Справа № 803/99/14
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року Справа № 803/99/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шепталовій А.П.,

з участю представника відповідача
Наумчик Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до адміністративного
суду із позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання неправомірною
бездіяльності керівника Ягодинської
митниці Міндоходів щодо ненадання
відпустки по догляду за дитиною без
збереження заробітної плати та
зобов'язання керівника Ягодинської
митниці Міндоходів негайно видати
наказ про надання відпустки по догляду
за дитиною без збереження заробітної
плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_2 працює головним державним
інспектором оперативно-аналітичного
відділу Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Ягодинської митниці.

У зв'язку із змінами сімейних обставин
у позивача виникла необхідність по
догляду за дочкою ОСОБА_3 у домашніх
умовах.

24.12.2013 року на ім'я начальника
Ягодинської митниці Міндоходів
позивачем подана заява про надання з
26.12.2013 року відпустки по догляду за
дитиною без збереження заробітної
плати, з наданням до заяви необхідних
підтверджуючих документів. Проте,
відповіді на заяву або видання наказу
про відпустку відповідачем здійснено
не було.

09 січня 2014 року позивачем повторно,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення, подано заяву про надання
з 14.01.2014 року відпустки по догляду за
дитиною без збереження заробітної
плати, з наданням до заяви необхідних
підтверджуючих документів.

Проте, відповіді на заяву або видання
наказу про відпустку відповідачем
здійснено не було, чим, на думку
позивача було порушено його право на
відпустку по догляду за дитиною без
збереження заробітної плати
визначеного статтями 179 та 181 Кодексу
законів про працю України.

З урахуванням викладених у позовній
заяві обставин, а також з урахуванням
пояснень наданих ОСОБА_2 в судовому
засіданні 29 січня 2014 року, позивач
просив суд позов задовольнити в
повному обсязі.

В судове засідання 04 лютого 2014 року
позивач не прибув, проте подав заяву
про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала. В письмових
запереченнях наголошувала на тому, що
24.12.2013 року на ім'я начальника
Ягодинської митниці Міндоходів
позивачем подана заява про надання
відпустки по догляду за дитиною без
збереження заробітної плати до
досягнення дитиною шестирічного віку.

09 січня 2014 року на вимогу ОСОБА_2 заява
про надання відпустки та додані до неї
документи були йому повернені.

Позивачем 09.01.2014 року на адресу
Ягодинської митниці Міндоходів
рекомендованим листом надійшла заява
позивача про надання відпустки без
збереження заробітної плати до
досягнення дитиною шестирічного віку.
Також до заяви про відпустку позивачем
надавались виписка з постанови ЛКК від
24.12.2013 року №637, довідка Головенської
спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату від 23.12.2013 року №1037 та
копія свідоцтва про народження НОМЕР_1.

Проте, позивачем до заяви від 09 січня 2014
року про надання відпустки по догляду
за дитиною без збереження заробітної
плати до досягнення дитиною
шестирічного віку не було надано
довідку форми №080-1/о, що видається на
підставі рішення
лікарсько-консультативної комісії.

Відповідач посилається на п.3 ч.1 ст.25
Закону України "Про відпустки", згідно з
якою відпустка без збереження
заробітної плати за бажанням
працівника надається в обов'язковому
порядку матері або іншим особам,
зазначеним у частині 3 статті 18 та
частині 1 статті 19 цього Закону, в разі
якщо дитина потребує домашнього
догляду, - тривалістю, визначеному в
медичному висновку, але не більше як до
досягнення дитиною шестирічного віку.

Отже, на думку відповідача, позивачем
не додано належного доказу, як-то
довідки форми №080-1/о чи медичного
висновку, що б засвідчував факт потреби
в домашньому догляді за дитиною.

В додаткових поясненнях представником
відповідача акцентовано увагу суду на
тому, що заява ОСОБА_2 від 09 січня 2014
року про надання йому відпустки по
догляду за дитиною без збереження
заробітної плати до досягнення дитиною
шестирічного віку, по-суті не вирішена.
У зв'язку із необхідністю додаткового
з'ясування окремих питань щодо
правомірності надання позивачу
відпустки та з урахуванням строків
розгляду заяви в межах Закону України
"Про звернення громадян" Ягодинською
митницею направлений запит на адресу
т.в.о. директора Головенської
спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату щодо підтвердження
видачі довідки від 23.12.2013 року № 1037.

Отже, відсутність з боку відповідача
остаточного рішення щодо розгляду
заяви ОСОБА_2 від 09 січня 2014 року про
надання йому відпустки по догляду за
дитиною без збереження заробітної
плати до досягнення дитиною
шестирічного віку свідчить про те, що
відповідачем не порушені права
позивача на таку відпустку, а тому
підстав для задоволення позову
відсутні.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні у
матеріалах справи письмові докази,
судом встановлені наступні обставини
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
головним державним інспектором
оперативно-аналітичного відділу
Управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями ОСОБА_2 09
січня 2014 року засобами поштового
зв'язку подано заяву на ім'я начальника
Ягодинської митниці Міндоходів
Поліщука Д.В. про надання ОСОБА_2
відпустки по догляду за дитиною без
збереження заробітної плати до
досягнення дитиною шестирічного віку з
14 січня 2014 року.

До заяви від 09 січня 2014 року позивачем
додані: виписка з постанови ЛКК від
24.12.2013 року №637, довідка Головенської
спеціальної загальноосвітньої
школи-інтернату від 23.12.2013 року №1037 та
копія свідоцтва про народження НОМЕР_1.

Із свідоцтва про одруження серії
НОМЕР_2 від 25 квітня 2002 року вбачається,
що позивач одружений на ОСОБА_5. Після
одруження - ОСОБА_5.

З наявного в матеріалах справи
свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 06
серпня 2010 року вбачається, що ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_5.
(а.с.4)

Згідно виписки з постанови
лікарсько-консультативної комісії ТМО
Любомльського та Шацького районів від
24.12.2013 року №637 вбачається, що ОСОБА_3
потребує догляду в домашніх умовах
протягом одного року. (а.с.5)

Із довідки Головенської спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату від
23.12.2013 року №1037 вбачається, що ОСОБА_5
працює в Головенській спеціальній
загальноосвітній школі-інтернату на
повному тижневому навантаженні. (а.с.6)

Судом також встановлено, що позивачем 30
січня 2014 року засобами поштового
зв'язку подано заяву, на ім'я
начальника Ягодинської митниці
Міндоходів Поліщука Д.В., про надання до
заяви від 09.01.2014 року про надання
відпустки, довідки №637 форми 080-1/о про
потребу дитини у домашньому догляді з
24.12.2013 року по 24.12.2014 року.

На час розгляду даної справи рішення по
заяві від 09 січня 2014 року не прийнято і
відпустка позивачу ненадана.

Державні гарантії права на відпустки,
умови, тривалість і порядок надання їх
працівникам для відновлення
працездатності, зміцнення здоров'я, а
також для виховання дітей, задоволення
власних життєво важливих потреб та
інтересів, всебічного розвитку особи
визначені Кодексом законів про працю
України та Законом України "Про
відпустки".

Так, згідно статті 2 Закону України "Про
відпустки" регламентовано, що право на
відпустки мають громадяни України, які
перебувають у трудових відносинах з
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності та
галузевої належності, а також працюють
за трудовим договором у фізичної особи
(далі - підприємство). Іноземці та особи
без громадянства, які працюють в
Україні, мають право на відпустки
нарівні з громадянами України,
гарантованим наданням відпустки
визначеної тривалості із збереженням
на її період місця роботи (посади),
заробітної плати (допомоги) у випадках,
передбачених цим Законом, забороною
заміни відпустки грошовою
компенсацією, крім випадків,
передбачених статтею 24 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
25 Закону, відпустка без збереження
заробітної плати за бажанням
працівника надається в обов'язковому
порядку: матері або іншим особам,
зазначеним у частині третій статті 18 та
частині першій статті 19 цього Закону, в
разі якщо дитина потребує домашнього
догляду, - тривалістю, визначеною в
медичному висновку, але не більш як до
досягнення дитиною шестирічного віку,
а в разі якщо дитина хвора на цукровий
діабет I типу (інсулінозалежний), - не
більш як до досягнення дитиною
шістнадцятирічного віку.

Частиною третьою статті 18 Закону
передбачено, що відпустка може бути
використана повністю або частинами
також батьком дитини, бабою, дідом чи
іншими родичами, які фактично
доглядають за дитиною, або особою, яка
усиновила чи взяла під опіку дитину та
одним із прийомних батьків.

Згідно частини 6 статті 179 Кодексу
законів про працю України, у разі, якщо
дитина потребує домашнього догляду,
жінці в обов'язковому порядку
надається відпустка без збереження
заробітної плати тривалістю,
визначеною у медичному висновку, але не
більш як до досягнення дитиною
шестирічного віку.

Отже, з аналізу статті 179 Кодексу
законів про працю України, статей 2, 18 та
25 Закону України "Про відпустки", а
також з урахуванням наявних у
матеріалах справи свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2002
року, свідоцтва про народження НОМЕР_1
від 06 серпня 2010 року, довідки
Головенської спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату від
23.12.2013 року №1037 та довідки №637 форми №
080-1/о про потребу дитини у домашньому
догляді з 24.12.2013 року по 24.12.2014 року, суд
дійшов висновку про наявність у
позивача підстав для отримання
відпустки по догляду за дитиною без
збереження заробітної плати до
досягнення дитиною шестирічного віку.

Проте, суд надаючи оцінку
правовідносин щодо яких виник спір,
акцентує увагу на тому, що на час
розгляду даної справи рішення по заяві
позивача не прийнято і відпустка
позивачу ненадана, в той час як чинним
законодавством не встановлено строків
розгляду зазначеної заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем вживались заходи щодо
перевірки даних викладених позивачем у
заяві про відпустку від 09 січня 2014 року,
а саме Ягодинською митницею
направлявся запит від 15.01.2014 року
№1/1.1-5/132 на адресу т.в.о. директора
Головенської спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату,
щодо підтвердження видачі довідки від
23.12.2013 року №1037.

Крім того, позивачем лише 30 січня 2014
року засобами поштового зв'язку було
направлено відповідачу довідку №637 за
формою 080-1/о про потребу дитини у
домашньому догляді з 24.12.2013 року по
24.12.2014 року, на відсутності якої
наголошував відповідач при отриманні
заяви від 09 січня 2014 року.

Згідно частини 1 статті 6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

З урахуванням наведеного вище, суд
приходить висновку, що оскілки заява
від 09 січня 2014 року про надання ОСОБА_2
відпустки по догляду за дитиною без
збереження заробітної плати до
досягнення дитиною шестирічного віку
на час розгляду цієї справи
знаходиться в процесі вирішення
керівником Ягодинської митниці, тому,
відповідно відсутнє порушене право
позивача за захистом якого останній
звернувся до суду.

Суд вважає, що для позивача настануть
певні юридичні наслідки саме після
прийняття керівником Ягодинської
митниці рішення про надання відпустки
чи відмови у її наданні і відповідно, в
тому разі коли відповідачем буде
відмовлено у наданні відпустки,
позивач зможе реалізувати своє право
визначене, зокрема, статтею 6 КАС
України, на судовий захист.

Крім того, питання надання такої
відпустки і винесення відповідного
наказу про це, згідно норм Кодексу
законів про працю України та Закону
України "Про відпустки", відноситься до
внутрішньої компетенції керівника
органу, а тому суд не може своїми
рішеннями виконувати, підміняти
функції інших органів.

З урахуванням наведеного вище, суд
вважає, що позивач передчасно вважає
порушеним його права на відпустку, а
відтак позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями
162, 163 КАС України, на підставі Кодексу
законів про працю України, Закону
України "Про відпустки", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 09 лютого 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ю.Ю. Сорока