростовує.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що суд першої
інстанції не дослідив тієї обставини,
що відповідачем не було складено
документу, що приписує притягнення до
відповідальності, порядок та строк
виконання цього припису стосовно
відшкодування матеріальної шкоди, як
того вимагають приписи статей 33, 34 ЗУ
«Про охорону атмосферного повітря».

Проте, такі доводи колегія суддів
вважає неспроможними, оскільки
безперечно встановлено, що за
наслідками перевірки було винесено
припис №234 від 03 вересня 2012 року (а.с.15).
Посилання позивача на положення статей
33,34 ЗУ «Про охорону атмосферного
повітря» колегія суддів вважає
помилковим, оскільки норми цих статей
встановлюють відповідальність за
порушення законодавства в галузі
охорони атмосферного повітря та
відшкодування шкоди завданої
порушенням, проте не встановлюють
обов'язку контролюючому органу для
винесення припису про відшкодування
шкоди.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) врегульовані Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) в сфері
господарської діяльності" від 05 квітня
2007 року № 877-V, із змінами та
доповненнями (далі - Закон №877-V).

Проведення заходів контролю
визначається Порядком організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого Наказом № 464 від 10
вересня 2008 року Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України, який зареєстровано
Міністерством юстиції України 15 січня
2009 року за № 18/16034 (далі - Порядок № 464).

Відповідно до п.4.4 розділу 4 Порядку №
464, під час проведення перевірки
перевіряються наявність та чинність
дозвільних документів, які
підтверджують право на здійснення
господарської діяльності, пов'язаної з
використанням природних ресурсів
(розміщення відходів, поводження з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами),
небезпечними хімічними речовинами,
викиди в атмосферне повітря з
стаціонарних джерел, спеціальне
використання природних ресурсів),
транскордонним переміщенням об'єктів
рослинного і тваринного світу, та інших
документів, необхідних для здійснення
перевірки.

Відповідно до п.4.7 розділу 4 Порядку №464,
державні інспектори під час здійснення
перевірок мають право: вимагати
усунення виявлених порушень вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища;
відбирати зразки продукції, одержувати
пояснення, довідки, документи,
матеріали, відомості з питань, що
виникають під час державного контролю,
відповідно до закону; вимагати
припинення дій, які перешкоджають
здійсненню державного контролю; давати
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків;
накладати штрафні санкції та вживати
заходів, передбачених законом.

Законами України «Про охорону
атмосферного повітря» (ст.33,34) та «Про
охорону навколишнього природного
середовища» (ст.68,69) передбачена
відповідальність за шкоду, заподіяну
внаслідок порушення вимог
природоохоронного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач здійснював розрахунок
збитків на підставі Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі
внаслідок наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 10
грудня 2008 року № 639 та зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України від 21
січня 2009 року за №48/16064 та Методики
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 27 жовтня 1997 року
№171 в редакції наказу від 04.10.2007 року
№149.

Отже, колегія суддів доходить висновку,
що відповідач здійснивши розрахунок
шкоди, заподіяної позивачем державі,
діяв у відповідності зі своїми
повноваженнями та способом,
передбаченим законодавством.

Стосовно визнання дій відповідача
неправомірними щодо стягнення
матеріальної шкоди колегія суддів
вважає безпідставними, оскільки
безперечно встановлено, що відповідач
здійснюючи розрахунок шкоди,
направляючи вимогу діяв відповідно до
положень 6.11, 6.17 Положення про державну
екологічну інспекцію в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Також, колегія суддів зазначає, що
стягнення шкоди, заподіяної державі
порушенням природоохоронного
законодавства не є заходом реагування
у розумінні Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) в
сфері господарської діяльності", а
цивільною відповідальністю за
заподіяну шкоду.

Як вбачається з тексту апеляційної
скарги, її доводи зводяться до того, що
позивач не згодний з судовими
рішеннями, які ухвалені господарським
судом міста Севастополя та
Севастопольським апеляційним
господарським судом. Проте оцінка
зазначених судових рішень не
відноситься до компетенції суду
адміністративної юрисдикції та при
розгляді адміністративної справи, за
приписами ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у господарській справі, що
набрало законної сили мають
преюдиціальне значення.

Колегія суддів наголошує, що при
розгляді спору про відшкодування шкоди
позивач повинен був доводити
відсутність підстав для такого
відшкодування перед судами
господарської юрисдикції, які
розглядали спір та досліджували
питання про наявність збитків як
елементу складу цивільного
правопорушення, відповідальність за
яке є самостійним видом
відповідальності поряд з
дисциплінарною, адміністративною та
кримінальною.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про
безпідставність доводів апеляційної
скарги в зв'язку з їх спростуванням
матеріалами справи і встановленими
обставинами, а тому, відповідно до
частини 1 статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, оскільки судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, отже підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Рембудкомплект" залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 15.11.13 у
справі № 827/2231/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 11 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Т.М. Дудкіна

Судді підпис
В.А.Омельченко

підпис Т.В. Дадінська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Т.М. Дудкіна