Справа № 809/234/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р.
справа №
809/234/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Бойко Л.М.

представника позивача: Коломийської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області - Саранчук І.В.,

представника відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "Аліна і К
ЛТД" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД" про
стягнення податкового боргу в сумі
38 420,34 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 28.01.2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Коломийської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі по
тексту - позивач, Коломийська об'єднана
державна податкова інспекція) до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД" (далі
по тексту - відповідач) про стягнення
податкового боргу в сумі 38 420,34 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення вимог частини
1 статті 67 Конституції України, статті
36, пункту 57.1 статті 57, пунктів 287.3, 287.4
статті 287 та пункту 328.4 статті 328
Податкового кодексу України, не
погашено самостійно визначені
податкові зобов'язання із орендної
плати за землю за березень-жовтень 2013
року в сумі 34 111,52 гривень та із
збору за спеціальне використання води
за IV квартал 2012 року в сумі 52,15 гривень і
за І квартал 2013 року в сумі 88,68 гривень.
В порушення пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України не
сплачено зобов'язання по штрафних
санкціях з податку на прибуток
приватних підприємств, застосоване
податковим повідомлення-рішенням від
26.03.2013 року за № в розмірі 1 020,00
гривень, орендної плати за землю,
застосоване податковим
повідомленням-рішенням від 17.05.2013 року
за № в розмірі 1 020,00 гривень, із
збору за спеціальне використання води,
застосоване податковим
повідомленням-рішенням від 17.05.2013 року
№ в розмірі 1 020,00 гривень за
неподання податкової звітності з
податку на податку приватних
підприємств за 2012 рік, за неподання
відповідачем податкової декларації з
плати за землю за 2013 рік, за неподання
(несвоєчасне подання) відповідачем
податкової декларацій із збору за
спеціальне використання води за 2012 рік,
відповідно. Крім того, у відповідача
згідно даних облікової картки платника
податків за несвоєчасну сплату
узгоджених зобов'язань числиться
заборгованість по несплаченій пені з
орендної плати за землю за 2013 рік за
період з 27.03.2013 року по 12.12.2013 року в сумі
1 107,99 гривень. Сума грошових зобов'язань
відповідача з податку на прибуток
складає 1 020,00 гривень, із орендної плати
за землю -36 239,51 гривень, із збору за
спеціальне використання води - 1 160,83
гривень. Дана сума зобов'язань є
податковим боргом відповідача, яка
станом на день звернення до
адміністративного суду в загальному
становить 38 420,34 гривень, і несплачена
товариством з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД" до
бюджету.

Представник позивача, позовні вимоги
підтримала з підстав викладених у
адміністративному позові. Суду
пояснила, що податкові
повідомлення-рішення з податку на
прибуток приватних підприємств від
26.03.2013 року за № на суму
1 020,00 гривень, орендної плати за
землю від 17.05.2013 року за № на суму
1 020,00 гривень, із збору за
спеціальне використання води від 17.05.2013
року № на суму 1 020,00 гривень, якими
відповідачу нараховано грошове
зобов'язання у загальній сумі 3 060,00
гривень, не оскаржувались, а тому є
узгодженими. Щодо заборгованості
відповідача з орендної плати за землю
за березень-жовтень 2013 року в
загальному розмірі 34 111,52 гривень, яка
самостійно ним визначена помісячно в
податковій декларації з плати за землю
на 2013 рік і несплачена, а саме: за
березень 2013 року в сумі - 3 342,60 гривень
та з квітня по жовтень 2013 року по 4 395,56
гривень, та із збору за спеціальне
використання води за IV квартал 2012 року
в сумі 52,15 гривень і І квартал 2013 року в
сумі 88,68 гривень, то в силу вимог пункту
56.11 статті 56 Податкового кодексу
України самостійно визначене
платником податку зобов'язання не
підлягає оскарженню, а тому стягнення
такого зобов'язання до бюджету повинно
здійснюватися у безспірному порядку.
Також, за відповідачем рахується
несплачена пеня з орендної плати за
землю за період з 27.03.2013 року по
12.12.2013 року в сумі 1 107,99 гривень. Просила
позов задовольнити повністю та
стягнути з відповідача податковий борг
в сумі 38 420,34 гривень.

Представник відповідача у судове
засідання призначене на 12.02.2014 року не
з'явився. Однак, відповідач належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання, що
підтверджується отриманим 30.01.2014 року
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення, які
містяться в матеріалах справи (а.с. 55).

Відповідно до приписів частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України (в редакції Закону
від 17.11.2011 року) у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 і частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши зібрані по
справі докази, в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю "Аліна і К
ЛТД" зареєстроване як юридична особа,
що підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
25.11.2013 року (а.с. 30-34), та взяте на облік
Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків і зборів.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Податкового
кодексу України.

Конституційний обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом
визначений частиною 1 статті 67
Конституції України.

Податковий кодекс України з 01.01.2011 року
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36
вказаного Кодексу податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного
Кодексу визначено, що платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Податок на прибуток підприємств, плата
за землю (в тому числі орендна плата за
землю), збір за спеціальне використання
води, які є предметом стягнення за
даним адміністративним позовом,
відповідно до підпунктів 9.1.1., 9.1.10., 9.1.12.
пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України належить до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкові платежі).

З приводу заборгованості по орендній
платі за землю з юридичних осіб та
збору за спеціальне використання води,
які виникли у результаті самостійно
задекларованої до сплати суми
податкового зобов'язання згідно
декларацій, суд зазначає наступне.

Виходячи із положень підпункту 269.1.2.
пункту 269.1 статті 269, пункту 323.1 статті 323
Податкового кодексу України
відповідач є платником орендної плати
за землю та збору за спеціальне
використання води.

Відповідно до підпунктів 14.1.147., 14.1.67
пункту 14.1 статті 14 коментованого
Кодексу плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності. Збір за спеціальне
використання води - загальнодержавний
збір (застосовується для розділу XVI
цього Кодексу), який справляється за
спеціальне: а) використання води водних
об'єктів; б) використання води,
отриманої від інших водокористувачів;
в) використання води без її вилучення з
водних об'єктів для потреб
гідроенергетики і водного транспорту;
г) використання води для потреб
рибництва.

Згідно положень пункту 54.1 статті 54 та
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом.

Пунктом 286.2 статті 286 вказаного вище
Кодексу визначено, що платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та
пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу
України встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що відповідачем, у
відповідності до вимог пункту 286.2
статті 286 Податкового кодексу України,
18.04.2013 року заповнено і подано позивачу
податкову декларацію з орендної плати
за землю №, в якій відповідачем
самостійно розраховано розмір
вказаних зобов'язань за весь 2013 рік і
помісячно, в тому числі за
березень-жовтень 2013 року по 4 395,56
гривень (а.с. 20-21). Самостійно визначені
зобов'язання відповідач за вказаний
вище період виконав частково за
березень 2013 року і на момент розгляду
справи податковий борг з орендної
плати за землю становить за березень 2013
року в сумі - 3 342,60 гривень та з квітня по
жовтень 2013 року по 4 342,56 гривень.

З огляду на вказане самостійно
визначене відповідачем зобов'язання із
орендної плати за землю в загальній
сумі 34 111,52 гривень, які несплачені ним у
строки встановлений Кодексом,
являється узгодженою заборгованістю
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД".

Згідно положення пункту 326.2. статті 326
Податкового кодексу України збір за
спеціальне використання води
обчислюється виходячи з фактичних
обсягів використаної води (підземної,
поверхневої, отриманої від інших
водокористувачів) водних об'єктів з
урахуванням обсягу втрат води в їх
системах водопостачання, встановлених
у дозволі на спеціальне
водокористування, лімітів
використання води, ставок збору та
коефіцієнтів.

Ставки збору за спеціальне
використання поверхневих і підземних
вод встановлюються відповідно до
пунктів 325.1, 325.2 статті 325 Податкового
кодексу України.

За обсяги води, переданої
водокористувачем - постачальником
іншим водокористувачам без укладення з
останніми договору на поставку води,
збір обчислюється і сплачується таким
водокористувачем - постачальником.

Пунктом 328.1 статті 328 вказаного Кодексу
визначено, що базовий податковий
(звітний) період для збору дорівнює
календарному кварталу. Платники збору
обчислюють суму збору наростаючим
підсумком з початку року та складають
податкові декларації за формою,
встановленою в порядку, передбаченому
статтею 46 цього Кодексу ( пункту 328.2.
статті 328).

Із пункту 328.3 статті 328 Податкового
кодексу України слідує, що податкові
декларації збору подаються платниками
збору контролюючим органам у строки,
визначені для квартального
податкового (звітного) періоду, за
місцем податкової реєстрації.

Із матеріалів справи судом
встановлено, що відповідачем, 30.04.2013
року і 07.05.2013 року заповнено і подано
позивачу податкові декларації із збору
за спеціальне використання води
№ і №, в яких відповідачем
самостійно розраховано розмір
вказаних зобов'язань за весь 2012 рік і
поквартально, в тому числі за IV
квартал 2012 року в сумі 52,15 гривень (а.с.
15-16) та за весь 2013 рік, в тому числі і за
І квартал 2013 року в сумі 88,68
гривень (а.с. 13-14). Самостійно визначені
зобов'язання відповідач за вказаний
вище період не виконав і на момент
розгляду справи податковий борг із
збору за спеціальне використання води
за IV квартал 2012 року та І квартал 2013
року становить - 140,83 гривень (а.с. 43).

З огляду на вказане самостійно
визначене відповідачем зобов'язання із
збору за спеціальне використання води
загальній сумі 140,83 гривень, які
несплачені ним у строки встановлений
Кодексом, являється узгодженою
заборгованістю товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД".

За змістом пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

З приводу податкового боргу з податку
на прибуток, орендної плати за землю та
із збору за спеціальне використання
води, визначеного відповідачу
внаслідок застування штрафних
(фінансових) санкцій за наслідками
перевірок, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Податкового кодексу України
визначено, що органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом вимог пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Щодо податкового боргу відповідача з
податку на прибуток підприємств,
визначеного позивачем за наслідками
перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідач згідно пункту 133.1 статті 133
Податкового кодексу України являється
платником податку на прибуток
підприємств.

За змістом вимог пункту 152.9 статті 152
вказаного Кодексу для цілей Розділу
ІІІ ''Податок на прибуток підприємств''
Податкового кодексу України
використовуються такі податкові
періоди: календарні квартал, півріччя,
три квартали, рік. Базовим податковим
(звітним) періодом для цілей цього
розділу є календарний квартал.

Приписами підпункту 49.18.2. пункту 49.18
статті 49 коментованого Кодексу
визначено, що податкові декларації,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:
календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

У судовому засідання встановлено, що
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Івано-Франківської області Державної
податкової служби 19.03.2013 року за
наслідками проведеної камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на прибуток складено акт за
№1126/151/20540744, яким встановлено порушення
відповідачем підпункту 49.18.2 пункту 49.18
статті 49 Податкового кодексу України, а
саме: неподання декларацій з податку на
прибуток за 2012 рік (а.с. 7-8).

Щодо застосованої штрафної
(фінансової) санкції по орендній платі
за землю з юридичних осіб, необхідно
відмітити.

Як вже зазначалось судом вище, пунктом
286.2. статті 286 коментованого Кодексу
визначено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

З матеріалів справи, судом встановлено,
що Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Івано-Франківської області Державної
податкової служби, 16.05.2013 року за
результатами проведеної камеральної
перевірки податкової звітності
складено акт за №1515/155, яким
встановлено порушення відповідачем
пункту 49.18 статті 49 розділу ІІ
Податкового кодексу України та пункту
286.2 статті 286 Податкового кодексу
України, а саме: несвоєчасно подано
податкову декларацію з плати за землю
за 2013 рік (податковий період) (а.с.
17-18).

Щодо податкового боргу відповідача із
збору за спеціальне використання води,
визначеного позивачем за наслідками
перевірки, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом вище згідно
пункту 328.3. статті 328 Податкового
кодексу України слідує, що податкові
декларації збору подаються платниками
збору контролюючим органам у строки,
визначені для квартального
податкового (звітного) періоду, за
місцем податкової реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Івано-Франківської області Державної
податкової служби 16.05.2013 року за
наслідками проведеної камеральної
перевірки податкової звітності
складено акт за №1514/155-20540744, яким
встановлено порушення відповідачем
пункту 49.18 статті 49 розділу ІІ
Податкового кодексу України та пункту
328.3 статті 328 розділу XVI Податкового
кодексу України, а саме: несвоєчасно
подано декларацію із збору за
спеціальне використання води за 2012 рік
(а.с. 10-11).

Положенням частини 1 пункту 120.1 статті
120 Податкового кодексу України
визначено, що неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання. За повторне
неподання або повторне несвоєчасне
подання платником податків або іншими
особами податкових декларацій
(розрахунків), до якого протягом року
було застосовано штраф за таке
порушення, тягнуть за собою накладення
штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне
таке неподання або несвоєчасне подання
(частина 2 пунктом 120.1 статті 120
коментованого Кодексу).

Відповідно до підпункту 20.1.28. пункту 20.1
статті 20 зазначеного Кодексу органи
державної податкової служби наділені,
зокрема, правом застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Івано-Франківської області Державної
податкової служби на виконання
повноважень, передбачених підпунктом
20.1.19. пункту 20.1 статті 20 Податкового
кодексу України, у відповідності до
пункту 120.1 статті 120 зазначеного
Кодексу, за повторно виявлене
порушення податковими
повідомлення-рішеннями від 26.03.2013 року
за №, від 17.05.2013 року за №,
від 17.05.2013 року за №, із
урахуванням факту притягнення
відповідача у попередніх податкових
періодах до відповідальності за
неподання обов'язкової звітності,
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в загальному розмірі 3 060,00
гривень по податку на прибуток
підприємств, орендної плати за землю і
збору за спеціальне використання води
по 1 020,00 гривень, відповідно (а.с. 9, 19, 12).

Податкове повідомлення-рішення від
26.03.2013 року за № (по податку на
прибуток підприємств) направлялося
позивачем та отримане 21.03.2013 року
відповідачем, що підтверджується
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
яка міститься в матеріалів справи.
Податкові повідомлення-рішення від
17.05.2013 року за № (по орендній платі
за землю) і № (із збору за
спеціальне використання води) отримані
уповноваженою особою відповідача, що
підтверджується записами на корінцях
відповідних податкових
повідомлень-рішень, копії яких
містяться в матеріалах справи
(зворотній бік а.с. 8, а.с. 19, 12).

Положеннями пункту 58.3 статті 58
Податкового кодексу України визначено,
що податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
платнику податків, якщо його передано
посадовій особі такого платника
податків під розписку або надіслано
листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин суд вважає, що
згадані вище податкові
повідомлення-рішення про застосування
штрафних санкцій з податку на прибуток,
з орендної плати за землю та із збору за
спеціальне використання води є
врученими відповідачу.

На час розгляду справи штрафні санкції,
застосовані податковими
повідомлення-рішеннями від 26.03.2013 року
за № (по податку на прибуток
підприємств) від 17.05.2013 року за №
(по орендній платі за землю) і №
(із збору за спеціальне використання
води), відповідачем до бюджету не
сплачені і заборгованість по них в
загальному становлять 3 060,00 гривень.

За приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Оскільки, відповідачем у відповідності
до вимог статті 56 Податкового кодексу
України не була порушена процедура
адміністративного оскарження
податкового зобов'язання, визначеного
податковими повідомлення-рішеннями за
№ від 26.03.2013 року, за № і
№ від 17.05.2013 року, суд приходить до
переконання, що застосовані позивачем
штрафні санкції, за неподання
декларацій з податку на прибуток,
орендної плати за землю і збору за
спеціальне використання води
відповідно, в загальному розмірі 3 060,00
гривень, є узгодженими та являється
податковим боргом.

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу
передбачено, що пеня, визначена
підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті,
нараховується на суму податкового
боргу (включаючи суму штрафних санкцій
за їх наявності та без урахування суми
пені) із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Із витягу облікової картки платника
податків відповідача з орендної плати
за землю за період з 31.12.2012 року по 31.12.2013
року судом встановлено, що за
відповідачем рахується пеня, яка
числиться по особовому рахунку за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань в сумі 1 107,99 гривень за
період з 27.03.2013 року по 12.12.2013 року (а.с.
46-49, 42).

Згідно вимог підпункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією
Івано-Франківської області Державної
податкової служби, вручено відповідачу
податкову вимогу форми "Ю" за №34 від
25.01.2011 року, про що свідчить відповідний
запис на корінці податкової вимоги,
копія якого містяться в матеріалах
справи (а.с. 23). Відповідач податкову
вимогу не оскаржував у строк
передбачений законом.

Також, позивачем долучено до
матеріалів справи довідки-розрахунки
від 24.01.2014 року за №307/10/09-07-10/48,
№306/10/09-07-10/45, №308/10/09-07-10/49, якими
визначено суми заборгованість по
податкових зобов'язаннях з податку на
прибуток підприємств в розмір 1 020,00
гривень, по орендній платі за землю в
розмірі 36 239,51
гривень, із збору за спеціальне
використання води в розмірі 1 160,83
гривень (а.с. 41, 42, 43).

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Податковий борг відповідача
підтверджується деклараціями з
орендної плати за землю №, із
збору за спеціальне використання води
№ і №; податковими
повідомлення-рішеннями з податку на
прибуток підприємств від 26.03.2013 року, з
орендної плати за землю від 17.05.2013 року,
із збору за спеціальне використання
води від 17.05.2013 року; витягами із
облікових карток платника збору за
спеціальне використання води за період
з 31.12.2012 року по 31.05.2013 року, податку на
прибуток приватних підприємств за
період з 31.12.2012 року по 30.04.2013 року, по
орендній платі з юридичних осіб за
період з 31.12.2012 року по 31.12.3013 року;
податковою вимогою форми "Ю" за №34 від
25.01.2011 року; довідками-розрахунками від
24.01.2014 року за №307/10/09-07-10/48, №306/10/09-07-10/45,
№308/10/09-07-10/49, які містяться в матеріалах
справи (а.с. 20-21, 22, 13-14, 15-16, 9, 19, 12, 44, 45, 46-49,
23, 41, 42, 43).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно розраховані
відповідачем та визначені позивачем
податковими повідомлення-рішеннями
грошові зобов'язання по податку на
прибуток приватних підприємств,
орендній платі за землю та збору за
спеціальне використання води та пеня в
загальній сумі 38 420,34 гривень, являється
податковим боргом відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

Відповідно до підпункту 20.1.34. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
передбачено право органів державної
податкової служби звернення до суду
щодо стягнення коштів платника
податків, який має податковий борг, з
рахунків у банках, що обслуговують
такого платника податків, на суму
податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України визначено заходи щодо
погашення податкового боргу платника
податків, відповідно до вимог яких
стягнення коштів у рахунок погашення
такого боргу здійснюється за рішенням
суду з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не
сплачено грошове зобов'язання у
терміни визначені Податковим кодексом
України, то суд зазначає підставним
звернення податкового органу до суду
із позовом на стягнення 38 420,34 гривень у
спосіб визначений пунктами 95.3 та 95.4
статті 95 вказаного Кодексу.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити вказану суму податкового
боргу. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення такого спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, стаття 67 якої
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Положеннями статті 290 Податкового
кодексу України визначено, що плата за
землю зараховується до відповідних
місцевих бюджетів у порядку,
визначеному Бюджетним кодексом
України для плати за землю. Згідно
пункту 4 статті 69 Бюджетного кодексу
України, плата за землю належить до
доходів загального фонду місцевих
бюджетів, що не враховуються при
визначенні обсягу міжбюджетних
трансферів. Отже, стягнення
заборгованості по орендній платі слід
здійснювати в користь місцевого
бюджету.

З огляду на вказане, позовні вимоги про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД"
податкового боргу в сумі 38 420,34 гривень
є обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД"
(ідентифікаційний код 20540744, вул.
Чорновола, 26, м. Коломия,
Івано-Франківська область, 78200) з його
розрахункових рахунків, що є наявними у
банківських установах та за рахунок
готівки, що належить товариству з
обмеженою відповідальністю "Аліна і К
ЛТД" в дохід бюджету податковий борг із
збору за спеціальне використання вод в
сумі 1 160 (одна тисяча сто шістдесят)
гривень 83 копійки, податку на прибуток
підприємств в сумі 1 020 (одна тисяча
двадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Аліна і К ЛТД"
(ідентифікаційний код 20540744, вул. вул.
Чорновола, 26, м. Коломия,
Івано-Франківська область, 78200) з його
розрахункових рахунків, що є наявними у
банківських установах та за рахунок
готівки, що належить товариству з
обмеженою відповідальністю "Аліна і К
ЛТД" в дохід місцевого бюджету
податковий борг з орендної плати за
землю з юридичних осіб в сумі 36 239
(тридцять шість тисяч двісті тридцять
дев'ять) гривень 51 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова в повному обсязі складена
17.02.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.