Справа № 2-а-4696/11
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

19 лютого 2014 року Справа № 2-а-4696/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого-судді Євпак В.В.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу
Дубровицького районного суду
Рівненської області від 04 грудня 2013
року про відмову в задоволенні подання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Дубровицького районного управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання судового рішення у справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 16.01.2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2013 року,
визнано противоправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду в
Дубровицькому районі щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_3
підвищення до пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком
за період з 25 лютого 2011 року по 22 липня
2011 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду в Дубровицькому районі
нарахувати та виплатити ОСОБА_3
невиплачене підвищення до пенсії, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
двох мінімальних заробітних плат та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком
за період з 25 лютого 2011 року по 22 липня
2011 року включно з урахуванням фактично
виплачених сум протягом вказаного
часу.

29.10.2013 року відділ державної виконавчої
служби Дубровицького районного
управління юстиції звернувся до суду
із поданням про зміну способу і порядку
виконання вказаного судового рішення,
шляхом заміни зобов"язання Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області здійснити виплати на стягнення
з Управління Пенсійного фонду України
в Дубровицькому районі Рівненської
області на користь ОСОБА_3 цих виплат.

Ухвалою Дубровицького районного суду
Рівненської області від 04.12.2013 року в
задоволенні подання відділу державної
виконавчої служби Дубровицького
районного управління юстиції
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, позивач звернулась до суду із
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоч були повідомлені
належним чином про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з ч.4 ст.196 КАС України неприбуття
у судове засідання сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про дату,
час і місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю.

За правилами частини 1 статті 195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

01 січня 2013 набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 цього Закону
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

У відповідності до ч.1 ст.263 КАС України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зазначеній нормі кореспондує ч.1 ст.36
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Вказані норми не містять виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Проте, колегія суддів вважає, що
підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.
В даному випадку це відсутність коштів
на рахунках територіального
управління Пенсійного фонду.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Проте, колегія суддів вважає, що
державним виконавцем не було вжито
заходів щодо встановлення відсутності
коштів на рахунку у відповідача.
Звертаючись до суду з поданням про
зміну способу та порядку виконання
рішення суду державний виконавець
посилається лише на лист
територіального управління пенсійного
фонду без надання доказів, зокрема,
розпорядження щодо здійснення
перерахунку пенсії на виконання
рішення, доказів щодо наявності на
розрахункових рахунках кошторисних
призначень на виплату вказаних доплат
до пенсії.

Крім того, Боржник в листі №515/05 від
12.02.2014 року, який був надісланий на
адресу Житомирського апеляційного
адміеістративного суду, виконуючи
зобов"язальну частину рішення, не
розмежував суми заборгованості по
виплатах, визначив загальну суму боргу
в 9776,19 грн., що є неналежним виконанням,
оскільки фінансування виплат з
Державного бюджету спрямовується по
кожній статті окремо.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що подання органу державної
виконавчої служби є необґрунтованим, а
тому правомірно залишено судом першої
інстанції без задоволення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла обгрунтованого висновку про те,
що оскаржувана ухвала суду першої
інстанції постановлена у
відповідності до норм чинного
законодавства, а тому підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а ухвалу Дубровицького
районного суду Рівненської області
від 04 грудня 2013 року про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Дубровицького
районного управління юстиції про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області
вул.Миру,8,м.Дубровиця,Рівненська
область,34100

4- Відділу державної виконавчої служби
Дубровицького районного управління
юстиції пров. Макарівський, 1, м.
Дубровиця, Рівненська обл.