Справа № 826/18344/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27 січня 2014 року 12 год. 34
хв. № 826/18344/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Данилишина В.М., при секретарі судового
засідання Чупринко Н.І., за участю
представників позивача та відповідача,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом державного підприємства
"Управління промислових підприємств
Державної адміністрації залізничного
транспорту України" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання неправомірним та скасування
рішення відповідача.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у судовому
засіданні 27 січня 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 20 листопада 2013 року
надійшов позов державного
підприємства "Управління промислових
підприємств Державної адміністрації
залізничного транспорту України"
(також далі - позивач) до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
(також далі - відповідач) про визнання
неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 08 листопада 2013 року №
(також далі - оскаржуване
рішення).

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, оскільки складене
відповідачем на підставі висновків,
зроблених за результатами перевірки
позивача, які не відповідають
фактичним обставинам.

Ухвалою суду від 22 листопада 2013 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні.

У ході судового розгляду справи
представники позивача підтримали
позов та просили задовольнити його
повністю.

Представник відповідача не визнала
позов та просила відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову, наданих суду у судовому
засіданні 09 грудня 2013 року. Пояснила, що
оскаржуване рішення є правомірним та
не підлягає скасуванню, оскільки
складене відповідачем у зв'язку з
виявленням у ході перевірки позивача
порушень ним податкового
законодавства.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем у період із 04 березня по 21
жовтня 2013 року проведено перевірку
позивача, за результатами якої 31 жовтня
2013 року складено акт № 39/42-10/24249750 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки
позивача з питань правильності
обчислення та своєчасності сплати до
державного бюджету податку на прибуток
підприємства та податку на додану
вартість при проведенні
взаєморозрахунків із приватним
підприємством "Сатурн-СВ", приватним
підприємством "Нафтобудком", приватним
підприємством "Кас-Капітал", приватним
підприємством "Троян-СВ", приватним
підприємством ВКФ "Украгропродукт",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Профіль-Стиль",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Технорес",
підприємством "Спецбуд-інвест"
Світловодської міської організації
інвалідів "Злагода", приватним
підприємством "Дніпрогес-сервіс",
товариством з обмеженою
відповідальністю "Віста-Торг"
товариством з обмеженою
відповідальністю "Спецпромстандарт"
(також далі - скорочені назви
організаційно-правових форм) за період
із 01 січня 2009 року по 30 червня 2012 року
(також далі - акт перевірки), згідно з
висновками якого, позивачем, зокрема,
занижено податок на прибуток у
загальному розмірі 83096,00 грн., у тому
числі за: І-ІІІ квартали 2010 року - 15292,00
грн.; 2010 рік - 34802,00 грн.; ІІ квартал 2011
року - 14929,00 грн.; ІІ-ІІІ квартали 2011
року - 29450,00 грн.; півріччя 2012 року - 18844,00
грн., чим порушено п. 5.1, підпункт 5.2.1 п.
5.2, абзац 4 підпункту 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування
прибутку підприємств", п.п. 138.1, 138.2 ст. 138,
підпункт 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України (також
далі - ПК України).

На підставі акту перевірки, 08 листопада
2013 року відповідачем, зокрема, складено
оскаржуване рішення, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 83096,00
грн. за основним платежем та у розмірі
13412,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для визнання неправомірним та
скасування оскаржуваного рішення,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень і обставин.

Так, відповідно до підпункту 20.1.4 п. 20.1
ст. 20, підпункту 75.1.2 п. 75.1 ст. 75,
підпункту 78.1.11 п. 78.1, п. 78.4 ст. 78 ПК
України (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
органи державної податкової служби
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: отримано
судове рішення суду (слідчого судді)
про призначення перевірки або
постанову органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

У ході розгляду справи судом з'ясовано,
що перевірку позивача проведено на
підставі наказу від 04 березня 2013 року №
221, оформленого у зв'язку з прийняттям
постанови від 19 червня 2012 року про
призначення документальної перевірки
позивача.

З наявної у матеріалах справи копії
постанови про призначення перевірки
вбачається, що у ході досудового
розслідування у кримінальному
провадженні № 9007 виявлено факт
відображення службовими особами
позивача у 2010-2011 роках в документах
податкової звітності господарських
відносин із ПП "Сатурн-СВ", ПП
"Нафтобудком", ПП "Кас-Капітал", яких
фактично не було та які мають ознаки
"фіктивності".

Допитані як свідки засновники,
директори та головні бухгалтери ПП
"Сатурн-СВ", ПП "Нафтобудком", ПП
"Кас-Капітал", ПП "Троян-СВ",
підприємства "Спецбуд-інвест"
Світловодської МОІ "Злагода", ТОВ
"Технорес", ПП "Дніпрогес-сервіс", ТОВ
"Профіль-Стиль", ПП ВКФ "Украгропродукт"
показали, що вони за винагороду, без
мети зайняття господарською
діяльністю, зареєстрували на себе
вказаних суб'єктів господарювання.
Первинних документів бухгалтерської
та податкової звітності вони не
підписували, діяти від свого імені
нікого не уповноважували,
товарно-матеріальних цінностей не
поставляли, робіт не виконували, послуг
не надавали.

Згідно зі ст. 55-1 Господарського кодексу
України, ознаки фіктивності, що дають
підстави для звернення до суду про
припинення юридичної особи або
припинення діяльності фізичною особою
- підприємцем, в тому числі визнання
реєстраційних документів недійсними:
зареєстровано (перереєстровано) на
недійсні (втрачені, загублені) та
підроблені документи; не зареєстровано
у державних органах, якщо обов'язок
реєстрації передбачено
законодавством; зареєстровано
(перереєстровано) у органах державної
реєстрації фізичними особами з
подальшою передачею (оформленням) у
володіння чи управління підставним
(неіснуючим), померлим, безвісти
зниклим особам або таким особам, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізовувати повноваження;
зареєстровано (перереєстровано) та
проваджено фінансово-господарську
діяльність без відома та згоди його
засновників та призначених у законному
порядку керівників.

У постанові Верховного Суду України
від 01 вересня 2009 року № 21-1258во09
зазначено, що необхідно приймати до
уваги факт наявності
фінансово-господарських зв'язків з
підприємствами, діяльність яких має
ознаки "фіктивності".

У ході перевірки відповідачем
виявлено, що у перевіряємому періоді
позивач мав взаємовідносини із ПП
"Сатурн-СВ", ПП "Нафтобудком", ПП
"Кас-Капітал", ПП "Троян-СВ".

Однак, враховуючи встановлені у ході
досудового розслідування у вище
зазначеному кримінальному провадженні
обставини, відповідач прийшов до
висновку про відсутність реального
здійснення господарських операцій між
позивачем та вказаними суб'єктами
господарювання.

Не погоджуючись із викладеним
висновком відповідача, представники
позивача надали суду копії первинної
документації, яка, за їх переконанням,
підтверджує факт наявності
фінансово-господарських
взаємовідносин позивача із ПП
"Сатурн-СВ", ПП "Нафтобудком", ПП
"Кас-Капітал", ПП "Троян-СВ" та
реальність здійснення між ними
господарських операцій.

У матеріалах справи містяться копії:
договорів поставки, укладених між
позивачем та ПП "Кас-Капітал",
рахунків-фактур, видаткових накладних
та накладних-вимог, оформлених на
підставі таких договорів; договору
поставки від 24 травня 2012 року № ДГ-008,
укладеного між позивачем та ПП
"Троян-СВ", актів прийому матеріалів,
меню та актів виготовлення готової
продукції, придбаної на підставі
вказаного договору; реєстру на виїмку
документів фінансово-господарської
діяльності позивача із ПП "Сатурн-СВ";
договорів купівлі-продажу, укладених
між позивачем та ПП "Сатурн-СВ", ПП
"Нафтобудком", ПП "Кас-Капітал", ПП
"Троян-СВ", рахунків-фактур, платіжних
доручень видаткових та податкових
накладних; актів про використання
матеріалів; оборотно-сальдових
відомостей; податкових накладних.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили
про реальність господарських операцій
між позивачем та ПП "Сатурн-СВ", ПП
"Нафтобудком", ПП "Кас-Капітал", ПП
"Троян-СВ" представниками позивача суду
не надано.

Зокрема, не надано банківських виписок
з рахунку позивача, які б свідчили про
перерахування/зарахування грошових
коштів на рахунок/рахунки позивача, а
також товарно-транспортних накладних,
які, відповідно до Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14 жовтня 1997 року № 363, є єдиним для
всіх учасників транспортного процесу
юридичним документом, призначеним для
списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи.

Наявні у матеріалах справи документи,
надані представниками позивача,
враховуючи інформацію, зазначену у
постанові про призначення перевірки,
викликають у суду сумнів щодо їх
достовірності та добросовісності
складання.

До того ж, у матеріалах справи
міститься копія вироку
Автозаводського районного суду міста
Кременчука Полтавської області від 21
травня 2013 року у справі № 1601/11479/2012,
згідно з яким, конкретних фізичних осіб
визнано винними у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст.
27, ч. 2 ст. 212, ч.ч. 3, 4 ст. 358 Кримінального
кодексу України.

Як вбачається зі змісту вказаного
судового рішення, ПП "Нафтобудком",
підприємство "Спецбуд-інвест"
Світловодської МОІ "Злагода", ПП ВКФ
"Украгропродукт" створені/ придбані за
попередньою змовою конкретних
фізичних осіб та зареєстровані на
підставних осіб, які не мали фактичного
відношення до ведення
фінансово-господарської діяльності
вказаних суб'єктів господарювання.

Між ПП "Нафтобудком", підприємством
"Спецбуд-інвест" Світловодської МОІ
"Злагода", ПП ВКФ "Украгропродукт" та ТОВ
"Віста-Торг", справу відносно директора
якого закрито у зв'язку із дійовим
каяттям, здійснювались імітації
взаємовідносин з поставки
товарно-матеріальних цінностей, яких
фактично не було, шляхом оформлення
первинних бухгалтерських та
податкових документів.

ПП "Троян-СВ", ПП "Сатурн-СВ", ПП
"Кас-Капітал" та ПП "Дніпрогес-сервіс"
створені/придбані (повторно
створені/придбані) з метою прикриття
незаконної діяльності.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Згідно зі ст. 1, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

З викладених положень вбачається, що
будь-які документи мають силу
первинних документів тільки за умови
фактичного здійснення господарської
операції.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суд України від 02
червня 2011 року (06 травня 2011 року) №
742/11/13-11 зазначено, що якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені у разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Тобто, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Згідно з підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 14.1.27 п. 14.1 ст. 14,
підпункту 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Не включаються до складу витрат:
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Водночас, як зазначено в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від 02
червня 2011 року (06 травня 2011 року) №
742/11/13-11, за відсутності факту придбання
товарів (послуг) або у разі, якщо
придбані товари (послуги) не призначені
для використання у господарській
діяльності платника податків,
відповідні суми не можуть включатись
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Аналогічна позиція міститься в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від 01
листопада 2011 року № 1936/11/13-11.

Таким чином, проаналізувавши викладені
положення та обставини, а також
враховуючи факт ненадання
представниками позивача суду доказів,
які б свідчили про реальність
господарських операцій між позивачем
та ПП "Сатурн-СВ", ПП "Нафтобудком", ПП
"Кас-Капітал", ПП "Троян-СВ", хоча про
необхідність їх надання судом
наголошувалось у кожному судовому
засіданні, суд прийшов до висновку про
правомірність оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі викладених положень та
обставин суд прийшов до висновку, що
позов державного підприємства
"Управління промислових підприємств
Державної адміністрації залізничного
транспорту України" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників про
визнання неправомірним та скасування
оскаржуваного рішення є безпідставним,
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-12, 69-71, 86, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову державного підприємства
"Управління промислових підприємств
Державної адміністрації залізничного
транспорту України".

Копії постанови у повному обсязі
направити (вручити) сторонам (їх
уповноваженим представникам) у порядку
та строки, встановлені ст. 167 КАС
України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
В.М. Данилишин

Постанова у повному обсязі складена 03
лютого 2014 року