Справа № 157/1827/13а, 6а/157/19/13
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
Справа №
876/749/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області на ухвалу
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 25 грудня 2013 року
за заявою ОСОБА_1 про зміну способу та
порядку виконання постанови суду у
справі позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії в
розмірах, передбачених ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
18.05.2011р. позов задоволено: визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області щодо відмови у нарахуванні та
виплаті позивачу, як особі, віднесеній
до 3 категорії, непрацюючому
пенсіонеру, яка проживає на території
гарантованого добровільного
відселення, підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком згідно
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 11.08.2010 року та
зобов'язано відповідача нараховувати
та виплачувати позивачу підвищення до
пенсії відповідно до ч.1 та ч.2 ст.39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням виплачених
сум та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ч.2
ст.51 того ж Закону із врахуванням ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум за
період з 11.08.2010 року до настання
обставин, з якими Закон пов'язує
припинення таких виплат.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2012р.
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
18.05.2011р. залишено без змін.

З заявою позивача Камінь-Каширським
районним судом Волинської області
01.08.2012р. видано виконавчий лист
№2-а-4766/2011, який звернений до
примусового виконання.

18.12.2013р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
заявою про зміну способу та порядку
виконання рішення суду, якою просила
змінити спосіб виконання постанови
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 18.05.2011р. та
стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області 19 986,83 грн. боргу по
проведеному перерахунку підвищення.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 25 грудня 2013
року заяву задоволено, змінено спосіб
виконання постанови
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 18.05.2011р. та
стягнуто на користь ОСОБА_1 із
Управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області нараховані, але не виплачені
кошти в розмірі 19 986,83 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції від 25 грудня 2013 року
Управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповністю досліджені обставини
справи, просить зазначену ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апелянта у їх
сукупності, приходить до переконання,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.08.2012р. Камінь-Каширським районним
судом Волинської області видано
виконавчий лист у справі №2-а-4766/2011,
відповідно до якого зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області нарахувати і виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ч.1
та ч. 2 ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням виплачених
сум та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ч.2
ст.51 того ж Закону із врахуванням ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум за
період з 11.08.2010р. до настання обставин, з
якими Закон пов'язує припинення таких
виплат.

07.09.2012р. головним державним виконавцем
ВДВС Камінь-Каширського районного
управління юстиції Павлюк Л.П. винесено
постанову про повернення виконавчого
листа №2-а-4766/2011 від 01.08.2012р. стягувачу.

Як вбачається з постанови, підставою
для повернення виконавчого листа було
часткове виконання постанови
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 18 травня 2011 року
в частині нарахування недоплаченої
суми до пенсії в розмірі 19986,83 грн. Також
зазначено, що дана сума буде виплачена
за наявності бюджетних коштів.

Згідно із ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ч.1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» встановлено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію і практику Суду як джерело
права.

У своєму рішенні в справі «Кечко проти
України», Європейський Суд з прав
людини звертає увагу на те, що у межах
свободи дій держави визначати, які
надбавки виплачувати своїм
працівникам з бюджету. Держава може
вводити, припиняти або закінчувати
виплату цих надбавок. Проте, якщо
правове положення, що діє, передбачає
виплату певних надбавок, і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Рішення суду, що набрали законної сили
є обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України в силу ч. 5 ст. 124 Конституції
України, ст. 14 КАС України, ст. 13 Закону
України «Про судоустрій України».

Слід зауважити, що зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Оскільки судом першої інстанції
встановлено факт виконання боржником
зобов'язальної частини рішення про
нарахування недоплаченої суми до
пенсії в сумі 19986,83 грн, а Управлінням не
надано суду доказів, щодо виконання
рішення, а тому висновки суду першої
інстанції щодо зміни способу виконання
рішення суду в частині зобов'язання на
стягнення нарахованих Управлінням сум
є обґрунтованими та забезпечують
належне виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
судом першої інстанції зроблено
правильний висновок про наявність
обставин, передбачених ч. 1 ст. 263 КАС
України, для зміни способу виконання
судового рішення.

За таких обставин, оскаржувана ухвала
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону та скасуванню не
підлягає.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає необґрунтованими та
такими, що не впливають на
правомірність ухвали суду першої
інстанції, тому підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
ухвалу Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 25 грудня 2013
року у справі №157/1827/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш