Справа № 646/10795/13-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.Справа № 646/10795/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Харківському районі
Харківської області на постанову
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 04.12.2013р. по справі №
646/10795/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Харківському районі
Харківської області

про про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Червонозаводського районного суду
м.Харкова з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області (далі - відповідач), в якому
просила суд визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови у
перерахунку її пенсії як державного
службовця без обмеження граничного
розміру пенсії; зобов'язати
відповідача по справі здійснити
перерахунок пенсії з 01.01.2012 року згідно
довідок апеляційного суду Харківської
області про заробітну плату за 2012 рік
та згідно довідки апеляційного суду
Харківської області про заробітну
плату з 01.01.2013 року та провести
відповідні виплати з урахуванням
раніше виплачених сум на підставі
вимог ст.129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" та ст.37-1
Закону України «Про державну службу» у
розмірі 80 відсотків суми її заробітної
плати без обмеження граничного розміру
пенсії.

Постановою Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 04.12.2013 року
зазначений адміністративний позов
задоволено.

Визнано дії Управління пенсійного
фонду України у Харківському районі
Харківської області неправомірними та
такими, що не відповідають вимогам
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії
ОСОБА_1 як державного службовця без
обмеження граничного розміру пенсії.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Харківському районі
Харківської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи
з 01 січня 2012 року з урахуванням
послідуючого підвищення заробітної
плати з 01.04.2012 року, з 01.07.2012 року, з
01.10.2012 року, з 01.12.2012 року, з 01.01.2013 року
та з урахуванням матеріальної допомоги
за 2012 рік та її виплату ОСОБА_1
відповідно до ст. ст. 47,129 Закону України
« Про судоустрій і статус суддів», ст.37-1
Закону України «Про державну службу»
із застосуванням встановленого ст.129
Закону України розміру заробітної
плати в обсязі 8 (вісім) мінімальних
заробітних плат, з коефіцієнтом судді
апеляційного суду - 1,1; щомісячної
доплати за вислугу років та
матеріальної допомоги зазначених у
довідках апеляційного суду
Харківської області від 21.01.2013 року,
розміру заробітної плати з 01 січня 2013
року в обсязі 10 (десяти) мінімальних
заробітних плат, з коефіцієнтом судді
апеляційного суду - 1,1; щомісячної
доплати за вислугу років, зазначених у
довідці апеляційного суду
Харківської області та провести
відповідні виплати з урахуванням
раніше виплачених сум на підставі
вимог ст.129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» та ст.37-1
Закону України «Про державну службу» у
розмірі 80 відсотків суми заробітної
плати без обмеження граничного розміру
пенсії.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та
обґрунтування, викладені в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач, ОСОБА_1,
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області та отримує пенсію, як державний
службовець, на підставі постанови
Ленінського районного суду м. Харкова
від 16.03.2011 року з 14.01.2011 року довічно.

Після призначення пенсії позивач
продовжує працювати суддею
апеляційного суду Харківської області
безстроково.

28 жовтня 2013 року позивачка звернулась
до відповідача про проведення
перерахунку призначеної пенсії за
вимогами ч. 1 ст.37-1 Закону України "Про
державну службу" без встановлених їй
обмежень, проте 06 листопада 2013 року
Управління пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області своїм листом відмовив
позивачці у перерахунку розміру
пенсії, та зняття обмеження
максимального розміру пенсії, що і
змусило її звернутись до суду з даним
позовом за захистом свого порушеного
права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
пенсійне забезпечення позивачки, як
судді, повинно обраховуватися з
урахуванням 80% заробітної плати на
момент виплати пенсії без обмеження
граничного розміру пенсії.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як свідчать письмові докази, ОСОБА_1,
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області та отримує пенсію, як державний
службовець, на підставі постанови
Ленінського районного суду м. Харкова
від 16.03.2011 року з 14.01.2011 року довічно.
Після призначення пенсії позивач
продовжує працювати суддею
апеляційного суду Харківської області
безстроково.

28 жовтня 2013 року позивачка звернулась
до відповідача про проведення
перерахунку призначеної пенсії за
вимогами ч. 1 ст.37-1 Закону України "Про
державну службу" без встановлених їй
обмежень.

На підставі постанови
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 11.03.2013 року, яка набула
чинності, УПФУ у Харківському районі
Харківської області здійснило
позивачці перерахунок розміру пенсії
за віком, яку вона отримує як державний
службовець, та обмежило розмір
сплачуваної пенсії сумою 8940,00
гривень з розрахунку 10 мінімальних
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність,
відповідно до Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 01
жовтня 2011 року.

Листом від 06.11.2013 року відповідач
відмовив позивачці у перерахунку
розміру пенсії з мотивів, що за
рішенням суду їй призначена пенсія
згідно з вимогами Закону України «Про
державну службу», як працюючому судді,
тому зняти обмеження максимального
розміру пенсії немає законних підстав
(а.с.8).

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності, тобто
суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Конституції
України закріплено положення, згідно з
яким незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Порядок перерахування розміру пенсії
працюючим суддям врегульовано Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» та ст. 37-1 Закону України «Про
державну службу».

У відповідності до ст. 37-1 Закону
України «Про державну службу» зі
змінами та доповненнями до нього та
пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України № 865 від 31.05.2000 року
встановлено, що в разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям відповідно до
рішень Кабінету Міністрів України (для
службовців Національного банку
України відповідно до рішень його
Правління) після набрання чинності
Законом України від 16.01.2003 року «Про
внесення змін до Закону України» Про
державну службу», заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом України «Про
державну службу», визначається
пенсіонерам на підставі документів,
поданих на час перерахунку, виходячи із
сум заробітної плати, яку одержує
державний службовець на відповідній
посаді, з якої призначено (нараховано)
пенсію, на момент виникнення права на
перерахунок.

Відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», суддям,
які призначені на посаду довічно та
продовжують працювати при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу".

Згідно ч.2 ст. 37 Закону України "Про
державну службу" на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія держаним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для задоволення заяви ОСОБА_1,
оскільки на момент її звернення із
заявою про перерахунок пенсії згідно
ч.1 ст.37-1 Закону України «Про державну
службу», страховий стаж позивачки
складав 43 роки, з яких повних 19
років відпрацьовано на державній
службі, вона продовжує працювати
суддею, що не заборонено Законом.

Відповідно ст.37 Закону України "Про
державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Рішенням Конституційного Суду України
від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним)
обмеження, яким максимальний розмір
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання не може
перевищувати 12 мінімальних розмірів
пенсії за віком, положення абзацу
першого частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", в
частині, що стосується професійних
суддів.

Оскільки ОСОБА_1 працює суддею, то
розмір її пенсії відповідно ст.37
Закону України "Про державну службу"
з 17.12.2010 року повинен становити 80
відсотків суми заробітної плати.

Відповідно п.2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», від 8 липня 2011 року № 3668-VI,
який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що при перерахуванні пенсії
позивачки на підставі постанови
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 11.03.2013 року, яка набула
чинності, Управління пенсійного фонду
України в Харківському районі
Харківської області безпідставно
обмежило розмір сплачуваної їй пенсії
сумою 8940,00 гривень з розрахунку 10
мінімальних прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», оскільки пенсія, як
державному службовцю ОСОБА_1
сплачується на підставі постанови
Ленінського районного суду м. Харкова
від 16.03.2011 року з 14.01.2011 року, тобто до
набрання чинності Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Колегією суддів враховано, що
положення частини 3 статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України від 08
липня 2011 року N 3668-VI визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції
України, закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Доводи апелянта щодо пропуску
позивачем строку звернення до суду з
адміністративним позовом, у розумінні
99 КАС України, колегія суддів відхиляє
з огляду на наступне.

Частинами 1,2 ст. 99 КАС України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач дізналася про порушення свої
прав 06.11.2013 року з листа Управління
пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області за вих. №285/к-14. Як вбачається з
матеріалів справи, адміністративний
позов подано 13.11.2013 року.

Таким чином, твердження відповідача, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду з адміністративним позовом, у
розумінні 99 КАС України, та відповідно
прохання застосувати ст. 100 КАС України,
спростовується матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що підвищення
посадового окладу судді і ті обставини,
що до досягнення 65 річного віку
позивачка має право працювати та
отримувати пенсійне забезпечення
дають підстави Управлінню пенсійного
фонду України в Харківському районі
Харківської області для перерахунку
розміру призначеної їй пенсії без
обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи зазначені обставини,
колегія суддів дійшла висновку, що дії
відповідача, пов'язані з відмовою
позивачу у проведенні перерахунку
пенсії, не кореспондуються з приписами
ч.2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій та
прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
заперечуючи проти позову, в порушення
вимог ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не довів правомірність своїх
заперечень проти адміністративного
позову та законність і обґрунтованість
прийнятого ним рішення, що є предметом
оскарження.

Натомість позивач виконав приписи ч.1
ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, надавши належні
та допустимі докази, що свідчать про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
вважає, що при його прийнятті суд
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Червонозаводського
районного суду м.Харкова від 04.12.2013 року
по справі №646/10795/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, ч.10ст.183-2, п.1
ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 04.12.2013р.
по справі № 646/10795/13-а залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бенедик А.П. Калиновський В.А.