Справа № 808/9187/13-а
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/9187/13-а

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ПОСТАНОВА

14 січня 2014 року

(15 год. 30 хв.)

Справа № 808/9187/13-а

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання – Столяренко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

02.12.2013 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» (далі – позивач) до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області (далі – відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», від 11.11.2013 №000302 про застосування до позивача штрафу у розмірі 111959,76 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що за наслідками перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів відповідачем був складений акт від 30.10.2013 №000550 (далі – Акт перевірки). На підставі Акту перевірки, у зв’язку з виявленням порушень, відповідачем було винесено постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», від 11.11.2013 №000302 про застосування до позивача штрафу у розмірі 111959,76 грн. Позивач вважає висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог законодавства необґрунтованими, безпідставними, а оскаржувану постанову протиправною, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 03.12.2013, через невідповідність позову вимогам ст. 106 КАС України, позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову до 13.12.2013.

У визначений судом строк позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою судді від 16.12.2013 провадження у справі було відкрите, судове засідання призначене на 08.01.2014.

У судовому засіданні 08.01.2014 оголошувалась перерва до 14.01.2014.

14.01.2014 від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

У судове засідання 14.01.2014 представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, не прибув.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з’ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2012 між Комунальним підприємством «Житломасив» Мелітопольської міської ради (далі – КП «Житломасив» ММР) та Мелітопольською міською радою Запорізької області було укладено договір про утримання на балансі майна, за яким остання передала майно на баланс КП «Житломасив» ММР для здійснення функцій утримання цього майна на балансі, а також ведення бухгалтерської, статистичної та іншої передбаченої законодавством звітності, здійснення розрахунку коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів ті утримання, а також забезпечення управління цим майном і несення відповідальності за його експлуатацію згідно з чинним законодавством України. Невід’ємною частиною договору є затверджений перелік житлового фонду м.Мелітополя, який передається на баланс КП «Житломасив» ММР.

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20.12.2012 №217/4 позивача було визначено як виконавця (надавача) послуг з утримання та управління будинками, спорудами, житловими комплексами або комплексами будинків і споруд. Застосовано до позивача тарифи для населення м. Мелітополя, які дорівнюють тарифам КП «Житломасив» ММР, затвердженим рішенням виконкому Мелітопольської міської ради від 20.10.2011 №191/7. Пунктом 2.3 рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20.12.2012 №217/4 була визначена періодичність надання послуг та строки виконання робіт з утримання будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд та прибудинкових територій, яка була визначена в додатку 4 до цього рішення.

На виконання п. 3 зазначеного рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 20.12.2012 №217/4 між позивачем та споживачами укладалися (типові) договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом яких було забезпечення позивачем надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у житлових будинках житлового фонду м. Мелітополя, який переданий на баланс позивачу, а споживачем – забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, передбачених договорами.

Відповідно до зазначених договорів позивач надає послуги відповідно до затвердженого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

На підставі направлення на проведення перевірки від 25.10.2013 №000790 та згідно наказу від 25.10.2013 №294 відповідачем була проведена перевірка дотримання законодавства про захист прав споживачів.

За наслідками зазначеної перевірки 30.10.2013 відповідачем був складений Акт перевірки, згідно якого відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог законодавства:

- позивач порушує умови Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з групою споживачів м. Мелітополь, а саме не забезпечив своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством п.п. 1 п. 13 Договору;

- при обстеженні житлового фонду м. Мелітополь одинарне скління, необхідний ремонт покрівлі, лавочки потребують ремонту, освітлення сходових кліток;

- при обстеженні житлового фонду м. Мелітополь, вул. Дзержинського 141-а, 141-б, 143, 145, 161 та інших встановлено: у під’їздах одинарне скління, необхідний ремонт покрівлі, лавочки потребують ремонту, освітлення сходових кліток.

В Акті перевірки відповідачем сформовано припис, яким позивача зобов’язано до 04.11.2013 упорядкувати роботу підприємства: укласти договори зі споживачами, відремонтувати лавки та покрівлю, провести скління під’їздів та освітлення сходових кліток.

На підставі Акту перевірки 11.11.2013, за порушення умов Договору між групою споживачів та виконавцем про виконання роботи, надання послуги, відповідачем було прийнято постанову №000302 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», якою до позивача було застосовано штраф у розмірі 111959,76 грн.

Вважаючи зазначену постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 2, 13 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 №1023-XII (далі – Закон №1023-XII) спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право:

- перевіряти у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якість продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг; безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства будь-які виробничі, складські, торговельні та інші приміщення цих суб'єктів;

- накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Результати перевірок суб'єктів господарювання службовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, оформлюються відповідними актами.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерство економічного розвитку і торгівлі України 07.03.2012 №310 за результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт, який повинен містити такі відомості:

- дату складання акта;

- тип перевірки (планова або позапланова);

- предмет перевірки;

- найменування органу з питань захисту прав споживачів, а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка провела перевірку;

- найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких проводилася перевірка.

Під час опису виявлених порушень вимог законодавства повинні бути зазначені нормативно-правові акти чи нормативні документи, вимоги яких порушені, їх повне найменування та реєстраційний номер.

Зміст порушення повинен бути конкретизований та викладений відповідно до норм законодавства.

Довільне викладення або трактування вимог нормативно-правових актів та документів не допускається.

Опис порушень закінчується аргументованими висновками з посиланням на відповідні законодавчі, нормативно-правові акти та нормативні документи.

Відповідач в Акті перевірки позивача посилається на порушення позивачем умов п.п. 1 п. 13 договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до п.п. 1 п. 13 договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позивач зобов’язаний забезпечувати своєчасне надання послуг належної якості згідно із законодавством.

В Акті перевірки зазначено, що порушення виявлені: при обстеженні житлового фонду м. Мелітополь; при обстеженні житлового фонду м. Мелітополь, вул. Дзержинського 141-а, 141-б, 143, 145, 161 та інших.

Проте з Акту перевірки не можливо встановити при обстеженні яких будинків, крім будинків в м. Мелітополь по вул. Дзержинського 141-а, 141-б, 143, 145, 161 були встановлені порушення та які будинки житлового фонду м. Мелітополь відповідачем були віднесені до «інших», чим порушено вимоги п. 3.2 зазначеного Порядку.

За приписами пп. 4.2.6 п. 4.2 зазначеного Порядку за результатами перевірки відповідно до виявлених порушень керівником органу з питань захисту прав споживачів або його заступником приймаються рішення про накладення на винних осіб адміністративних стягнень та застосовування адміністративно-господарських санкцій.

Відповідно до п. 11 ст. 23 Закону №1023-XII у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що на підставі Акту перевірки відповідачем була складена оскаржувана постанова, якою до позивача, за виявлені порушення, було застосовано штраф у розмірі 1119597,63 грн.

Суд зазначає, що в постанові має бути відображено повну інформацію про зміст виявлених порушень та обґрунтування розміру штрафних санкцій, що застосовуються.

Проте, зі змісту оскаржуваної постанови взагалі не можливо встановити умови яких договорів порушено та з якими споживачами укладалися договори, умови яких порушені позивачем. У постанові не конкретизовано, які саме послуги надавалися не належної якості чи не надані взагалі, а також не обґрунтовано розмір застосованих штрафних санкцій.

Стосовно визначення відповідачем розміру штрафних санкцій, що були застосовані до позивача, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі – Закон №1875-IV) органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 20.12.2012 №218/2 про застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення згідно рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 13.02.2012 №16 було затверджено тарифи на послуги з утримання будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються позивачем. Крім того, зазначеним рішенням було затверджено перелік робіт з утримання будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд та прибудинкових територій, а також періодичність надання зазначених послуг та строки виконання зазначених робіт.

З оборотно-сальдової відомості за вересень 2013 року вбачається, що позивачем нараховано населенню за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 1119597,63 грн.

Згідно довідки до зазначеної оборотно-сальдової відомості під час проведення перевірки відповідач в усній формі запросив інформацію про нараховані суми населенню за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вересень 2013 року. Сума 1119597,63 грн. є підсумкова за вересень 2013 року і складається з нарахувань по кожному особовому рахунку по затвердженим тарифам.

Ані в Акті перевірки ані в оскаржуваній постанові відповідач не зазначив яким чином була сформована зазначена сума штрафу та з чого вона складається.

Оскільки відповідачем не визначено повний перелік будинків житлового фонду м. Мелітополь в яких виявлено порушення та оскільки не надано перелік послуг, згідно із переліком робіт затверджених Рішенням від 20.12.2012 №218/2, які надані не належної якості чи не надані взагалі, вирахувати розмір штрафу не вбачається можливим.

Крім того, при проведенні перевірки відповідачем не з’ясовувались інші обставини, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності правопорушення: чи проводились ремонтні роботи по недолікам, чи заплановані ці роботи на інший строк; чи існує графік виконання певних робіт; чи надходили від споживачів претензії про невиконання чи неякісне виконання робіт (послуг) відповідно до договорів, що укладені з ними; не зазначено в Акті перевірки які саме стандарти, норми або провила порушені позивачем, та при виконанні яких саме робіт або послуг.

На вимогу суду відповідачем не надано розрахунку суми стягнення (штрафу) із чітким посиланням на договори, суми вартості наданих послуг за якими були використані при визначенні суми стягнення (штрафу).

Таким чином, відповідач при здійсненні розрахунку суми стягнення (штрафу) безпідставно використав інформацію з довідки про вартість наданих позивачем послуг по всім об’єктам, які останній обслуговує, та не встановив суми вартості наданих послуг за попередній місяць по договорам, що стосуються безпосередньо тих об’єктів, які підлягали перевірці.

Отже, за відсутності обґрунтування застосування штрафу у розмірі 1119597,63 грн., суд доходить висновку про безпідставність застосування до позивача штрафу зазначеного розміру.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закон №1875-IV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред’явленої претензії.

Суд зазначає, що станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості про наявність будь-яких актів-претензій споживачів, щодо надання не якісних послуг позивачем, та наявності судових рішень щодо задоволення претензій споживачів.

Посилання відповідачем у спірній постанові на порушення Договору між групою споживачів та виконавцем про виконання роботи, надання послуг, є неприпустимим, оскільки саме такого конкретного договору не існує.

Відповідно до статті 19 Закону №1875-IV, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з частиною 3 статті 20 Закону України №1875-IV, споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Тобто, виконавець житлово-комунальних послуг укладає договори з кожним споживачем окремо, та несе відповідальність за виконання умов кожного договору окремо.

Відповідач стверджує, що позивач не забезпечив своєчасне надання послуг належної якості згідно з законодавством (в житловому фонді м. Мелітополь необхідно виконати скління у під’їздах, лавочки потребують ремонту, необхідний ремонт покрівель, виконати освітлення сходових кліток).

Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 року за №1046/9645.

У відповідності з зазначеними Правилами, утримання житлового фонду передбачає систему технічного огляду та технічного обслуговування житлових будинків, організацію та планування поточних і капітальних ремонтів житлових будинків, терміни та періодичність їх проведення.

Відповідно до пункту 6.4 Договору від 01.09.2012, укладеного між Мелітопольською міською радою Запорізької області, як власника житлового фонду і КП «Житломасив» ММР, як балансоутримувача житлового фонду, саме на останнього покладено обов’язок забезпечення умов для своєчасного проведення капітального ремонту житлового фонду у м.Мелітополі (до якого належать і житлові будинки по вул. вул. Дзержинського 141-а, 141-б, 143, 145, 161, зазначені в Акті перевірки).

Правилами утримання житлових будинків та Переліком послуг з утримання будинків передбачено, що зазначені в Акті перевірки ремонт покрівель виконується під час капітального ремонту, тобто зазначені роботи повинні проводитися КП «Житломасив» ММР, як балансоутримувачем житлового фонду.

З наведених вище підстав суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо протиправності оскаржуваної постанови та про необхідність її скасування.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним дорученням №1196 від 26.11.2013 документально підтверджується факт сплати позивачем судового збору в сумі 223,92 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на користь позивача з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів», від 11.11.2013 №000302 про застосування до позивача штрафу у розмірі 111959,76 грн., якою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житломасив» було застосовано штрафні санкції у розмірі 111959,76 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль