Справа № 2а-10291/11/2670
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/68097/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 березня 2012 року
та постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва до
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА"
про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва
звернулось до суду з позовом до
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА"
про стягнення заборгованості по
відшкодуванню коштів на виплату
різниці між сумами пенсій, призначених
відповідно до Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
та сумою пенсій, призначених
відповідно до інших законодавчим
актів, у розмірі 32 201,88 грн.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю
факту добровільної сплати з боку
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА"
витрат на виплату пенсій, що становлять
різницю між сумою пенсій, призначених
згідно з Законом України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" та
пенсіями, обчисленими відповідно до
інших законодавчих актів, за період
квітень-травень 2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено; стягнуто на користь
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА" 8
460,00 грн. витрат на проведення судової
експертизи з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 21012 року скасовано в частині
стягнення на користь державного
підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА" 8
460,00 грн. витрат на проведення судової
експертизи з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
міста Києва; у вказаній частині
прийнято нову, якою стягнуто на користь
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА" 8
460,00 грн. витрат на проведення судової
експертизи з Державного бюджету
України.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове, про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, державне підприємство
«Український науково дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «МАСМА» перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва.

Згідно з розрахунками позивача у
державного підприємства «Український
науково дослідний інститут
нафтопереробної промисловості «МАСМА»
за період квітень-травень 2011 року
виникла заборгованість з
відшкодування коштів на виплату
різниці між сумами наукових пенсій,
призначених працівникам відповідача
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», та пенсіями, обчисленими
відповідно до інших законодавчих
актів, у розмірі 32 201,88 грн.

Вказуючи на відсутність факту
добровільної сплати зазначених коштів,
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі міста Києва
звернулось до суду з позовом про
стягнення 32 201,88 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з недоведеності з боку
позивача належними та допустимими
доказами розміру розрахунку суми,
заявленої до стягнення.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", різниця між сумою пенсій,
призначеної за цим Законом, та сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації -за рахунок коштів
державного бюджету, а для інших
підприємств і організацій -за рахунок
коштів цих підприємств та організацій
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.03.2004 №372 "Про затвердження порядку
фінансування різниці між сумою пенсій,
призначеної науковим
(науково-педагогічним працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищий
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність" та сумою пенсій, обчисленою
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку мають право зазначені
особи" встановлено, що за рахунок
коштів державного бюджету
фінансування 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів
України від 24.03.2004 №372 встановлено, що
розмір витрат на фінансування різниці
у розмірі пенсії за рахунок коштів
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації визначається у розрахунку
на рік органами Пенсійного фонду до 20
січня поточного року та протягом 10 днів
з дня призначення пенсії відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність", про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення за зразком,
що додається.

Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25
числа перераховують органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі пенсії, призначеної у
минулому та поточному роках.

Відповідно до пункту 8 постанови
Кабінету Міністрів України від 24.03.04р.
№372 у разі порушення строку сплати
коштів, які спрямовуються на
фінансування різниці у розмірі пенсії,
органи Пенсійного фонду стягують
відповідні суми у порядку, визначеному
законодавством.

Судом першої інстанції в обґрунтування
судового рішення зазначено, що на
підтвердження спірної суми
заборгованості позивачем надано копії
повідомлень про суму витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність", і сумою пенсії, обчисленою
відповідно до інших законодавчих
актів, на 2011 рік (з 01 травня 2011 року по 31
грудня 2011 року).

Разом з тим, позивачем не надано суду
обґрунтованого розрахунку суми
заборгованості у розмірі 32 201,88 грн., яка
виникла за квітень, травень 2011 року.
Так, судом першої інстанції зазначено,
що з повідомлень про суму витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність", і сумою пенсії, обчисленою
відповідно до інших законодавчих
актів, на 2011 рік, копії яких знаходяться
в матеріалах справи, суд не має
можливості встановити дійсну суму
заборгованості відповідача, зокрема,
які саме суми у вказаних повідомленнях
складають суму спірної заборгованості.

Ураховуючи, що надані позивачем докази
у даній справі були не достатніми для
прийняття законного та обґрунтованого
рішення, судом першої інстанції на
реалізацію повноважень, наданих
статтею 81 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справі
призначено судово-економічну
експертизу.

У висновку судово-економічної
експертизи №12669/11-44, складеному 14.02.2012
експертом Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз, зазначено, що за
результатами проведеного дослідження
наявних у матеріалах справи документів
встановити суму заборгованості
державного підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА"
по відшкодуванню коштів на виплату
різниці між сумами пенсій, призначених
відповідно до вимог статті 24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумами пенсій,
обчислених відповідно до інших
законодавчих актів, не видається за
можливе.

Згідно з висновком, не всі копії
наданих на дослідження повідомлень
мають підсумкові суми за графами, що не
дає змогу співставити дані, які
наведені у позовній заяві.

Судом першої інстанції в обґрунтування
судового рішення вказано на
відсутність в матеріалах справи даних
про загальну суму призначеної пенсії
співробітникам Державного
підприємства "Український
науково-дослідний інститут
нафтопереробної промисловості "МАСМА",
на підставі яких заповнюється графа 6
Повідомлень; також не підтверджено
документально дані, наведені у графах 7
та 11 повідомлень: "розмір пенсії, який
обчислений і виплачується відповідно
до інших законодавчих актів" та "сума,
яка перераховується підприємством".

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, виходячи з
недоведеності з боку позивача розміру
розрахунку суми, заявленої до
стягнення, колегія суддів погоджується
із позицією судів попередніх інстанцій
щодо недоведеності з боку позивача як
суб'єктом владних повноважень
належними та відсутності підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва
відхилити, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 березня 2012 року, змінену постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року, та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: