Справа № 815/7406/13-а
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7406/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: Лисий С.О. (за
довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
неправомірними висновків службового
розслідування та додаткового
службового розслідування, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області про
визнання висновків службового
розслідування від 31.05.2013 року та
додаткового службового розслідування
від 18.07.2013 року незаконними, неповними
та необ'єктивними та зобов'язання
провести повторне службове
розслідування з приводу подій, що мали
місце 14.03.2013 року з дослідженням питань,
що містяться в рапорті від 29.08.2013 року. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що службове розслідування
проведено необ'єктивно, з грубим
порушенням норм Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ", в
зв'язку з чим його висновки не
відповідають дійсності. Крім того,
відповідачем не висвітлено факт
травмування ОСОБА_1 як особи РНС, а саме
нанесення тяжких тілесних ушкоджень в
робочий час при виконанні останнім
службових обов'язків, не відображені
наслідки неправомірних дій стосовно
позивача, використано припущення щодо
отримання травм з подіями 2004 року, не
опитані та не встановлені особи, які
брали участь у подіях 14.03.2013 року, а саме
четверта особа, інспектор патрульної
служби ОМУ ГУМВС України в Одеській
області, яка за попередньою змовою з
трьома встановленим співробітниками
міліції брала участь у нанесенні
позивачу тяжких тілесних ушкоджень, а
також не опитані свідки подій 14.03.2013
року, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просить суд
визнати висновки службового
розслідування від 31.05.2013 року та
додаткового службового розслідування
від 18.07.2013 року неправомірними та
зобов'язати відповідача провести
повторне службове розслідування з
дослідженням питань заявлених
позивачем в рапорті від 29.08.2013 року.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримали, просили позов
задовольнити посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві та наданих
до суду письмових поясненнях до
адміністративного позову, а також
поясненнях, наданих в судовому
засіданні.

Представник відповідача ГУ МВС України
в Одеській області проти позову
заперечував та просив суд відмовити в
його задоволенні, надав до суду
письмові заперечення (а.с.10-19 т.2),
вмотивовані тим, що при проведенні
службового розслідування та
додаткового службового розслідування
за зверненнями ОСОБА_1, встановлено що,
у зв'язку з отриманням суперечливих
відомостей з приводу отримання
капітаном міліції ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень, які, з його слів, йому
заподіяли старший лейтенант міліції
ОСОБА_3, молодші сержанти ОСОБА_4 і
ОСОБА_5, та неналежного виконання
службових обов'язків посадовими
особами Портофранківського ВМ,
Приморського РВ, ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, матеріали службового
розслідування направлено до
прокуратури Одеської області для
прийняття рішення згідно чинного
законодавства, питання про
відповідальність посадових осіб
вирішити після прийняття прокуратурою
законного рішення за матеріалами
службового розслідування, остаточне
рішення по кваліфікації тілесних
ушкоджень у відповідності до вимог
Наказу МВС України від 27.12.002 року №1346
«Про затвердження порядку
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань та
аварій, що сталися в органах та
підрозділах системи МВС України»
прийняти після отримання висновків
Управління охорони здоров'я та
медицини катастроф Одеської
облдержадміністрації та прийняття
рішення прокуратурою Приморського
району м. Одеси. Таким чином, відповідач
вважає, що Головним управлінням
здійснено всі передбачені чинним
законодавством України заходи щодо
перевірки звернень позивача та надані
на них відповіді, у зв'язку з чим
представник відповідача вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 не
обґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення позивача,
представників позивача та відповідача,
дослідивши наявні в справі письмові
докази, оцінивши їх за власним
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді справи, суд
встановив наступні факти та обставини.

Згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України,
публічна служба, це діяльність на
державних політичних посадах,
професійна діяльність суддів,
прокурорів, військова служба,
альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади
Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України,
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував
на службі в органах внутрішніх справ
України з січня 1993 року, а з жовтня 2011
року на посаді слідчого слідчого
відділення Портофранківського ВМ
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області.

Судом встановлено, що Наказом ГУМВС
України в Одеській області від 08 травня
2013 року призначено проведення
службового розслідування за
зверненнями ОСОБА_1 у відповідності до
п.2.6 Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України.

У вказаних зверненнях ОСОБА_1
посилається на те, що у зв'язку з
задіюванням останнього в охороні
громадського порядку під час
проведення виборів до Верховної Ради
України, а також у зв'язку з
відрядженням до СУ ГУМВС України в
Одеській області, у 2012 році ОСОБА_1 не
використано чергову відпустку та, на
протязі 12.03.2013 року-14.03.2013 року останній
прибував до Портофранківського ВМ
Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області і писав рапорти на
надання відпуски за 2012-2013 роки та
направлення на військово-лікарську
комісію, однак. керівництво в особі
заступника начальника СВ ВМ майора
міліції ОСОБА_7, першого заступника
начальника відділу - начальника СВ ВМ
капітана міліції ОСОБА_8, начальника ВМ
полковника міліції ОСОБА_9 та
заступника начальника сектора
кадрового забезпечення Приморського
РВ ОМУ старшого лейтенанта міліції
ОСОБА_3, вказані рапорти не візували та
не підписували. Аналогічні дії вчинив
заступник начальника Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
підполковник міліції ОСОБА_10 та
начальник Приморського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області полковник
міліції ОСОБА_11, який спочатку надав
свою згоду по рапорту від 13.03.2013 року (на
надання відпуски за 2012, 2013 роки та
направлення на військово-лікарську
комісію), а потім її скасував. У зв'язку
з наведеним, між позивачем та старшим
лейтенантом міліції ОСОБА_3 виникли
неприязні стосунки та 14.03.2013 року
останній заподіяв ОСОБА_1 тілесні
ушкодження та пошкодив одяг. У
подальшому, ОСОБА_1 вийшов з відділу
міліції та через деякий час його
наздогнав ОСОБА_3, який наказав
працівникам патрульної служби, що
чергували у добовому наряді, затримати
його, посадити до службового
автомобілю та доставити до підрозділу.
Всі ці дії, як зазначає заявник,
супроводжувалися побоями, які
здійснювали працівники патрульної
служби, у тому числі і сам ОСОБА_3 У
приміщенні Портофранківського ВМ за
наказом ОСОБА_3, як вказує ОСОБА_1, його
помістили до кімнати для затриманих,
звідки останній зі свого мобільного
телефону подзвонив керівництву
профспілки атестованих працівників
міліції ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та повідомив
про вказані події, останні приїхати не
змогли, так-як були зайняті. Після
цього, ОСОБА_1 повідомив працівникам
чергової частини, що зателефонував до
УВБ в Одеській області, у зв'язку з чим
до нього підійшов працівник міліції
ОСОБА_13 (чи ОСОБА_13), якому він також
розповів про події, однак останній
відмовився допомогти. В цей час, як
стверджує ОСОБА_1, він помітив
знайомого на ім'я ОСОБА_3. Останній
попросив постового міліціонера, який
відчинив двері та випустив ОСОБА_1 з
Портофранківського ВМ. В подальшому,
ОСОБА_3 підвіз ОСОБА_1 на зупинку, з якої
він на маршрутному таксі направився до
СУ ГУМВС для інформування керівництва
про вказані події та в цей момент
ОСОБА_1 зателефонував керівник
профспілки атестованих працівників
міліції ОСОБА_12 та цікавився подіями. В
СУ ГУМВС, зі слів ОСОБА_1, він в усній
формі доповів про події полковнику
міліції ОСОБА_14, який порекомендував
йому звернутися з цього приводу до
начальника ГУМВС з письмовим рапортом,
після чого, ОСОБА_14 поїхав до ГУМВС, а
ОСОБА_1 залишився в управлінні, де почав
писати рапорт. В цей час знову
зателефонував керівник профспілки
атестованих працівників міліції
ОСОБА_12 та цікавився подіями. Після
цього, ОСОБА_1 перестав писати рапорт у
зв'язку з погіршенням самопочуття та у
зв'язку з чим він був вимушений
викликати знайомого на ім'я ОСОБА_15,
який в свою чергу, завіз ОСОБА_1 до
наркологічного диспансеру, а у
подальшому до МКЛ № 1 м. Одеси, де
заявника госпіталізували з діагнозом у
вигляді: закритої черепно-мозкової
травми, забиття мозку та перелому
потиличної кістки зліва. Під час
госпіталізації ОСОБА_1 повідомив, що
травми йому заподіяли невідомі особи
та не вказав місце роботи.

Відповідно до висновку службового
розслідування, проведеного за
зверненнями капітана міліції ОСОБА_1,
затвердженого 31.05.2013 року Начальником
ГУ МВС України в Одеській області
генерал-майором міліції Рєзниковим
С.Д., встановлено, що в період з 12.03.2013
року по 14.03.2013 року до заступника
начальника сектора кадрового
забезпечення Приморського РВ ОМУ
старшого лейтенанта ОСОБА_3 звертався з
рапортами капітан міліції ОСОБА_1, в
яких просив надати відпустки за 2012-2013
роки та видати направлення на
військово-лікарську комісію, але
останньому у візуванні рапортів було
відмовлено у зв'язку з тим, що рапорт
від 12.03.2013 року був адресований на ім'я
начальника Портофранківського ВМ
Приморського РВ ОМУ полковника міліції
ОСОБА_9, який не має юридичного права на
видання наказів, а рапорти від 13.03.2013
року та від 14.03.2013 року не були
завізовані безпосереднім керівництвом
- начальником СВ Портофранківського ВМ.
Також, згідно графіку відпусток на 2013
рік, затвердженого полковником міліції
ОСОБА_9, відпустка ОСОБА_1 запланована
на листопад 2013 року, а відповідно до п.52
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, чергова
відпустка надається особі рядового або
начальницького складу, як правило, до
кінця робочого року. Вказані вимоги
були доведені до відома капітана
міліції ОСОБА_1

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 14.03.2013
року близько 15:00 години до його
службового кабінету зайшов ОСОБА_1 з
проханням завізувати рапорт на
відпустку, але останньому було
запропоновано завізувати рапорт у його
безпосереднього керівництва, після
чого позивач залишив службове
приміщення і після цього, зі слів
ОСОБА_3, він не бачив ОСОБА_1 та жодних
протиправних дії щодо нього не вчиняв.

Аналогічні пояснення надані старшим
інспектором СКЗ Портофранківського ВМ
майором міліції ОСОБА_17, яка приблизно
у вказаний проміжок часу заходила до
кабінету ОСОБА_3

Інспектор патрульної служби
молодший сержант міліції ОСОБА_4 та
колишній інспектор вказаного
підрозділу молодший сержант міліції
ОСОБА_5, які згідно книги нарядів
Портофранківського ВМ 14.03.2013 року
заступили на службу, при опитуванні в
ході службового розслідування
твердження ОСОБА_1 заперечили.

Згідно пояснень наданих ОСОБА_18,
ОСОБА_19 та ОСОБА_20, які 14.03.2013 року
перебували у добовому наряді, факт
будь-якого конфлікту у відділі міліції
заперечили та повідомили, що 14.03.2013 року
до кімнати затриманих нікого не
поміщали, оскільки відповідно до
наказу Головного управління МВС в
Одеській області від 22.02.2013 року №354
діяльність кімнати для затриманих
припинена, а згідно журналу обліку
доставлених, відвідувачів та
запрошених до Портофранківського ВМ,
ОСОБА_22, який зі слів ОСОБА_1 знаходився
у приміщенні ВМ, не значиться.

Опитаний в ході службового
розслідування колишній працівник УВБ в
Одеській області ДВБ МВС України
ОСОБА_22, повідомив, що дійсно 14.03.2013
перебував у Портофранківському ВМ,
однак у яких справах не пам'ятає.
Виходячи з відділення міліції, помітив
колишнього знайомого ОСОБА_1, який
знаходився біля постового міліціонера.
Зі слів ОСОБА_22, ОСОБА_1 повідомив, що
його не випускають із приміщення ВМ,
при цьому останній був сам. ОСОБА_22
попросив постового міліціонера
відчинити двері та разом з ОСОБА_1
вийшов на вулицю. У подальшому ОСОБА_22
підвіз ОСОБА_1 до зупинки, де і залишив.
У розмові з ОСОБА_1, як вказує ОСОБА_22,
останній повідомив, що у нього стався
конфлікт з працівником кадрового
забезпечення, по наказу якого ОСОБА_1
затримали працівники патрульної
служби та доставили до ВМ.

Опитаний в ході перевірки заступник
голови профспілки атестованих
працівників міліції Одеської області
ОСОБА_12 повідомив, що дійсно 14.03.20І3 о 15:00
год. йому телефонував капітан міліції
ОСОБА_1, який повідомив, що його нібито
не випускають з Портофранківського ВМ
та приблизно через 40 хвилин, як вказує
опитаний, він прибув до відділу
міліції, однак ОСОБА_1 у підрозділі вже
не було, у зв'язку з чим він
зателефонував останньому. В телефонній
розмові ОСОБА_1 повідомив, що їде до СУ
ГУМВС України в Одеській області для
вирішення питання щодо надання
чергової відпустки, так як у
Портофранківському ВМ у наданні
відпустки відмовили. Аналогічні
пояснення з цього приводу надав
заступник голови профспілки
атестованих працівників міліції
Одеської області ОСОБА_13, при цьому
останній та ОСОБА_12 ствердили, що в
телефонній розмові капітан міліції
ОСОБА_1 на побиття працівниками міліції
не скаржився.

Старший слідчий СУ ГУМВС України в
Одеській області полковник міліції
ОСОБА_14 у своєму поясненні повідомив,
що дійсно 14.03.2013 після обідньої перерви
до його службового кабінету увійшов
капітан міліції ОСОБА_1, який
поскаржився на дії керівництва
Портофранківського ВМ, які, зі слів
останнього, не підписували рапорт на
відпустку та звільнення з ОВС. ОСОБА_14
порекомендував ОСОБА_1 з цього приводу
звернутися до керівництва Одеського
міського управління та виїхав до
Головного управління в області для
вирішення службових питань. Також
ОСОБА_14 ствердив, що під час
спілкування з ОСОБА_1 будь яких видимих
тілесних ушкоджень на ньому не бачив.
Одяг ОСОБА_1 був охайним.

Опитаний ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1,
повідомив, що дійсно 14.03.2013 він підвозив
знайомого ОСОБА_1 до медичного закладу
для обстеження, а у подальшому до МКЛ №
1 м. Одеси, де останнього
госпіталізували. При цьому, як ствердив
опитаний, ОСОБА_1 розповідав йому, що
тілесні ушкодження йому заподіяли на
роботі.

Відповідно до копії протоколу
медичного огляду від 14.03.2013 № 000179,
виданого лікарем комунальної установи
«Одеський обласний наркологічний
диспансер» ОСОБА_23, з'ясовано, що ОСОБА_1
проходив відповідне обстеження з 21:35
год. по 22:05 год. Причиною обстеження
став конфлікт на роботі, при цьому
ОСОБА_1 скаржився на запаморочення та
біль в області лівого плеча. Згідно
вказаного протоколу ОСОБА_1 був
визнаний тверезим. Також вказано, що
ОСОБА_1 був одягнений охайно, при цьому
факт отримання травм до 14.03.2013,
пов'язаних із травмуванням голови,
заперечив.

В ході службового розслідування
встановлено, що 15.03.2013 року о 00:35 годині
до чергової частини
Портофранківського ВМ Приморського РВ
ОМУ з Міської клінічної лікарні №1 м.
Одеси надійшло телефонне повідомлення
лікаря Тюхтія про звернення за
медичною допомогою громадянина ОСОБА_1,
який пояснив лікарям, що тілесні
ушкодження (діагноз закрита
черепно-мозкова травма та перелом
потиличної кістки) йому заподіяли
невідомі особи на вул. Скісній в місті
Одесі, про що оперативним черговим
чергової частини Портофранківського
ВМ Приморського РВ ОМУ майором міліції
ОСОБА_18 зареєстровано повідомлення у
журналі єдиного обліку заяв і
повідомлень про вчинені кримінальні
правопорушення та інші події (№ 2528) та
направлено старшого інспектора -
чергового чергової частини ВМ
лейтенанта міліції ОСОБА_19 до МКЛ № 1 м.
Одеси для з'ясування особистості
ОСОБА_1 та обставин отримання ним
травми.

З пояснень ОСОБА_19 встановлено, що під
час усної бесіди з ОСОБА_1 він дізнався,
що тілесні ушкодження останньому
заподіяли двоє невідомих громадян біля
ринку «Старокінний». Також, ОСОБА_1
повідомив, що працівником міліції він
не являється і службового посвідчення
не має, від надання письмових пояснень
ОСОБА_1 відмовився. В подальшому ОСОБА_19
склав письмовий рапорт щодо зазначених
вище обставин та разом із медичною
довідкою МКЛ № 1 м. Одеси від 14.03.2013 № 1763
долучив до матеріалів перевірки.
Згідно медичної довідки у ОСОБА_1
виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
забиття м'яких тканин лівого плечового
і ліктьового суглобу, закритої
черепно-мозкової травми, перелому
потиличної кістки зліва та забиття
головного мозку (під питанням).
Організацію розгляду даних матеріалів
керівництвом відділу міліції доручено
першому заступнику начальника відділу
- начальникові СВ Портофранківського
ВМ Приморського РВ ОМУ капітану
міліції ОСОБА_8, який доручив розгляд
слідчому СВ ВМ лейтенанту міліції
Байлюк Н.С.

15.03.2013 року Байлюк Н.С. внесла матеріали
до Єдиного реєстру досудового
розслідування за № 0002462, тим самим
порушила кримінальне провадження за
ознаками складу злочину, передбаченого
ст. 125 КК України.

В подальшому, 17.03.2013 лейтенант міліції
Байлюк Н.С. прибула до МКЛ № 1 м. Одеси та
намагалася з'ясувати обставини
отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1,
прийняти заяву та допитати його в
якості потерпілого, однак останній від
написання заяви та дачі показів
відмовився згідно ст. 63 Конституції
України, про що ОСОБА_24 у присутності
понятих складено відповідні документи.
В рамках кримінального провадження до
МКЛ № 1 м. Одеси направлено запит для
з'ясування діагнозу, з яким ОСОБА_1
знаходиться на стаціонарному
лікуванні (вих. № 702) та, згідно
отриманої довідки від 18.03.2013 № 270, у
ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді: закритої черепно-мозкової
травми, забиття головного мозку та
перелому потиличної кістки зліва.

Врахувавши зазначені обставини, 08.04.2013
лейтенантом міліції ОСОБА_24
кримінальне провадження № 0002462
закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КІЖ
України, у зв'язку з відсутністю в
діянні складу кримінального
правопорушення. До теперішнього часу
вказане рішення не скасовано.

В ході службового розслідування та
вивчення медичної картки ОСОБА_1 №
3652/162, яку з висновком комп'ютерної
томографії від 14.03.2013 року витребувано
з МКЛ № 1 м. Одеси, з'ясовано, що ОСОБА_1
до МКЛ № 1 м. Одеси звернувся 14.03.2013 о 22:40
год.

Позивач повідомив лікарям, що не
працює, однак у подальшому, перебуваючи
у нейрохірургічному відділенні,
зізнався, що працює слідчим у
Портофранківському ВМ Приморського РВ
ОМУ, а тілесні ушкодження були
заподіяні йому двома невідомими
громадянами біля ринку «Старокінний».

Згідно висновку комп'ютерної
томографії, яку 14.03.2013 проводили ОСОБА_1,
визначено, що об'ємних і очагових змін в
структурі головного мозку і «ЗЧЯ» не
виявляється. КТ - ознаки перелому в
області лівого потиличного шва. Також,
відповідно до довідки вказаного
медичного закладу від 21.05.2013 № 524 ОСОБА_1
був встановлений клінічний діагноз:
закрита черепно-мозкова травма,
забиття головного мозку, перелом
потиличної кістки зліва, розходження
потиличного шва та забиття лівого
плечового і ліктьового суглобу
кінцівки.

Капітан міліції ОСОБА_1 перебував на
лікарняному з 14.03.2013 по 10.04.2013 у МКЛ № 1 м.
Одеси, а з 11.04.2013 по 14.05.2013 у лікувальному
закладі поліклініки СМЗ ГУМВС в
Одеській області з діагнозом, який йому
встановлено у медичному закладі м.
Одеси, згідно довідки сектора
медичного забезпечення ГУМВС України в
Одеській області від 23.05.2013 № 17/236, а
згідно довідки про тимчасову
непрацездатність від 24.05.2013 СМЗ ГУМВС в
області № 4083 ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні з 14.05.2013 по
24.05.2013.

Також, в ході службового розслідування
при перевірці наглядової справи за 2013
рік встановлено, що перший заступник
начальника відділу - начальник СВ
Портофранківського ВМ капітан міліції
ОСОБА_8, у порушення своїх
функціональних обов'язків, тимчасових
Методичних рекомендацій про заходи
щодо удосконалення організації
індивідуально-виховної роботи у
напрямку попередження надзвичайних
подій, порушень дисципліни і
законності особовим складом Головного
управління в області, затверджених
наказом ГУМВС України в Одеській
області від 09.02.2012 № 147, доручення
начальника Головного управління від
10.01.2013 № 7 та ст. 8 Дисциплінарного
статуту ОВС України, дії підлеглого
капітана міліції ОСОБА_1 на службі та у
побуті не контролював, належну
індивідуально-виховну роботу з
останнім не здійснював, крім цього,
капітаном міліції ОСОБА_8 не надано
наглядову справу за 2012 рік. Факт
безконтрольності за діями ОСОБА_1 також
підтверджується поясненнями майора
міліції ОСОБА_7, лейтенанта міліції
Байлюк Н.С., слідчих СВ
Портофранківського ВМ капітана
міліції ОСОБА_26, лейтенанта міліції
ОСОБА_27 та помічника слідчого СВ
сержанта міліції ОСОБА_28

Щодо тверджень ОСОБА_1 про навмисне
ненадання йому можливості нормально
працювати керівником СВ
Портофранківського ВМ капітаном
міліції ОСОБА_8, а саме - ненадання
останнім робочого місця позивачу,
розтрату особистої оргтехніки ОСОБА_1
та нарахування грошового утримання
позивачу нижче мінімальної заробітної
плати, опитаними з цього приводу
капітаном міліції ОСОБА_8, майором
міліції ОСОБА_7 вказані твердження
спростовано та повідомлено, що ОСОБА_1
було виділене робоче місце,
розташоване в службовому кабінеті, де
працює лейтенант міліції ОСОБА_27,
відповідно до пояснень якої всі
особисті речі ОСОБА_1 знаходяться у
спільному службовому кабінеті, а
інформація щодо неналежного грошового
забезпечення спростовується довідками
Приморського РВ ОМУ від 29.09.2013 вих. № 98
та вих. № 99.

Щодо оскаржень ОСОБА_1 дій
підполковника міліції ОСОБА_10 та
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3,
які, з його слів, на протязі 15 - 26.03.2013
року відвідували його у МКЛ № 1 м. Одеси,
де вимагали від нього написати рапорт
на звільнення, а також зустрічну заяву,
а ОСОБА_3 нібито, намагався передати
йому грошові кошти для вирішення
питання про не притягнення його до
відповідальності та шантажував
відповідними документами, а також щодо
відвідування у цей проміжок часу
позивача заступником начальника ВКЗ
ОМУ підполковником міліції ОСОБА_29,
інспектором сектора СГР ВКЗ ОМУ
підполковником міліції ОСОБА_30 та
старшим психологом СКЗ Приморського РВ
ОМУ старшим лейтенантом міліції
ОСОБА_31, яким він повідомив про
протиправні дії ОСОБА_3 та іншого
керівництва, однак останні не вжили
відповідних заходів до винних осіб,
опитані з цього приводу ОСОБА_3, ОСОБА_10,
ОСОБА_29, ОСОБА_30 та ОСОБА_31 відомості,
викладені ОСОБА_1, категорично
заперечили.

На підставі викладеного, у зв'язку з
отриманням суперечливих відомостей з
приводу отримання капітаном міліції
ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які, з його
слів, йому заподіяли старший лейтенант
міліції ОСОБА_3, молодші сержанти
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та неналежного
виконання службових обов'язків
посадовими особами Портофранківського
ВМ, Приморського РВ, ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, матеріали службового
розслідування направлено до
прокуратури Одеської області для
прийняття рішення згідно чинного
законодавства, питання про
відповідальність посадових осіб
Портофранківського ВМ, Приморського
РВ, полку ПС, ОМУ та БМОП «Беркут» ГУМВС
в Одеській області вирішити після
прийняття прокуратурою законного
рішення по матеріалам службового
розслідування, питання про
кваліфікацію тілесних ушкоджень
капітану міліції ОСОБА_1 вирішити після
прийняття прокуратурою законного
рішення по матеріалам службового
розслідування.

Не погоджуючись з висновками
службового розслідування від 31.05.2013
року, капітан міліції ОСОБА_1 10.07.2013 року
прибув до відділу особового складу УКЗ
ГУМВС та надав власноруч написане
пояснення, в якому вимагав провести
повторне, повне та об'єктивне службове
розслідування за фактом нанесення йому
тілесних ушкоджень.

Під час службового розслідування,
поряд з вищенаведеним, також
встановлено, що прокуратурою
Приморського району м. Одеси 19.06.2013 року
розпочато та проводиться досудове
розслідування по кримінальному
провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за
№0000048, за ознаками кримінального
правопорушення передбаченого ч.1 ст.125
(умисне легке тілесне ушкодження) КК
України за фактом нанесення тілесних
ушкоджень ОСОБА_1

Так, згідно висновку службового
розслідування, проведеного за рапортом
капітана міліції ОСОБА_1, затвердженого
18.07.2013 року Начальником ГУ МВС України в
Одеській області генерал-майором
міліції Рєзниковим С.Д., у зв'язку з
отриманням суперечливих відомостей з
приводу отримання капітаном міліції
ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які, з його
слів, йому заподіяли старший лейтенант
міліції ОСОБА_3, молодші сержанти
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, та неналежного
виконання службових обов'язків
посадовими особами Портофранківського
ВМ, Приморського РВ, ОМУ ГУМВС України в
Одеській області, матеріали службового
розслідування направлено до
прокуратури Приморського району м.
Одеси для прийняття рішення згідно
чинного законодавства, питання про
відповідальність посадових осіб
Портофранківського ВМ, Приморського
РВ, полку ПС, ОМУ та БМОП «Беркут» ГУМВС
в Одеській області вирішити після
прийняття прокуратурою законного
рішення по матеріалам службового
розслідування, начальнику СМЗ ГУМВС
України в Одеській області
підполковнику Богдану Ю.В. визначено
підготувати та направити медичні
документи капітана міліції ОСОБА_1 до
Управління охорони здоров'я та
медицини катастроф Одеської
облдержадміністрації для визначення і
кваліфікації отриманих ОСОБА_1
тілесних ушкоджень, остаточне рішення
по кваліфікації тілесних ушкоджень у
відповідності до вимог наказу МВС
України від 27.12.2002 року « 1346 «Про
затвердження порядку розслідування та
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи ПВС
України» прийняти після отримання
висновків Управління охорони здоров'я
та медицини катастроф Одеської
облдержадміністрації та прийняття
рішення прокуратурою Приморського
району м. Одеси.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, з метою належної організації
заходів, спрямованих на захист прав і
свобод людини, зміцнення службової
дисципліни в діяльності органів та
підрозділів внутрішніх справ,
попередження надзвичайних подій за
участю особового складу, упорядкування
питань призначення, проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ, а також підвищення
ефективності роботи підрозділів
кадрового забезпечення наказом МВС
України від 12.03.2013 року №230 затверджено
Інструкцію про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України (далі -
Інструкція).

Інструкція визначає порядок
проведення службового розслідування
стосовно особи (осіб) рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ у разі надходження до
органів та підрозділів внутрішніх
справ України, навчальних закладів та
науково-дослідних установ системи
Міністерства внутрішніх справ України
відомостей про вчинення нею (ними) дій,
які порушують права і свободи громадян,
службову дисципліну, оформлення
результатів службового розслідування
та прийняття за ними рішення, а також
компетенцію структурних підрозділів
та посадових осіб органів внутрішніх
справ України (далі - ОВС) при його
проведенні.

Відповідно до п.1.2 Інструкції , службове
розслідування - комплекс заходів, які
здійснюються у межах компетенції з
метою уточнення причин і умов подій, що
стали підставою для призначення
службового розслідування, ступеня вини
особи (осіб), якою (якими) вчинено
дисциплінарний проступок, а також
з'ясування інших обставин, особи РНС -
особи рядового та начальницького
складу органів внутрішніх справ
України.

Відповідно до п.2.1. Інструкції,
підставами для проведення службового
розслідування є порушення особами РНС
службової дисципліни, у тому числі
скоєння кримінальних або
адміністративних правопорушень,
знищення або втрата службових
документів, доручених або охоронюваних
матеріальних цінностей, вчинення
особами РНС діянь, які порушують права
і свободи громадян, службову
дисципліну, інші події, пов'язані із
загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх
травмуванням (пораненням), а також
події, які сталися за участю осіб РНС і
можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно п.2.6 Інструкції, підставою для
проведення службового розслідування є
належним чином письмово оформлений
наказ уповноваженого на те начальника.

Так, службові розслідування за
зверненнями ОСОБА_1 проведено за
наказами ГУ МВС України в Одеській
області на підставі пунктів 2.1, 2.2
Інструкції, а саме травмування особи
РНС та суд звертає увагу, що службові
розслідування проведені у строк
визначений п. 5.1 Інструкції.

Завершення службового розслідування
визначається датою затвердження
начальником, який призначив службове
розслідування, висновку за
результатами службового
розслідування, що й було зроблено
Начальником ГУ МВС України в Одеській
області Рєзниковим С.Д. 31.05.2013 року та
18.07.2013 року.

Пунктом 8.1 Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України
закріплено, що підсумковим документом
службового розслідування є висновок
службового розслідування, який
складається зі вступної, описової та
резолютивної частин.

Відповідно до п.8.2 Інструкції, у
вступній частині висновку службового
розслідування викладаються: посада,
звання, прізвище, ініціали службової
особи (осіб), яка(і) проводила(и)
службове розслідування; підстави для
проведення службового розслідування.

У п.8.3. Інструкції містяться вимоги до
описової частини висновку службового
розслідування, в якій викладаються
встановлені при проведенні службового
розслідування відомості про:
обставини, за яких особа (особи) РНС
скоїла(и) дисциплінарний проступок або
які стали підставою для призначення
службового розслідування, а також те,
чи мали вони місце взагалі; час, місце,
спосіб, мотив та мету вчинення
дисциплінарного проступку, його
наслідки (їх тяжкість), що настали у
зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище,
ім'я та по батькові, персональні дані
(дата та місце народження, освіта,
період служби в органах внутрішніх
справ і на займаній посаді - з
дотриманням вимог Закону України "Про
захист персональних даних"),
характеристику особи (зокрема, про
наявність або відсутність у неї діючих
дисциплінарних стягнень), винної в
учиненні дисциплінарного проступку, та
осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли
вказаним обставинам; наявність
причинного зв'язку між неправомірними
діяннями особи РНС та їх наслідками;
умови, що передували скоєнню
дисциплінарного проступку або
спонукали до цього; вимоги
законодавства або посадові обов'язки,
які було порушено; наявність вини особи
(осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи
обтяжують ступінь відповідальності, а
також ставлення до скоєного.

Також в описовій частині зазначаються
відомості про залучення фахівців та
дані про них, висвітлюються подані ними
результати.

Так, судом встановлено, що твердження
позивача щодо не відображення у
службових розслідуваннях нанесення
тяжких тілесних ушкоджень в робочий
час при виконанні ОСОБА_1 службових
обов'язків, спростовується наявним у
висновках з'ясуванні обставин та
поясненнях, наданих особами, коло яких
позивачем визначено у зверненнях щодо
проведення службових розслідувань, а
посилання ОСОБА_1 на отримання тілесних
ушкоджень в робочий час при виконанні
службових обов'язків судом не
приймається, оскільки обставин, що
свідчили б про виконання позивачем
службових обов'язків - провадженні
слідчих дій під час зазначених подій
судом не встановлено та не надано
жодного доказу, який би підтверджував,
що його дії були пов'язані з виконанням
службових обов'язків. Таким чином,
підстави для визнання обставин, при
яких позивач отримав тілесні
ушкодження в службовому кабінеті
такими, що отримані у період
проходження служби, при обставинах,
пов'язаних з виконанням службових
обов'язків відсутні.

Даний факт підтверджується також
відсутністю у провадженні слідчого
кримінальних справ та кримінальних
проваджень в період з травня 2012 року по
квітень 2013 року у зв'язку з його
періодичним перебуванням на
лікарняних.

Щодо не відображення наслідків
неправомірних дій стосовно позивача,
щодо використання припущення щодо
отримання травм з подіями 2004 року та
щодо не опитування і не встановлення
осіб, які брали участь у подіях 14.03.2013
року, а також щодо не опитування
свідків подій 14.03.2013 року,
спростовуються наявними у матеріалах
справи поясненнями відповідних осіб,
наданими під час проведення службових
розслідувань.

Пунктом 8.4 Інструкції визначено, що у
резолютивній частині висновку
службового розслідування виконавцем
(комісією) зазначаються: підтвердилися
чи спростувалися відомості, які стали
підставою для його призначення;
пропозиції щодо закінчення службового
розслідування, застосування до осіб
РНС конкретних заохочень або
дисциплінарних стягнень, кваліфікації
отриманих тілесних ушкоджень, обставин
загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи
відновлення використаних, пошкоджених
або втрачених матеріальних цінностей,
зброї, боєприпасів, службових
документів, а також про направлення
матеріалів службового розслідування
до відповідних органів для прийняття
рішення згідно із законодавством;
запропоновані заходи, спрямовані на
усунення виявлених під час службового
розслідування недоліків, причин та
умов виникнення обставин, які стали
підставою для призначення службового
розслідування.

Судом встановлено, що ступінь тяжкості
заподіяних ОСОБА_1 тілесних ушкоджень
встановлено при проведенні
судово-медичної експертизи, висновок
якої датовано 15.08.2013 року (а.с.19-22 т.1), у
зв'язку з чим посилання позивача на
невідображення у висновках від 31.05.2013
року та 18.07.2013 року ступеню тяжкості
отриманих позивачем тілесних
ушкоджень є безпідставними, оскільки
проведення службових розслідувань
передувало проведенню судово-медичної
експертизи та складанню висновку
експерта №2218.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що згідно листа ГУ МВС
України в Одеській області від 22.07.2013
року №9/3481 позивача повідомлено про
можливість визначення кваліфікації
отриманих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень
лише після отримання висновків
Управління охорони здоров'я та
медицини катастроф Одеської
облдержадміністрації та прийняття
рішення прокуратурою Приморського
району м. Одеси, що також відображено у
висновку службового розслідування від
18.07.2013 року.

Отже, позовні вимоги щодо зобов'язання
провести повторне службове
розслідування з приводу подій, що мали
місце 14.03.2013 року з дослідженням питань,
що містяться в рапорті від 29.08.2013 року
задоволенню не підлягають.

Крім цього, позивач під час розгляду
справи відмовився повідомити
інформацію щодо осіб, яких не опитано
під час проведення службових
розслідувань.

Висновки службового розслідування,
затверджені Начальником ГУ МВС України
в Одеській області Рєзниковим С.Д.
31.05.2013 року та 18.07.2013 року, які містяться
в матеріалах справи, в повному обсязі
відповідають вимогам Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 12.03.2013 №230, містять вступну, описову
та резолютивну частини, в яких
викладені та досліджені обставини, що
мали місце в межах вимог, заявлених
ОСОБА_1 у зверненнях про проведення
службових розслідувань та висновки
погоджені відповідними посадовими
особами ГУ МВС України в Одеській
області.

Суд з урахуванням наведеного звертає
увагу, що в ході розгляду
адміністративної справи твердження та
доводи позивача не знайшли свого
підтвердження, а встановлені обставини
та наявні документи у їх сукупності та
взаємозв'язку підтверджують позицію
відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
зазначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

В ході розгляду адміністративної
справи позивачем не доведено, а судом
не встановлено порушення наведених
норм законодавства з боку відповідача.

Згідно положень ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, проаналізувавши норми
діючого законодавства, суд прийшов до
висновку, що оскаржувані висновки
службових розслідувань є правомірними,
а позовні вимоги ОСОБА_1 не
обґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254
КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області про визнання
неправомірними висновків службового
розслідування та додаткового
службового розслідування, зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 17 лютого 2014 року.

Суддя
П.П.Марин