Справа № 2а-1148/10
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року місто
Київ К/9991/54871/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року у справі №2а-1148/10 за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Шахтарську Донецької області про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Шахтарську Донецької області про
перерахунок та виплату пенсії по
інвалідності як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком у відповідності до
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з 01.11.2006.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він є
інвалідом 3-ої групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з роботами в
зоні відчуження, у зв'язку з чим
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську Донецької області і отримує
щомісячну пенсію. На думку позивача він
щомісячно не доотримує пенсію у зв'язку
з тим, що її фактичний розмір не
відповідає ч. 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", згідно
якої розмір пенсії для інвалідів 3-ої
групи, відносно яких встановлено
причинний зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим шести
мінімальних пенсій за віком. Крім того,
відповідно до ст. 50 цього ж Закону
особам, яким встановлена третя група
інвалідності, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, спричинену
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком. У зв'язку з тим, що
фактичний розмір пенсії, що йому
виплачувалась, був значно меншим він
звернувся з заявою до відповідача, але
отримав відмову.

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 березня 2010 року позовні вимоги
задоволено частково: зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську здійснити ОСОБА_2
перерахунок основної та додаткової
пенсії із розрахунку мінімальної
пенсії за віком за нормами,
встановленими ст. 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст.67
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з 01.11.2006 по 26.03.2008 та з 18.03.2010
з послідуючим перерахунком у зв'язку із
збільшенням розміру мінімальної
пенсії за віком.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції, а позов залишено без
розгляду з підстав пропуску строку
звернення до суду з даними позовними
вимогами.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та залишити в силі постанову суду
першої інстанції, яку вважає законною
ту обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 віднесений до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, є
інвалідом 3 групи, що підтверджується
довідкою МСЕК № 113034.

У період з 01.01.2006 по 26.03.2008 та з 18.03.2010
отримує пенсію по інвалідності, як
особа, що постараждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
всупереч вимог ст.ст. Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплачує
пенсію у нижчому розмірі наж це
передбачено вказаним Законом.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та залишаючи позов без
розгляду апеляційний суд виходив з
того, що позивач пропустив
шестимісячний строк для звернення до
суду з даними позовними вимогами.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується з
вказаними висновками апеляційного
суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, позивач звернувся
до суду з даним позовом 08.02.2010.

У даний час ст.99 КАС України було
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст.100 цього Кодексу (у
вказаній редакції) встановлено, що
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.
Якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Відповідач а ні в суді першої
інстанції, а ні в суді апеляційної
інстанції не наполягав на застосуванні
наслідків пропуску строку звернення до
суду, у зв'язку з чим колегія суддів
вказує на обґрунтованість
незастосування судом першої інстанції
положень статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та залишаючи позов без
розгляду, апеляційний суд не звернув
уваги на зазначені вище приписи
Кодексу адміністративного судочинства
та дійшов хибного висновку про
наявність підстав для залишення позову
без розгляду.

Разом з цим, колегія суддів частково не
погоджується з висновками суду першої
інстанції в частині обґрунтованості
позовних вимог за період з 01.01.2008 по
26.03.2008, з огляду на наступне.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до 1 категорії
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено, що особам,
віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Разом з цим, пунктом 28 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", який
набрав чинності з 01 січня 2008 року,
внесено зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи":

текст статті 50 Закону викладено у такій
редакції: "Особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи -
30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.";

текст статті 54 Закону викладено у такій
редакції: "У всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:
по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по I групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по II
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по I групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність."

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано
неконституційним положення пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, у 2008 році в період з 1 січня до 22
травня особи, віднесені до категорій 1,
2, 3, 4, які отримували державні та
додаткові пенсії, не мали права на
здійснення їх перерахунку відповідно
до вимог Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у зв'язку із дією пункту 28
розділу II Закону N107-VI.

Враховуючи викладене, зважаючи на
помилковість позиції суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволенні позову за період з 01.01.2008 по
26.03.2008, колегія суддів дійшла висновку
про наявність підстав для зміни
рішення суду першої інстанції в цій
частині, із постановленням у вказаній
частині нового судового рішення, про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року - скасувати.

Постанову Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 19 березня 2010
року змінити, скасувавши в частині
задоволення позову за період з 01.01.2008 по
26.03.2008.

У вказаній частині у задоволенні
позову відмовити.

В іншій частині постанову Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 березня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:

З оригіналом згідно.

Помічник судді О.С.
Коломацька