Справа № К/9991/66310/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/66310/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07 липня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби
Тячівського районного управління
юстиції, арбітражного керуючого
Савчука Ігоря Васильовича про визнання
бездіяльності неправомірною,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної виконавчої
служби у Тячівському районі,
арбітражного керуючого Савчука Ігоря
Васильовича про зобов'язання
відповідачів виконати рішення
Тячівського районного суду від 12
березня 2004 року та стягнення на його
користь 4629,00 грн., державного мита у
сумі 8,50 грн., оплату за правові послуги
50 грн. та 500,00 грн. транспортних
видатків.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07
липня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення по
справі та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Тячівського
районного суду від 12 березня 2004 року
стягнуто з ЗАТ «Дересв'янський ДОК» на
користь позивача 4629,00 грн. та 97,61 грн.
судових витрат.

29 березня 2004 року Державною виконавчою
службою Тячівського районного
управління юстиції винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
за виконавчим листом № 2-337/04 та надано
строк для добровільного виконання до 1
квітня 2004 року.

У строк для добровільного виконання
боржник постанову не виконав.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії по
виконанню рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.
Строки здійснення виконавчого
провадження не поширюються на час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження та на період реалізації
арештованого майна боржника.

Статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
порядок звернення стягнення на грошові
кошти та інше майно боржника, в якій
зазначається, що стягнення за
виконавчими документами в першу чергу
звертається на кошти боржника в
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, в тому числі кошти на
рахунках та вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних
паперах у депозитаріях цінних паперів.

Згідно положенням пункту статті 5
«Інструкції про проведення виконавчих
дій» № 74/5 від 15.12.1999 року звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його виявленні (шляхом надіслання
запитів до органів державної
податкової інспекції, банків,
дорожньої автомобільної інспекції,
бюро технічної інвентаризації,
нотаріату тощо), описі, арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Держапвним виконавцем 04 вересня 2004
року було складено акт опису та арешту,
згідно якого накладено арешт на майно
боржника - ЗАТ «Тересв'янський ДОК».

21 травня 2004 року ДВС винесено постанову
про арешт коштів на рахунках ЗАТ
«Тересв'янський ДОК» та оголошено
заборону на відчуження майна ЗАТ
«Тересв'янський ДОК».

20 жовтня 2004 року відповідачем було
направлено запит до ДПІ у Тячівському
районі про наявність рахунків.

22 жовтня 2006 року державним виконавцем
винесена постанова про арешт коштів
ЗАТ «Тересв'янський ДОК».

03 листопада 2004 року винесено постанову
про призначення експерта для участі у
виконавчому провадженні та надання
висновку щодо вартості арештованого
майна, для подальшої реалізації такого
(торги та повторні торги не відбулися в
зв'язку з відсутністю покупців).

09 червня 2005 року платіжним дорученням
№ 128 з депозитного рахунку відділу ДВС
позивачеві перераховано 1000,00 грн. в
рахунок погашення заборгованості за
рішенням суду.

13 вересня 2005 року на депозитний рахунок
відділу ДВС з арештованого рахунку ЗАТ
«Тересв'янський ДОК» стягнуто суму 6610,44
грн., яка розподілена між стягувачами в
порядку черговості вимог стягувачів,
та позивачу перераховано 481,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 28 вересня 2005
року зобов'язано відділ Державної
виконавчої служби Тячівського
районного управління юстиції передати
виконавчі провадження, на які не
поширюється мораторій, керуючому
санацією ЗАТ «Тересв'янський ДОК»
арбітражному керуючому Ракушинець А.А.
для їх виконання в процедурі санації.

Після набрання вищевказаної ухвали
законної сили, 23 грудня 2005 року
виконавчі документи про стягнення з
ЗАТ «Тересв'янський ДОК», в тому числі,
стосовно позивача, передані керуючому
санацією ЗАТ «Тересв'янський ДОК»
арбітражному керуючому Ракушинець А.А.
для їх виконання в процедурі санації.

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про відмову позивачу у
задоволенні позову, оскільки
відповідачем вжито всіх необхідних
заходів спрямованих на розшук
готівкових коштів боржника та
виконання рішення Тячівського
районного суду від 12 березня 2004 року.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220-1, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 07 липня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 травня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби
Тячівського районного управління
юстиції, арбітражного керуючого
Савчука Ігоря Васильовича про визнання
бездіяльності неправомірною - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній