Справа № 2а-11755/12/0170/15
Суддя: Тоскіна Г.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 року (о 15:31) Справа
№2а-11755/12/0170/15

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Тоскіної Г.Л., за
участю секретаря судового засідання
Марчевської К.В.,

представника позивача - Бірюкова Л.О.,

представника відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватного підприємства "Сатурн"

до Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції АР Крим
Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

Обставини справи: до Окружного
адміністративного суду АР Крим
надійшов адміністративний позов
Приватне підприємство "Сатурн" (надалі -
позивач) до Красноперекопської
об'єднаної державної податкової
інспекції АР Крим Державної податкової
служби (надалі - відповідач), у якому
позивач просить визнати протиправними
та скасувати податкові повідомлення -
рішення Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції АР Крим
Державної податкової служби №
від 11.10.2012 та № від 11.10.2012.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
спірні податкові повідомлення-рішення
прийняті з порушенням норм податкового
законодавства, відповідачем невірно
застосовані норми Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
Закону України «Про податок на додану
вартість» та Податкового Кодексу
України. Позивач зазначає, що висновки
відповідача щодо невірного формування
витрат та податкового кредиту у зв'язку
з тим, що діяльність контрагентів
позивача, а саме БВП «Строитель Плюс»,
КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» була направлена на
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з надання податкової вигоди
своїм контрагентам без мети реального
настання правових наслідків, що
свідчить про відсутність фактичних
дій, спрямованих на виконання взятих на
себе зобов'язань по укладених угодах,
не ґрунтуються на нормах податкового
та цивільного законодавства. Позивач
зауважує, що господарські операції з
придбання товарів, робіт (послуг) у БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» мають
реальний характер, отримання товарів,
робіт(послуг) та їх використання в
оподаткованих операціях
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, тому
спірні податкові повідомлення-рішення
підлягають скасуванню.

Представник позивача у судових
засіданнях наполягав на задоволенні
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на необґрунтованість
висновків відповідача, викладених в
акті перевірки.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про
час, дату та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надіслав
клопотання про розгляд справи без
участі представника.

Від представника відповідача на адресу
суду надійшли заперечення на
адміністративний позов, в яких він
зазначив, що в ході проведеної
перевірки позивача були виявлені
порушення податкового законодавства,
що й стало підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Заслухавши пояснення представників
позивача, розглянувши матеріали
справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Сатурн"
(ідентифікаційний номер юридичної
особи - 30169723) зареєстровано в Єдиному
державному реєстрі підприємств та
організацій України Виконавчим
комітетом Красноперекопської міської
ради АР Крим 03.03.2010.

Відповідно до статутних документів
підприємства основними видами
економічної діяльності підприємства є,
зокрема, будівництво будівель (КВЕД
45.21.1).

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований в податковому органу
платником податків та зборів, в тому
числі є платником податку на прибуток
та податку на додану вартість.

Таким чином, Приватне підприємство
"Сатурн" являється суб'єктом
господарювання, юридичною особою,
зобов'язаний виконувати обов'язки,
покладені на нього законами у зв'язку
зі здійсненням господарської
діяльності.

Посадовими особами податкового органу
була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
Приватного підприємства "Сатурн" з
питань взаємовідносин з БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» за період з 01.01.2010 по
21.12.2011.

За результатами перевірки був
складений акт від 04.10.2012 №1289/22-01/30169723
(далі акт перевірки).

На підставі висновків акта перевірки
податковим органом прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 11.10.2012 про збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
208960,00 грн., у тому числі за основним
платежем - 167168 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 41792 грн.;

- № від 11.10.2012 про збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств у
розмірі 247793,75 грн., у тому числі за
основним платежем - 205710 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями -
42083,75 грн.

Сума донарахування зобов'язань з
податку на прибуток підприємств у
розмірі 247793,75 грн., у тому числі за
основним платежем - 205710 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями -
42083,75 грн. визначена податковим органом
внаслідок порушення ПП «Сатурн» п. 5.1,
п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України від 22.05.1997 №283/97-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(із змінами та доповненнями), п. 44 ст. 44,
п. 138.1., п. 138.2., п. 138., п. 138.8. ст. 138, пп. 139.1.9
п. 139 ст. 139 Податкового кодексу України,
а саме у зв'язку з завищенням позивачем
валових витрат та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування, у перевіряємому періоді
внаслідок включення до їх складу
витрат на придбання товарів,
робіт(послуг) у контрагентів БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт», в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся,
всього у сумі 205710 грн.

Сума донарахування зобов'язань з
податку на додану вартість у розмірі
208960,00 грн., у тому числі за основним
платежем - 167168 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 41792 грн.
визначена податковим органом
внаслідок порушення ПП «Сатурн» п.п.7.4.1,
п.п.7.4.5 п.7.4, п.п7.7.1 п. 7.7 ст.7 Закону
України від 03.04.1997р. №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість», п. 198.1, п.
198.3., п.198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України по операціям з
придбання товарів, робіт(послуг) у
контрагентів БВП «Строитель Плюс», КП
«Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» за перевіряємий період, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього у сумі 167168 грн.

Не погодившись з вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями, позивач
звернувся до суду з позовом про їх
скасування.

В ході розгляду справи судом було
перевірено правомірність висновків
відповідача щодо порушення позивачем
вимог податкового законодавства, а
також правомірність донарахування
податкових зобов'язань та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій і було
встановлено наступне.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підстава, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу власних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст. 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Перевіряючи правомірність прийняття
податковим органом податкового
повідомлення - рішення № від
11.10.2012 про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у розмірі 247793,75
грн., у тому числі за основним платежем -
205710 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 42083,75 грн., суд зазначає
наступне.

Матеріали справи свідчать, що витрати
по операціях з БВП «Строитель Плюс», КП
«Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» були сформовані позивачем у
період 2010 - 2011 роки, отже до спірних
правовідносин підлягають застосуванню
як норми Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
так і норми ІІІ розділу Податкового
кодексу України «Податок на прибуток
підприємств», який набрав чинності з
01.04.2011 року.

Відповідно до пп. 2.1.1. п.2.1. ст. 2 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 22.05.1997 р. №334/94-ВР
(надалі Закон №334 в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) платниками податку з
числа резидентів є суб'єкти
господарської діяльності, бюджетні,
громадські та інші підприємства,
установи та організації, які
здійснюють діяльність, спрямовану на
отримання прибутку як на території
України, так і за її межами.

Пунктом 3.1 ст. 3 Закону №334 об'єктом
оподаткування є прибуток, який
визначається шляхом зменшення суми
скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з
пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових
витрат платника податку, суму
амортизаційних відрахувань.

Згідно з п.5.1 ст. 5 Закону №334 валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Пунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №334
передбачено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Зазначений обов'язок платника податку -
покупця встановлений законодавцем з
врахуванням права платника податку на
включення до валових витрат вартості
придбаних товарів (робіт, послуг) в
податковому періоді за датою
оприбуткування цих товарів (робіт,
послуг) незалежно від їх оплати, як це
передбачено пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 вказаного
Закону, зменшуючи при цьому об'єкт
оподаткування без понесення реальних
витрат у розмірі суми, на яку відбулося
таке зменшення.

У такий спосіб законодавець забезпечив
відповідність об'єкту оподаткування, а
відтак і податкових зобов'язань
платника податку фактичним даним його
фінансово-господарської діяльності, що
відповідає такому принципу побудови
системи оподаткування, як
обов'язковість, суть якого згідно зі ст.
3 Закону України "Про систему
оподаткування" полягає, в тому числі, у
впровадженні норм щодо сплати податків
і зборів (обов'язкових платежів),
визначених на підставі достовірних
даних про об'єкти оподаткування за
звітний період.

Таким чином, згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
Закону №334 у платника податків
виникають валові витрати, в тому числі,
понесені у межах відповідних договорів
про виконання робіт, послуг.

Згідно з п.п.5.3.1 п.5.3 ст. 5 Закону №334 не
включаються до складу валових витрат
витрати на потреби, не пов'язані з
веденням господарської діяльності.

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст. 5 Закону №334
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Отже, обов'язковими умовами включення
витрат платника податків до складу
валових витрат є їх пов'язаність з
веденням господарської діяльністю, а
також підтвердження їх відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами.

Слід зазначити, що п.5.11 ст. 5 Закону №334
заборонено установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових, крім тих, що зазначені в
цьому Законі.

Правила ведення податкового обліку
визначено статтею 11 Закону №334, однак
вказана стаття не містить переліку
обов'язкових документів, якими повинні
бути підтверджені валові витрати.

Згідно підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11
Закону №334 датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

- або дата списання коштів з
банківських рахунків платника податку
на оплату товарів (робіт, послуг), а в
разі їх придбання за готівку - день їх
видачі з каси платника податку;

- або дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

З 01.04.2011р. порядок формування валових
витрат, які враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
встановлений ІІІ розділом Податкового
кодексу України.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Підпунктом 134.1.1. п. 134.1. ст. 134
Податкового кодексу України
передбачено, що у цьому розділі
об'єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу;

Згідно з п. 138.1. ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього Кодексу

Підпунктом 138.1.1. пункту 138.1 ст. 138
встановлено, що витрати операційної
діяльності включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно пп. 139.1.5, пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат: витрати
на придбання, виготовлення,
будівництво, реконструкцію,
модернізацію та інше поліпшення
основних засобів та витрати, пов'язані
з видобутком корисних копалин, а також
з придбанням (виготовленням)
нематеріальних активів, які підлягають
амортизації згідно зі статтями 144 - 148
цього Кодексу, з урахуванням пунктів
146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 статті
148 цього Кодексу; витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 р. №996-XIV (далі Закон №996).

Згідно зі ст.1 Закону №996
бухгалтерський облік - процес
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації про діяльність
підприємства зовнішнім та внутрішнім
користувачам для прийняття рішень.

Пунктом 2 ст. 3 вказаного Закону
передбачено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 9 Закону №996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з п. 3 ст. 9 Закону №996
інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн» до
валових витрат та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування, 2010-2011 рр. включені
витрати по операціям з придбання
товарів, робіт (послуг) у контрагентів
БВП «Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей -ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» за
період з 01.01.2010 по 31.12.2011.

Так, в акті перевірки зазначено, що ПП
«Сатурн» в порушення п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2,
п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України від
22.05.1997 №283/97-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств" (із змінами та
доповненнями), п. 44 ст. 44, п. 138.1., п. 138.2., п.
138., п. 138.8. ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139 ст. 139
Податкового кодексу України, а саме у
зв'язку з завищенням валових витрат
позивачем за період з 01.01.2010 по 31.12.2011. на
суму 835841,00 грн. внаслідок включення до
їх складу витрат на придбання товарів,
робіт(послуг) у контрагентів БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей -ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт»,
занижено податок на прибуток в періоді,
що перевірявся, всього у сумі 205710 грн., у
зв'язку з чим, на підставі спірного
податкового повідомлення - рішення
податковим органом збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибутку.

За даними податкового органу,
завищення витрат пов'язане з тим, що ПП
«Сатурн» необґрунтовано включило до їх
складу витрати на придбання товарів,
робіт(послуг) у контрагентів БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей -ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» за
відсутністю об'єкта оподаткування, а
саме операцій поставки товарів,
робіт(послуг).

Сутність порушень, за висновками
податкового органу, полягає в тому, що
згідно постанови слідчого групи
слідчих, винесеної в рамках
кримінальної справи № 69-0146, були
направлені акти про неможливість
проведення зустрічних звірок з питань
правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин.

Згідно актів про неможливість
проведення зустрічних звірок не
підтверджено реальність проведення
господарських операцій БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей -ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» з
контрагентами-покупцями та
контрагентами постачальниками, у тому
числі з ПП «Сатурн» за період з 01.01.2010 по
31.12.2011.

На думку податкового органу діяльність
контрагентів позивача, а саме БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей -ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» була
направлена на проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди своїм контрагентам
без мети реального настання правових
наслідків, що свідчить про відсутність
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих на себе зобов'язань по
укладених угодах.

У зв'язку з чим, податковий орган зробив
висновок про нікчемність укладених
позивачем з БВП «Строитель Плюс», КП
«Альянс», ТОВ «Джей -ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» угод, оскільки, на думку
податкового органу, вказані
контрагенти здійснювали діяльність,
спрямовану на вчинення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам, у тому числі
позивачу.

Крім того, відносно посадових осіб
контрагентів позивача порушено
кримінальну справу за фактом
фіктивного підприємства.

При дослідженні сум витрат в
грошовій, матеріальній і
нематеріальній формах, які підлягають
віднесенню до складу валових витрат та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкту оподаткування ПП «Сатурн» по
взаємовідносинах з БВП «Строитель
Плюс» суд вказує на наступне.

Судом встановлено, що між ПП «Сатурн»
та БВП «Строитель Плюс» було укладено
ряд договорів:

- договір надання транспортних послуг
№ 01/03-10 від 01.03.2010, відповідно до якого
Виконавець(БВП «Строитель Плюс») надає
транспортні послуги по перевозці
вантажу Замовника (ПП «Сатурн») на
транспортному засобі КАМАЗ, номерний
знак АК 23-90;

- договір оренди механізмів № 01/03-10 від
01.03.2010, відповідно до якого
Орендодавець передає, а Орендатор
приймає в тимчасове користування
наступні механізми: будівельні леси,
лакофарбувальне обладнання.

На виконання умов вказаних договорів
БВП «Строитель Плюс» надало позивачу
відповідні послуги (оренда
будівельних механізмів, транспортні
послуги) на загальну суму 203694,00 грн. у
тому числі ПДВ 33949,00 грн. (вартість без
ПДВ 169745,00 грн.), що підтверджується
наступними актами здачі прийняття
робіт(надання послуг): № 1180 від 03.03.2010 на
суму 16200,00 грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн.
(вартість без ПДВ 13500,00 грн.), № 1181 від
03.03.2010 на суму 18360,00 грн., у тому числі ПДВ
3060,00 грн. (вартість без ПДВ 15300,00 грн.), №
1302 від 02.04.2010 на суму 7404,00 грн., у тому
числі ПДВ 1234,00 грн. (вартість без ПДВ
6170,00 грн.), № 1580 від 28.04.2010 на суму 16200,00
грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн. (вартість
без ПДВ 13500,00 грн.), № 2115 від 31.05.2010 на
суму 16200,00 грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн.
(вартість без ПДВ 13500,00 грн.), № 1900 від
04.05.2010 на суму 19890,00 грн., у тому числі ПДВ
3315,00 грн. (вартість без ПДВ 16575,00 грн.), №
2298 від 01.06.2010 на суму 18360,00 грн., у тому
числі ПДВ 3060,00 грн. (вартість без ПДВ
15300,00 грн.), № 2550 від 30.06.2010 на суму 16200,00
грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн. (вартість
без ПДВ 13500,00 грн.), № 5959 від 01.12.2010 на
суму 27960,00 грн., у тому числі ПДВ 4660,00 грн.
(вартість без ПДВ 23300,00 грн.), № 8890 від
24.12.2010 на суму 74880,00 грн., у тому числі ПДВ
12480,00 грн. (вартість без ПДВ 62400,00 грн.)

В свою чергу отримання позивачем
транспортних послуг від БВП «Строитель
Плюс» підтверджується
товарно-транспортними накладними №
81-11А від 03.03.2010, № 97 від 02.04.2010, № 106 від
04.05.2010, № 108 від 01.07.2010 та № 125 від 01.12.2010,
відповідно до яких будівельні леси та
лакофарбувальне обладнання було
доставлено на об'єкт Замовника (ПП
«Сатурн») - м. Енергодар.

У журналах-ордерах по рахункам 63
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" ПП "Сатурн" операції з
отримання послуг від БВП «Строитель
Плюс» відображені на загальну суму
203694,00 грн., що підтверджується
матеріалами справи та висновком
судової економічної експертизи.

У зв'язку з чим, по факту отримання
робіт(послуг), що підтверджується
актами здачі-прийняття робіт(надання
послуг), відповідно вимог підпункту 11.2.1
пункту 11.2 статті 11 Закону №334 у
позивача виникло право на формування
валових витрат у 2010 році у сумі 169745,00
грн.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
повністю сплачена вартість, отриманих
від БВП «Строитель Плюс» робіт (послуг)
на суму 203694,00 грн. у тому числі ПДВ 33949,00
грн., що підтверджується виписками по
особовому рахунку позивача та
висновком судової економічної
експертизи.

При дослідженні сум витрат в грошовій,
матеріальній і нематеріальній формах,
які підлягають віднесенню до складу
валових витрат ПП «Сатурн» по
взаємовідносинах з КП «Альянс», суд
вказує на наступне.

Судом встановлено, що між КП «Альянс»
(Продавець) та ПП «Сатурн» (Покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
№ 13/01 від 13.01.2010, відповідно до якого
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця товар (будівельні
матеріали, лакофарбувальна продукція),
а Покупець сплатити за товар на умовах
договору.

На виконання умов вказаних договорів
КП «Альянс» поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали), що
підтверджується наступними
видатковими накладними: № 293 від 18.02.2010
на суму 20112,00 грн., у тому числі ПДВ 3352,00
грн.(вартість без ПДВ 16760,00 грн.), № 351
від 22.02.2010 на суму 10160,40 грн., у тому числі
ПДВ 1693,40 грн.(вартість без ПДВ 8467,00 грн.),
№ 750 від 02.03.2010 на суму 66634,80 грн., у тому
числі ПДВ 11105,80 грн.(вартість без ПДВ
55529,00 грн.), № 751 від 05.03.2010 на суму 21570,62
грн., у тому числі ПДВ 3595,10 грн.(вартість
без ПДВ 17975,52 грн.), № 1098 від 02.04.2010 на
суму 24786,00 грн., у тому числі ПДВ 4131,00
грн.(вартість без ПДВ 20655,00 грн.), № 1183
від 04.05.2010 на суму 35820,00 грн., у тому числі
ПДВ 5970,00 грн.(вартість без ПДВ 29850,00 грн.),
№ 1702 від 01.06.2010 на суму 27589,20 грн., у тому
числі ПДВ 4598,20 грн.(вартість без ПДВ
22991,00 грн.), № 3714 від 28.10.2010 на суму 35208,00
грн., у тому числі ПДВ 5868,00 грн.(вартість
без ПДВ 29340,00 грн.), № 4370 від 29.11.2010 на
суму 88614,30 грн., у тому числі ПДВ 14769,05
грн.(вартість без ПДВ 73845,25 грн.), № 4509
від 01.12.2010 на суму 67972,80 грн., у тому числі
ПДВ 11328,80 грн.(вартість без ПДВ 56644,00
грн.).

Загалом отримано товарів від КП
«Альянс» на загальну суму 398468,12 грн., у
тому числі ПДВ 66411,35 грн. (вартість без
ПДВ 332056,77 грн.).

У журналах-ордерах по рахункам 63
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" ПП "Сатурн" операції з
оприбуткування товарів від КП "Альянс"
відображені на загальну суму 398468,12 грн.,
що підтверджується матеріалами справи
та висновком судової економічної
експертизи.

У зв'язку з чим, за дата оприбуткування
платником податку товарів, відповідно
до приписів п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону №334,
позивач включив до складу валових
витрат у 2010 р. суму у розмірі 332056,77 грн.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
частково сплачена вартість отриманих
від КП «Альянс» товарів на суму 363276,32
грн., у тому числі ПДВ 60546,05 грн., що
підтверджується виписками з рахунку
позивача та висновком судової
економічної експертизи.

При дослідженні сум витрат в грошовій,
матеріальній і нематеріальній формах,
які підлягають віднесенню до складу
валових витрат ПП «Сатурн» по
взаємовідносинах з ТОВ «Джей-ТІ» суд
вказує на наступне.

Судом встановлено, що між ПП «Сатурн»
та ТОВ «Джей-ТІ» було укладено ряд
договорів:

- договір надання транспортних послуг
№ 1/11 від 01.11.2010, відповідно до якого
Виконавець(ТОВ «Джей-ТІ») надає
транспортні послуги по перевозці
вантажу Замовника (ПП «Сатурн») на
транспортному засобі марки МАЗ,
номерний знак КР 30-42СН;

- договір оренди механізмів № 01/11-10 від
01.11.2010, відповідно до якого
Орендодавець передає, а Орендатор
приймає в тимчасове користування
наступні механізми: компресор
пересувний, агрегат фарбувальний;

- договір купівлі-продажу № 2/11 від
01.11.2010, відповідно до якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця товар (будівельні матеріали,
лакофарбувальна продукція), а Покупець
сплатити за товар на умовах договору.

На виконання умов вказаних договорів
ТОВ «Джей-ТІ» поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали) та надало
послуги, що підтверджується наступними
видатковими накладними та актами
здачі-прийняття робіт(надання послуг):
№ 108 від 01.11.2010 на суму 51930,36 грн., у тому
числі ПДВ 8655,06 грн.(вартість без ПДВ
43175,30 грн.), № 4 від 01.11.2010 на суму 12960,00
грн., у тому числі ПДВ 2592,00 грн.(вартість
без ПДВ 12960,00 грн.), № 109.1 від 02.11.2010 на
суму 22671,35 грн., у тому числі ПДВ 3778,56
грн.(вартість без ПДВ 18892,79 грн.), № 5 від
29.11.2010 на суму 21120,00 грн., у тому числі ПДВ
3520,00 грн.(вартість без ПДВ 17600,00 грн.), №
147 від 01.12.2010 на суму 20887,20 грн., у тому
числі ПДВ 3481,20 грн.(вартість без ПДВ
17406,00 грн.), № 148 від 02.12.2010 на суму 41525,10
грн., у тому числі ПДВ 6920,85 грн.(вартість
без ПДВ 34604,25 грн.), № 9 від 27.12.2010 на суму
8640,00 грн., у тому числі ПДВ 1440,00
грн.(вартість без ПДВ 7200,00 грн.), № 9 від
27.12.2010 на суму 23520,00 грн., у тому числі ПДВ
3920,00 грн.(вартість без ПДВ 19600,00 грн.)

Загалом було поставлено
товарно-матеріальних цінностей та
надано послуг на суму 205846,01 грн., у тому
числі ПДВ 34307,67 грн. (вартість без ПДВ
171538,34 грн.)

В свою чергу отримання позивачем
транспортних послуг від ТОВ «Джей-ТІ»
підтверджується товарно-транспортними
накладними б/н від 27.12.2010 та б/н від
01.11.2010, відповідно до яких будівельні
матеріали, будівельні леси та
лакофарбувальне обладнання було
доставлено на об'єкт Замовника (ПП
«Сатурн») - м. Енергодар.

У журналах-ордерах по рахункам 63
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" ПП "Сатурн" операції з
оприбуткування товарів (отримання
послуг) від ТОВ «Джей-ТІ» відображені
на загальну суму 205846,01 грн., що
підтверджується матеріалами справи та
висновком судової економічної
експертизи.

У зв'язку з чим, за дата оприбуткування
платником податку товарів/по факту
отримання робіт(послуг), відповідно до
приписів п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону №334,
позивач включив до складу валових
витрат у 2010 р. суму у розмірі 171538,34 грн.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
частково сплачена вартість отриманих
від ТОВ «Джей-ТІ» товарів, робіт
(послуг) у сумі 173685,05 грн., у тому числі
ПДВ 28947,51 грн., що підтверджується
виписками по рахункам позивача та
висновком судової економічної
експертизи.

При дослідженні сум витрат в грошовій,
матеріальній і нематеріальній формах,
які підлягають віднесенню до складу
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкту оподаткування ПП «Сатурн» по
взаємовідносинах з ТОВ «Торг Вест
Лайт», суд вказує на наступне.

Судом встановлено, що 03.10.2011 між ПП
«Сатурн»(Орендатор) та ТОВ «Торг Вест
Лайт» (Орендодавець) був укладений
договір оренди механізмів № 179,
відповідно до якого Орендодавець
передає, а Орендатор приймає в
тимчасове користування наступні
механізми: Автовишка, компресор
пересувний з двигуном,
автонавантажувач, електростанція
пересувна.

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «Торг Вест Лайт» надало зазначені
послуги, що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг):
№ 88 від 30.11.2011 на загальну суму 53000,00
грн., у тому числі ПДВ 8833,33 грн. (вартість
без ПДВ 44166,67 грн.), № 91 від 30.11.2011 на
загальну суму 20000,00 грн., у тому числі
ПДВ 3333,33 грн. (вартість без ПДВ 16666,67
грн.), № 92 від 30.11.2011 на загальну суму
20000,00 грн., у тому числі ПДВ 3333,33 грн.
(вартість без ПДВ 16666,67 грн.), № 94 від
30.11.2011 на загальну суму 25000,00 грн., у тому
числі ПДВ 4166,67 грн. (вартість без ПДВ
20833,33 грн.), № 95 від 30.11.2011 на загальну
суму 7000,00 грн., у тому числі ПДВ 1166,67 грн.
(вартість без ПДВ 5833,33 грн.), № 368 від
30.12.2011 на загальну суму 53000,00 грн., у тому
числі ПДВ 8833,33 грн. (вартість без ПДВ
44166,67 грн.), № 375 від 30.12.2011 на загальну
суму 10000,00 грн., у тому числі ПДВ 1666,67
грн. (вартість без ПДВ 8333,33 грн.), № 379 від
30.12.2011 на загальну суму 7000,00 грн., у тому
числі ПДВ 1166,67 грн. (вартість без ПДВ
5833,33 грн.).

Загалом було надано послуг на суму
195000,00 грн., у тому числі ПДВ 32500,00 грн.
(вартість без ПДВ 162500,00 грн.).

У журналах-ордерах по рахункам 63
"Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" ПП "Сатурн" операції з
отримання послуг від ТОВ «Торг Вест
Лайт» відображені на загальну суму
195000,00 грн., що підтверджується
матеріалами справи та висновком
судової економічної експертизи.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
повністю сплачена вартість отриманих
від ТОВ «Торг Вест Лайт» послуг оренди
механізмів на суму 195000,00 грн., у тому
числі ПДВ 32500,00 грн., що підтверджується
виписками по рахункам позивача та
висновком судової економічної
експертизи.

Матеріали справи свідчать, що послуги
отримані від ТОВ «Торг Вест Лайт»
увійшли у вартість переданих
позивачем будівельних робіт замовнику:
ВП «Запорізька АЕС», що
підтверджується актами прийому
виконаних будівельних робіт за
листопад-грудень 2011 році.

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи та висновком
судової економічної експертизи,
проведеної в межах зазначеної справи.

Таким чином, роботи(послуги), які були
придбані у ТОВ «Торг Вест Лайт» були
використані ПП «Сатурн» у
господарській діяльності для
виконання будівельних робіт за
договором з ВП «Запорізька АЕС» та
склали собівартість виконаних робіт,
наданих послуг у тому податковому
періоді, у якому зазначені послуги були
придбані (4 квартал 2011 року), у зв'язку з
чим, відповідно до вимог п.п. 139.1.9 п. 139.1.
ст. 139 Податкового кодексу України
позивач мав право включити витрати
понесені ним при придбані робіт(послуг)
у ТОВ «Торг Вест Лайт» до складу витрат,
що враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування у перевіряємому періоді
на суму 162500,00 грн.

Досліджуючи взаємозв'язок отриманих
товарів, робіт (послуг) від БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» у
2010-2011р2р., з господарською діяльністю
позивача та їх використання в
оподаткованих операціях, судом
встановлене наступне.

Матеріали справи свідчать, що
основними видами діяльності позивача
є, зокрема, будівництво будівель (КВЕД
45.21.1) та діяльність у сфері інжинірингу
(КВЕД 74.20.1).

Судом встановлено, що в межах своєї
господарської діяльності позивачем
було укладено ряд договорів виконання
ремонтно-будівельних робіт:

- 12.07.2010 між ПП "Сатурн", в особі
директора Мощенко М.О. (Підрядник) та ДП
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", в особі
генерального директора ВП "Запорізька
АЕС" Тищенко В.А. (Замовник) був
укладений договір підряду № 12/07-10 від
12.07.2010 р., за яким: п. 1.1. Підрядник
зобов'язується на свій ризик, в порядку
та на умовах, визначених даним
договором, виконати по завданню
Замовника наступну роботу з
капітального ремонту: Антикорозійне
пофарбування обладнання ГПМ
деаераторного відділення блоку № 2,
машинного залу № 1, БНС-3, яку Змовник
зобов'язується прийняти та оплатити.

- 27.09.2010 між ПП "Сатурн", в особі
директора Мощенко М.О. (Підрядник) та ДП
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", в особі
генерального директора ВП "Запорізька
АЕС" Тищенко В.А. (Замовник) був
укладений договір підряду № 27-09/10 від
27.09.2010 р., за яким: п. 1.1. Підрядник
зобов'язується на свій ризик, в порядку
та на умовах, визначених даним
договором, виконати по завданню
Замовника наступну роботу з
капітального ремонту:
Ремонтно-відновлювальна герметизація
швів на фасаді пішохідно-технологічної
естакади, яку Змовник зобов'язується
прийняти та оплатити.

- 18.09.2011 між ПП "Сатурн", в особі
директора Мощенко М.О. (Підрядник) та ДП
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", в особі в.о.
генерального інженеру ПЗГД ВП
"Запорізька АЕС" Красногорова Ф.М.
(Замовник) був укладений договір
підряду № 18-08/11 від 18.09.2011 р., за яким: п.
1.1. Підрядник зобов'язується на свій
ризик, в порядку та на умовах,
визначених даним договором, виконати
по завданню Замовника наступну роботу
з капітального ремонту: Антикорозійне
пофарбування металоконструкцій
коробів кабельної траси бризкальних
басейнів лівої сторони (від опори 12 в
бік НС № 14), яку Змовник зобов'язується
прийняти та оплатити.

- 17.10.2011 між ДП "Національна енергетична
компанія "Укренерго", в особі директора
ВСО "Кримської електроенергетичної
системи" Харитонова В.М. (Замовник) та ПП
"Сатурн", в особі директора Мощенко М.О.
(Підрядник) був укладений договір
підряду № 333/21 від 17.10.2011 р., за яким: п. 1.1.
Замовник доручає, а Підрядник приймає
на себе зобов'язання відповідно до умов
цього Договору виконати роботи з
капітального ремонту по
антикорозійному захисту
металоконструкцій блисковідводів,
траверсів, порталів ПС Феодосійська
ВРП-220 кв, ВРП-110 кВ та Насосна-3 ВРП-220 кВ,
які проводяться відповідно до
Дефектного акту.

Не маючи достатньо власних виробничих
та матеріальних ресурсів, позивач для
виконання цих робіт, залучив БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт».

У подальшому транспортні послуги та
послуги з оренди механізмів (автокран,
екскаватор, компресор) та придбані
будівельні матеріали увійшли у
вартість переданих позивачем
ремонтно-будівельних робіт замовникам:
ДП "Національна енергетична компанія
"Укренерго" та ВП "Запорізька АЕС", що
підтверджується актами прийому
виконаних будівельних робіт.

Зазначені обставини підтверджуються
матеріалами справи та висновком
судової економічної експертизи,
проведеної в межах зазначеної справи.

Суд зазначає, що зобов'язання, які
виникли у позивача у зв'язку з
виконанням вказаних робіт (наданням
послуг), були відображені в документах
податкової звітності платника
податків - позивача у справі, що
підтверджується податковими
деклараціями та податковими
накладними, які виписав позивач по
факту виконання робіт (з використанням
будівельних матеріалів, придбаних у КП
«Альянс», ТОВ «Джей-ТІ») для ДП
"Національна енергетична компанія
"Укренерго" та ВП "Запорізька АЕС".

Таким чином, при передачі товарів,
робіт (послуг), отриманих від БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт»,
позивачем було отримано економічну
вигоду, що призвело до зміни в
структурі активів та зобов'язань
платника податків - позивача у справі.

У журналах-ордерах по рахунку 361
"Розрахунки з вітчизняними покупцями"
ПП "Сатурн" операції з реалізації ПП
"Сатурн" робіт (послуг) отриманих від КП
"Альянс", ТОВ БВП "Строитель-Плюс", ТОВ
"Джей-ТІ", ТОВ "Торг Вест Лайт"
відображені на загальну суму 1288247,83
грн., що підтверджується матеріалами
справи та висновком судової
економічної експертизи.

Отже, враховуючи види економічної
діяльності за КВЕД, приймаючи до уваги,
що витрати у сумі 835841,00 грн.
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами позивача
та пов'язані з веденням господарської
діяльністю останнього (понесені
витрати спрямовані на отримання
прибутку від виконання
ремонтно-будівельних робіт за
договорами з іншими суб'єктами
господарювання), використані позивачем
в оподаткованих операціях (передані
покупцям), вказані витрати є валовими
витратами та витратами, що
враховуються при обчисленні об'єкту
оподаткування у розумінні приписів
п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону №334 та п.п. 139.1.9 п.
139.1. ст. 139 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
позивачем до складу валових витрат та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкту оподаткування, по
взаємовідносинам з БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» було віднесено витрат
на загальну суму 835841,00
грн.(169745,00+332056,77+171538,34+162500,00)

Суд зазначає, що ПП «Сатурн» виконані
усі умови, передбачені Законом України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" та Податковим кодексом
України, для віднесення до валових
витрат та витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкту оподаткування,
витрат, пов'язаних з придбанням
товарів, робіт(послуг) у БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» на суму 835841,00 грн.

За таких умов, суд дійшов висновку про
необґрунтованість доводів податкового
органу про те, що витрати за вказаними
господарськими операціями не пов'язані
зі здійсненням підприємством
господарської діяльності.

Тому збільшення податковим органом
грошових зобов'язань з податку на
прибуток підприємств у розмірі 247793,75
грн., у тому числі за основним платежем -
205710 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 42083,75 грн. є протиправним.

Перевіряючи правомірність прийняття
податковим органом податкових
повідомлень - рішень № від 11.10.2012
про збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 208960,00 грн., у тому
числі за основним платежем - 167168 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями -
41792 грн., суд зазначає наступне.

В ході розгляду справи судом було
перевірено правомірність висновків
відповідача щодо порушення позивачем
вимог податкового законодавства, а
також правомірність збільшення
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість, в тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями та
було встановлено наступне.

Матеріали справи свідчать, що
податковий кредит по операціям з БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» був
сформований позивачем у періоді
2010-2011рр., отже до спірних правовідносин
підлягають застосуванню як норми
Закону України "Про податок на додану
вартість" так і норми Податкового
кодексу України, який набрав чинності з
01.01.2011 року.

Платники податку на додану вартість,
об'єкти, базу та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій під час
формування позивачем податкового
кредиту у 2010 року були визначені в
Законі України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року №168/97-ВР
(надалі Закон №168).

Суд зазначає, що згідно з підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону №168, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкове зобов'язання -
загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному періоді.

За пунктом 1.7 статті 1 Закону №168
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначене згідно з цим Законом.

У підпункті 7.4.1. пункту 7.4. статті 7
Закону №168 зазначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст.8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду, зокрема, у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися у
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
такий платник податку оподатковані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону №168 датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій:

або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
і оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно із п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону №168
підставою для нарахування податкового
кредиту є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Таким чином, отримання податкової
накладної, яка засвідчує факт
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг), є підставою для
виникнення права платника податку на
податковий кредит.

Відповідно до п.п.7.2.3. п.7.2. ст.7 Закону
№168 податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Вона
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках.

Оригінал податкової накладної
надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг).

Вимоги до порядку оформлення
податкової накладної перелічені у
п.п.7.2.1 п.7.2 ст.7 Закону №168, а саме:
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дату виписування податкової
накладної;

в) повну або скорочену назву,
зазначену у статутних документах
юридичної особи

або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на

додану вартість;

г) податковий номер платника
податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної

особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість;

є) опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є)
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування
податку;

з) ставку податку та відповідну
суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону №168 не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.3.4 ст. 3 наказу Державної
податкової адміністрації України №166
від 30.05.1997р. «Про затвердження форми
податкової декларації та Порядку її
заповнення і подання», зареєстрованому
в Міністерстві юстиції України 09.07.1997р.
за №250/2054, із змінами, що діяли у
дослідженому періоді, платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в
декларації. Дані, наведені в
декларації, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
встановлені Податковим Кодексом
України, який набрав чинності з 01.01.2011
року.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Таким чином, оплата товарів, робіт
(послуг) відповідно до умов договору
або дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною, є підставою для
виникнення права платника податку на
податковий кредит.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм
Податкового кодексу України, до
податкового кредиту підлягає
включенню частина податку, сплачена
(нарахована) платником податку, що
придбав товари та послуги, їх
постачальникам з метою подальшого
використання у господарської
діяльності, а відтак отримання товару,
що підтверджено податковою накладною,
є підставою для виникнення права
платника податку на податковий кредит.
За висновками акту податкового
органу ПП «Сатурн» безпідставно
нарахувало податковий кредит з ПДВ по
операціям з придбання товарів,
робіт(послуг) у БВП «Строитель Плюс», КП
«Альянс», ТОВ «Джей ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» за перевіряємий період.

Сутність порушень, за висновками
податкового органу, полягає в тому, що
згідно постанови слідчого групи
слідчих, винесеної в рамках
кримінальної справи № 69-0146, були
направлені акти про неможливість
проведення зустрічних звірок з питань
правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин.

Згідно актів про неможливість
проведення зустрічних звірок не
підтверджено реальність проведення
господарських операцій БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» з
контрагентами-покупцями та
контрагентами постачальниками, у тому
числі з ПП «Сатурн» за період, що
перевірявся.

На думку податкового органу діяльність
контрагентів позивача, а саме БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» була
направлена на проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди своїм контрагентам
без мети реального настання правових
наслідків, що свідчить про відсутність
фактичних дій, спрямованих на
виконання взятих на себе зобов'язань по
укладених угодах.

У зв'язку з чим, податковий орган зробив
висновок про нікчемність укладених
позивачем з БВП «Строитель Плюс», КП
«Альянс», ТОВ «Джей ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» угод, оскільки, на думку
податкового органу, вказані
контрагенти здійснювали діяльність,
спрямовану на вчинення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам, у тому числі
позивачу.

Крім того, відносно посадових осіб
контрагентів позивача порушено
кримінальну справу за фактом
фіктивного підприємства.

Проте, доказами, наявними в матеріалах
справи, спростовуються висновки
податкового органу щодо завищення
позивачем суми податкового кредиту в
сумі 167168,00 грн.

Досліджуючи надані документи
первинного та бухгалтерського обліку
позивача в розрізі контрагентів, суд
зважає на наступне.

По епізоду формування
податкового кредиту по
взаємовідносинах ПП «Сатурн» з БВП
«Строитель Плюс» суд вказує на
наступне.

Як було зазначено вище, між ПП «Сатурн»
та БВП «Строитель Плюс» було укладено
ряд договорів:

- договір надання транспортних послуг
№ 01/03-10 від 01.03.2010, відповідно до якого
Виконавець(БВП «Строитель Плюс») надає
транспортні послуги по перевозці
вантажу Замовника (ПП «Сатурн») на
транспортному засобі КАМАЗ, номерний
знак АК 23-90;

- договір оренди механізмів № 01/03-10 від
01.03.2010, відповідно до якого
Орендодавець передає, а Орендатор
приймає в тимчасове користування
наступні механізми: будівельні леси,
лакофарбувальне обладнання.

На виконання умов вказаних договорів
БВП «Строитель Плюс» надало позивачу
відповідні послуги (оренда
будівельних механізмів, транспортні
послуги) на загальну суму 203694,00 грн. у
тому числі ПДВ 33949,00 грн. (вартість без
ПДВ 169745,00 грн.), що підтверджується
наступними актами здачі прийняття
робіт(надання послуг): № 1180 від 03.03.2010 на
суму 16200,00 грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн.
(вартість без ПДВ 13500,00 грн.), № 1181 від
03.03.2010 на суму 18360,00 грн., у тому числі ПДВ
3060,00 грн. (вартість без ПДВ 15300,00 грн.), №
1302 від 02.04.2010 на суму 7404,00 грн., у тому
числі ПДВ 1234,00 грн. (вартість без ПДВ
6170,00 грн.), № 1580 від 28.04.2010 на суму 16200,00
грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн. (вартість
без ПДВ 13500,00 грн.), № 2115 від 31.05.2010 на
суму 16200,00 грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн.
(вартість без ПДВ 13500,00 грн.), № 1900 від
04.05.2010 на суму 19890,00 грн., у тому числі ПДВ
3315,00 грн. (вартість без ПДВ 16575,00 грн.), №
2298 від 01.06.2010 на суму 18360,00 грн., у тому
числі ПДВ 3060,00 грн. (вартість без ПДВ
15300,00 грн.), № 2550 від 30.06.2010 на суму 16200,00
грн., у тому числі ПДВ 2700,00 грн. (вартість
без ПДВ 13500,00 грн.), № 5959 від 01.12.2010 на
суму 27960,00 грн., у тому числі ПДВ 4660,00 грн.
(вартість без ПДВ 23300,00 грн.), № 8890 від
24.12.2010 на суму 74880,00 грн., у тому числі ПДВ
12480,00 грн. (вартість без ПДВ 62400,00 грн.).

В свою чергу отримання позивачем
транспортних послуг від БВП «Строитель
Плюс» підтверджується
товарно-транспортними накладними №
81-11А від 03.03.2010, № 97 від 02.04.2010, № 106 від
04.05.2010, № 108 від 01.07.2010 та № 125 від 01.12.2010,
відповідно до яких будівельні леси та
лакофарбувальне обладнання було
доставлено на об'єкт Замовника (ПП
«Сатурн») - м. Енергодар.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
повністю сплачена вартість, отриманих
від БВП «Строитель Плюс» робіт (послуг)
на суму 203694,00 грн. у тому числі ПДВ 33949,00
грн., що підтверджується виписками по
особовому рахунку позивача та
висновком судової економічної
експертизи.

Таким чином, у перевіряємому періоді за
датою передачі робіт (послуг)/за датою
списання грошових коштів в оплату
робіт (послуг) у продавця (БВП
«Строитель Плюс») відповідно до п. 1.6 ст.
1, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону №168 виникли
податкові зобов'язання з ПДВ.

За датою виникнення податкових
зобов'язань з ПДВ БВП «Строитель Плюс»
виписало позивачу податкові накладні:
№ 1180 від 03.03.2010 на суму 16200,00 грн., у тому
числі ПДВ 2700,00 грн. (вартість без ПДВ
13500,00 грн.), № 1181 від 03.03.2010 на суму 18360,00
грн., у тому числі ПДВ 3060,00 грн. (вартість
без ПДВ 15300,00 грн.), № 1302 від 02.04.2010 на
суму 7404,00 грн., у тому числі ПДВ 1234,00 грн.
(вартість без ПДВ 6170,00 грн.), № 1580 від
28.04.2010 на суму 16200,00 грн., у тому числі ПДВ
2700,00 грн. (вартість без ПДВ 13500,00 грн.), №
2115 від 31.05.2010 на суму 16200,00 грн., у тому
числі ПДВ 2700,00 грн. (вартість без ПДВ
13500,00 грн.), № 1900 від 04.05.2010 на суму 19890,00
грн., у тому числі ПДВ 3315,00 грн. (вартість
без ПДВ 16575,00 грн.), № 2298 від 01.06.2010 на
суму 18360,00 грн., у тому числі ПДВ 3060,00 грн.
(вартість без ПДВ 15300,00 грн.), № 2550 від
30.06.2010 на суму 16200,00 грн., у тому числі ПДВ
2700,00 грн. (вартість без ПДВ 13500,00 грн.), №
8861 від 01.12.2010 на суму 27960,00 грн., у тому
числі ПДВ 4660,00 грн. (вартість без ПДВ
23300,00 грн.), № 8890 від 24.12.2010 на суму 74880,00
грн., у тому числі ПДВ 12480,00 грн.
(вартість без ПДВ 62400,00 грн.)

Загалом було виписано податкових
накладних на суму 203694,00 грн. у тому
числі ПДВ 33949,00 грн., які відображені
позивачем у розділі І «Отримані
податкові накладні» реєстрів
податкових накладних за 2010 рік.

У зв'язку з чим, по даті отримання
податкових накладних, що засвідчує
факт придбання платником податку
робіт(послуг)/по даті списання коштів з
банківського рахунку в оплату
робіт(послуг) відповідно до п.п.7.5.1. п.7.5.
ст. 7 Закону №168 у позивача виникло
право на формування податкового
кредиту у 2010 році по взаємовідносинах з
БВП «Строитель Плюс» в сумі 33949,00 грн.,
що підтверджено податковими
накладними, оскільки включення таких
даних позивачем без наявності
податкових накладних було б
безпідставним.

Судом встановлено, що постачальник -
БВП «Строитель Плюс» відповідно до
п.п.7.2.4. п.7.2. ст.7 Закону №168 мав право
виписки податкових накладних станом на
час їх складання, так як був
зареєстрований платником ПДВ за даними
офіційного сайту Міндоходів України
(http://minrd.gov.ua/reestrэ).

Крім того, постачальник позивача є
зареєстрованим суб'єктом
господарювання - юридичною особою
згідно даних офіційного сайту ДП
«Інформаційно-ресурсний центр»
(http://irc.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що
податкові накладні, які стали
підставою для нарахування податкового
кредиту у звітних періодах у 2010 році по
взаємовідносинам з БВП «Строитель
Плюс» містять усі обов'язкові
реквізити, передбачені п.п.7.2.1. п.7.2. ст.7
Закону №168.

По епізоду формування податкового
кредиту по взаємовідносинах ПП
«Сатурн» з КП «Альянс» суд вказує на
наступне.

Як було зазначено вище, між КП «Альянс»
(Продавець) та ПП «Сатурн» (Покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
№ 13/01 від 13.01.2010, відповідно до якого
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупця товар (будівельні
матеріали, лакофарбувальна продукція),
а Покупець сплатити за товар на умовах
договору.

На виконання умов вказаних договорів
КП «Альянс» поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали), що
підтверджується наступними
видатковими накладними: № 293 від 18.02.2010
на суму 20112,00 грн., у тому числі ПДВ 3352,00
грн.(вартість без ПДВ 16760,00 грн.), № 351
від 22.02.2010 на суму 10160,40 грн., у тому числі
ПДВ 1693,40 грн.(вартість без ПДВ 8467,00 грн.),
№ 750 від 02.03.2010 на суму 66634,80 грн., у тому
числі ПДВ 11105,80 грн.(вартість без ПДВ
55529,00 грн.), № 751 від 05.03.2010 на суму 21570,62
грн., у тому числі ПДВ 3595,10 грн.(вартість
без ПДВ 17975,52 грн.), № 1098 від 02.04.2010 на
суму 24786,00 грн., у тому числі ПДВ 4131,00
грн.(вартість без ПДВ 20655,00 грн.), № 1183
від 04.05.2010 на суму 35820,00 грн., у тому числі
ПДВ 5970,00 грн.(вартість без ПДВ 29850,00 грн.),
№ 1702 від 01.06.2010 на суму 27589,20 грн., у тому
числі ПДВ 4598,20 грн.(вартість без ПДВ
22991,00 грн.), № 3714 від 28.10.2010 на суму 35208,00
грн., у тому числі ПДВ 5868,00 грн.(вартість
без ПДВ 29340,00 грн.), № 4370 від 29.11.2010 на
суму 88614,30 грн., у тому числі ПДВ 14769,05
грн.(вартість без ПДВ 73845,25 грн.), № 4509
від 01.12.2010 на суму 67972,80 грн., у тому числі
ПДВ 11328,80 грн.(вартість без ПДВ 56644,00
грн.).

Загалом отримано товарів від КП
«Альянс» на загальну суму 398468,12 грн., у
тому числі ПДВ 66411,35 грн. (вартість без
ПДВ 332056,77 грн.).

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
частково сплачена вартість отриманих
від КП «Альянс» товарів на суму 363276,32
грн., у тому числі ПДВ 60546,05 грн., що
підтверджується виписками з рахунку
позивача та висновком судової
економічної експертизи.

Таким чином, у перевіряємому періоді за
датою відвантаження товарів/частково
за датою списання грошових коштів в
оплату товарів у продавця (КП «Альянс»)
відповідно до п. 1.6 ст. 1, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7
Закону №168 виникли податкові
зобов'язання з ПДВ.

За датою виникнення податкових
зобов'язань з ПДВ КП «Альянс» виписало
позивачу податкові накладні: № 293 від
18.02.2010 на суму 20112,00 грн., у тому числі ПДВ
3352,00 грн.(вартість без ПДВ 16760,00 грн.), №
351 від 22.02.2010 на суму 10160,40 грн., у тому
числі ПДВ 1693,40 грн.(вартість без ПДВ 8467,00
грн.), № 750 від 02.03.2010 на суму 66634,80 грн., у
тому числі ПДВ 11105,80 грн.(вартість без
ПДВ 55529,00 грн.), № 751 від 05.03.2010 на суму
21570,62 грн., у тому числі ПДВ 3595,10
грн.(вартість без ПДВ 17975,52 грн.), № 1098
від 02.04.2010 на суму 24786,00 грн., у тому числі
ПДВ 4131,00 грн.(вартість без ПДВ 20655,00 грн.),
№ 1183 від 04.05.2010 на суму 35820,00 грн., у тому
числі ПДВ 5970,00 грн.(вартість без ПДВ
29850,00 грн.), № 1702 від 01.06.2010 на суму 27589,20
грн., у тому числі ПДВ 4598,20 грн.(вартість
без ПДВ 22991,00 грн.), № 3714 від 28.10.2010 на
суму 35208,00 грн., у тому числі ПДВ 5868,00
грн.(вартість без ПДВ 29340,00 грн.), № 4370
від 29.11.2010 на суму 88614,30 грн., у тому числі
ПДВ 14769,05 грн.(вартість без ПДВ 73845,25
грн.), № 4509 від 01.12.2010 на суму 67972,80 грн., у
тому числі ПДВ 11328,80 грн.(вартість без
ПДВ 56644,00 грн.).

Загалом було виписано податкових
накладних на суму 398468,12 грн., у тому
числі ПДВ 66411,35 грн., які відображені
позивачем у розділі І «Отримані
податкові накладні» реєстрів
податкових накладних за 2010 рік.

У зв'язку з чим, по даті отримання
податкових накладних, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів/по даті списання коштів з
банківського рахунку в оплату товарів,
відповідно до п.п.7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону
№168 у позивача виникло право на
формування податкового кредиту у 2010
році по взаємовідносинах з КП «Альянс»
в сумі 66411,35 грн., що підтверджено
податковими накладними, оскільки
включення таких даних позивачем без
наявності податкових накладних було б
безпідставним.

Судом встановлено, що постачальник - КП
«Альянс» відповідно до п.п.7.2.4. п.7.2. ст.7
Закону №168 мав право виписки
податкових накладних станом на час їх
складання, так як був зареєстрований
платником ПДВ за даними офіційного
сайту Міндоходів України
(http://minrd.gov.ua/reestrэ).

Крім того, постачальник позивача є
зареєстрованим суб'єктом
господарювання - юридичною особою
згідно даних офіційного сайту ДП
«Інформаційно-ресурсний центр»
(http://irc.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що
податкові накладні, які стали
підставою для нарахування податкового
кредиту у звітних періодах у 2010 році по
взаємовідносинам з КП «Альянс» містять
усі обов'язкові реквізити, передбачені
п.п.7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону №168.

По епізоду формування податкового
кредиту по взаємовідносинах ПП
«Сатурн» з ТОВ «Джей-ТІ» суд вказує на
наступне.

Як було зазначено вище, між ПП «Сатурн»
та ТОВ «Джей-ТІ» було укладено ряд
договорів:

- договір надання транспортних послуг
№ 1/11 від 01.11.2010, відповідно до якого
Виконавець(ТОВ «Джей-ТІ») надає
транспортні послуги по перевозці
вантажу Замовника (ПП «Сатурн») на
транспортному засобі марки МАЗ,
номерний знак КР 30-42СН;

- договір оренди механізмів № 01/11-10 від
01.11.2010, відповідно до якого
Орендодавець передає, а Орендатор
приймає в тимчасове користування
наступні механізми: компресор
пересувний, агрегат фарбувальний;

- договір купівлі-продажу № 2/11 від
01.11.2010, відповідно до якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупця товар (будівельні матеріали,
лакофарбувальна продукція), а Покупець
сплатити за товар на умовах договору.

На виконання умов вказаних договорів
ТОВ «Джей-ТІ» поставило позивачу
товарно-матеріальні цінності
(будівельні матеріали) та надало
послуги, що підтверджується наступними
видатковими накладними та актами
здачі-прийняття робіт(надання послуг):
№ 108 від 01.11.2010 на суму 51930,36 грн., у тому
числі ПДВ 8655,06 грн.(вартість без ПДВ
43175,30 грн.), № 4 від 01.11.2010 на суму 12960,00
грн., у тому числі ПДВ 2592,00 грн.(вартість
без ПДВ 12960,00 грн.), № 109.1 від 02.11.2010 на
суму 22671,35 грн., у тому числі ПДВ 3778,56
грн.(вартість без ПДВ 18892,79 грн.), № 5 від
29.11.2010 на суму 21120,00 грн., у тому числі ПДВ
3520,00 грн.(вартість без ПДВ 17600,00 грн.), №
147 від 01.12.2010 на суму 20887,20 грн., у тому
числі ПДВ 3481,20 грн.(вартість без ПДВ
17406,00 грн.), № 148 від 02.12.2010 на суму 41525,10
грн., у тому числі ПДВ 6920,85 грн.(вартість
без ПДВ 34604,25 грн.), № 9 від 27.12.2010 на суму
8640,00 грн., у тому числі ПДВ 1440,00
грн.(вартість без ПДВ 7200,00 грн.), № 9 від
27.12.2010 на суму 23520,00 грн., у тому числі ПДВ
3920,00 грн.(вартість без ПДВ 19600,00 грн.).

Загалом було поставлено
товарно-матеріальних цінностей та
надано послуг на суму 205846,01 грн., у тому
числі ПДВ 34307,67 грн. (вартість без ПДВ
171538,34 грн.).

В свою чергу отримання позивачем
транспортних послуг від ТОВ «Джей-ТІ»
підтверджується товарно-транспортними
накладними б/н від 27.12.2010 та б/н від
01.11.2010, відповідно до яких будівельні
матеріали, будівельні леси та
лакофарбувальне обладнання було
доставлено на об'єкт Замовника (ПП
«Сатурн») - м. Енергодар.

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
частково сплачена вартість отриманих
від ТОВ «Джей-ТІ» товарів, робіт
(послуг) у сумі 173685,05 грн., у тому числі
ПДВ 28947,51 грн., що підтверджується
виписками по рахункам позивача та
висновком судової економічної
експертизи.

Таким чином, у перевіряємому періоді за
датою відвантаження товарів, виконання
робіт (надання послуг)/частково за
датою списання грошових коштів в
оплату товарів у продавця (ТОВ
«Джей-ТІ») відповідно до п. 1.6 ст. 1, пп.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону №168 виникли
податкові зобов'язання з ПДВ.

За датою виникнення податкових
зобов'язань з ПДВ ТОВ «Джей-ТІ»
виписало позивачу податкові накладні:
№ 145 від 01.11.2010 на суму 41525,10 грн., у тому
числі ПДВ 6920,85 грн.(вартість без ПДВ
34604,25 грн.), № 108 від 01.11.2010 на суму 51930,36
грн., у тому числі ПДВ 8655,06 грн.(вартість
без ПДВ 43275,30 грн.), № 109.1 від 02.11.2010 на
суму 22671,35 грн., у тому числі ПДВ 3778,56
грн.(вартість без ПДВ 18892,79 грн.), № 110.1
від 01.11.2010 на суму 15552,00 грн., у тому числі
ПДВ 2592,00 грн.(вартість без ПДВ 12960,00 грн.),
№ 111.1 від 29.11.2010 на суму 21120,00 грн., у тому
числі ПДВ 3520,00 грн.(вартість без ПДВ
17600,00 грн.), № 140 від 15.12.2010 на суму 20887,20
грн., у тому числі ПДВ 3481,20 грн.(вартість
без ПДВ 17406,00 грн.), № 178 від 27.12.2010 на
суму 8640,00 грн., у тому числі ПДВ 1440,00
грн.(вартість без ПДВ 7200,00 грн.), № 179 від
27.12.2010 на суму 23520,00 грн., у тому числі ПДВ
3920,00 грн.(вартість без ПДВ 19600,00 грн.).

Загалом було виписано податкових
накладних на суму 205846,01 грн., у тому
числі ПДВ 34307,67 грн., які відображені
позивачем у розділі І «Отримані
податкові накладні» реєстрів
податкових накладних за 2010 рік.

У зв'язку з чим, по даті отримання
податкових накладних, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів/по даті списання коштів з
банківського рахунку в оплату товарів,
відповідно до п.п.7.5.1. п.7.5. ст. 7 Закону
№168 у позивача виникло право на
формування податкового кредиту у 2010
році по взаємовідносинах з ТОВ
«Джей-ТІ» в сумі 34307,67 грн., що
підтверджено податковими накладними,
оскільки включення таких даних
позивачем без наявності податкових
накладних було б безпідставним.

Судом встановлено, що постачальник -
ТОВ «Джей-ТІ» відповідно до п.п.7.2.4. п.7.2.
ст.7 Закону №168 мав право виписки
податкових накладних станом на час їх
складання, так як був зареєстрований
платником ПДВ за даними офіційного
сайту Міндоходів України
(http://minrd.gov.ua/reestrэ).

Крім того, постачальник позивача є
зареєстрованим суб'єктом
господарювання - юридичною особою
згідно даних офіційного сайту ДП
«Інформаційно-ресурсний центр»
(http://irc.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що
податкові накладні, які стали
підставою для нарахування податкового
кредиту у звітних періодах у 2010 році по
взаємовідносинам з ТОВ «Джей-ТІ»
містять усі обов'язкові реквізити,
передбачені п.п.7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону №168.

По епізоду формування податкового
кредиту по взаємовідносинах ПП
«Сатурн» з ТОВ «Торг Вест Лайт» суд
вказує на наступне.

Як було зазначено вище, 03.10.2011 між ПП
«Сатурн»(Орендатор) та ТОВ «Торг Вест
Лайт» (Орендодавець) був укладений
договір оренди механізмів № 179,
відповідно до якого Орендодавець
передає, а Орендатор приймає в
тимчасове користування наступні
механізми: Автовишка, компресор
пересувний з двигуном,
автонавантажувач, електростанція
пересувна.

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «Торг Вест Лайт» надало зазначені
послуги, що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг):
№ 88 від 30.11.2011 на загальну суму 53000,00
грн., у тому числі ПДВ 8833,33 грн. (вартість
без ПДВ 44166,67 грн.), № 91 від 30.11.2011 на
загальну суму 20000,00 грн., у тому числі
ПДВ 3333,33 грн. (вартість без ПДВ 16666,67
грн.), № 92 від 30.11.2011 на загальну суму
20000,00 грн., у тому числі ПДВ 3333,33 грн.
(вартість без ПДВ 16666,67 грн.), № 94 від
30.11.2011 на загальну суму 25000,00 грн., у тому
числі ПДВ 4166,67 грн. (вартість без ПДВ
20833,33 грн.), № 95 від 30.11.2011 на загальну
суму 7000,00 грн., у тому числі ПДВ 1166,67 грн.
(вартість без ПДВ 5833,33 грн.), № 368 від
30.12.2011 на загальну суму 53000,00 грн., у тому
числі ПДВ 8833,33 грн. (вартість без ПДВ
44166,67 грн.), № 375 від 30.12.2011 на загальну
суму 10000,00 грн., у тому числі ПДВ 1666,67
грн. (вартість без ПДВ 8333,33 грн.), № 379 від
30.12.2011 на загальну суму 7000,00 грн., у тому
числі ПДВ 1166,67 грн. (вартість без ПДВ
5833,33 грн.).

Загалом було надано послуг на суму
195000,00 грн., у тому числі ПДВ 32500,00 грн.
(вартість без ПДВ 162500,00 грн.).

Судом встановлено, що ПП «Сатурн»
повністю сплачена вартість отриманих
від ТОВ «Торг Вест Лайт» послуг оренди
механізмів на суму 195000,00 грн., у тому
числі ПДВ 32500,00 грн., що підтверджується
виписками по рахункам позивача та
висновком судової економічної
експертизи.

Таким чином, у перевіряємому періоді за
датою передачі робіт (послуг)/за датою
списання грошових коштів в оплату
робіт (послуг) у продавця (ТОВ «Торг
Вест Лайт») відповідно до п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України виникли
податкові зобов'язання з ПДВ.

За датою виникнення податкових
зобов'язань з ПДВ ТОВ «Торг Вест Лайт»
виписало позивачу податкові накладні:
№ 296 від 30.11.2011 на загальну суму 53000,00
грн., у тому числі ПДВ 8833,33 грн. (вартість
без ПДВ 44166,67 грн.), № 297 від 30.11.2011 на
загальну суму 20000,00 грн., у тому числі
ПДВ 3333,33 грн. (вартість без ПДВ 16666,67
грн.), № 298 від 30.11.2011 на загальну суму
20000,00 грн., у тому числі ПДВ 3333,33 грн.
(вартість без ПДВ 16666,67 грн.), № 299 від
30.11.2011 на загальну суму 25000,00 грн., у тому
числі ПДВ 4166,67 грн. (вартість без ПДВ
20833,33 грн.), № 300 від 30.11.2011 на загальну
суму 7000,00 грн., у тому числі ПДВ 1166,67 грн.
(вартість без ПДВ 5833,33 грн.), № 411 від
30.12.2011 на загальну суму 53000,00 грн., у тому
числі ПДВ 8833,33 грн. (вартість без ПДВ
44166,67 грн.), № 412 від 30.12.2011 на загальну
суму 10000,00 грн., у тому числі ПДВ 1666,67
грн. (вартість без ПДВ 8333,33 грн.), № 413 від
30.12.2011 на загальну суму 7000,00 грн., у тому
числі ПДВ 1166,67 грн. (вартість без ПДВ
5833,33 грн.).

Загалом було виписано податкових
накладних на суму 195000,00 грн., у тому
числі ПДВ 32500,00 грн., які відображені
позивачем у розділі І «Отримані
податкові накладні» реєстрів
податкових накладних за 2011 рік.

У зв'язку з чим, за датою отримання
робіт(послуг), що підтверджено
податковими накладними)/за даті
списання коштів з банківського рахунку
в оплату робіт(послуг) відповідно до п.
198.2 ст. 198 Податкового кодексу України у
позивача виникло право на формування
податкового кредиту у 2011 році по
взаємовідносинах з ТОВ «Торг Вест
Лайт» в сумі 32500,00 грн., що підтверджено
податковими накладними, оскільки
включення таких даних позивачем без
наявності податкових накладних було б
безпідставним.

Судом встановлено, що постачальник -
ТОВ «Торг Вест Лайт» відповідно до п.
201.8. ст. 201 Податкового кодексу України
мав право виписки податкових накладних
станом на час їх складання, так як був
зареєстрований платником ПДВ за даними
офіційного сайту Міндоходів України
(http://minrd.gov.ua/reestrэ).

Крім того, постачальник позивача є
зареєстрованим суб'єктом
господарювання - юридичною особою
згідно даних офіційного сайту ДП
«Інформаційно-ресурсний центр»
(http://irc.gov.ua).

Матеріали справи свідчать, що
податкові накладні, які стали
підставою для нарахування податкового
кредиту у звітних періодах у 2011 році по
взаємовідносинам з ТОВ «Торг Вест
Лайт» містять усі обов'язкові
реквізити, передбачені п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України.

Таким чином, ПП «Сатурн» по
взаємовідносинах з БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» у 2010-2011 роках був
сформований податковий кредит у
розмірі 167168 грн.(33949,00+66411,35+34307,67+32500,00)

При досліджені сум податкового
кредиту, сформованого ПП «Сатурн» по
взаємовідносинах з БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» судом встановлено, що
господарські операції з переліченими
контрагентами здійснені в межах
господарської діяльності, отже вчинені
господарські операції пов'язані з
господарською діяльністю позивача,
вчинені в межах оподаткованих
операціях платника податків - позивача
у справі.

Отже, ані в акті перевірки, ані під час
розгляду справи відповідачем не
спростований факт отримання товарів,
робіт(послуг) від БВП «Строитель Плюс»,
КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт».

Що стосується посилань податкового
органу на нікчемність укладених
позивачем з БВП «Строитель Плюс», КП
«Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» правочинів, то суд вказує на
наступне.

Суд зазначає, що під господарською
діяльністю у Господарському кодексі
України (стаття 3) розуміється
діяльність суб'єктів господарювання
у сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ст. 174 ГК
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Господарські зобов'язання
можуть виникати з господарського
договору та інших угод. Суб'єкти
господарського зобов'язання - це
учасники господарських відносин, які
здійснюють господарську діяльність,
реалізуючи господарську компетенцію
(сукупність господарських прав та
обов'язків), порушення якої згідно до ч.
1 ст. 207 ГК України тягне за собою
визнання його судом недійсним повністю
або в частині.

Як вбачається із вищевикладеного,
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для дійсності
господарського зобов'язання та для
дійсності угоди (правочину),
співпадають.

Виходячи з положень розділу IV ГК
України, господарські зобов'язання
виникають на підставі угод, фактично
складаючи їх суть, тобто ці два поняття
співвідносяться як форма та зміст.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України та Законом України
«про оподаткування прибутку
підприємств».

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів, робіт (послуг)
сум податку на додану вартість є факт
придбання товарів та робіт (послуг) із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Отже, обов'язковими ознаками
господарської діяльності у розумінні
приписів статті З Господарського
кодексу України та Податкового кодексу
України є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; вона спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.

В даному випадку, позивачем та БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» булі
вчинені господарські операції з
придбання товарів, робіт (послуг).

А відтак, зазначене свідчить про те, що
господарські операції між позивачем та
його постачальниками були спрямовані
на реальне настання правових наслідків
і при виконанні господарських
операцій, зокрема, позивач діяв у межах
діючого законодавства України.

Таким чином, викладене спростовує
висновок відповідача, що данні
правочини є нікчемними та суперечать
інтересам держави та суспільства.

Суд зазначає, що ст. 204 ЦК України
закріплює презумпцію правомірності
правочину, за якою правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначає, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Проте, норми закону, якою б прямо була
встановлена недійсність вищевказаних
договорів, укладених позивачем з
контрагентами, відповідачем не
наведено.

В силу ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що Пленум Верховного суду
України в своїй постанові від 06
листопада 2009 року № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
роз'яснив, що нікчемними правочинами,
які порушують публічний порядок,
визначені ст. 228 ЦК України, є:
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочини, які посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

При цьому, відповідно до ст. 70 КАС
України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Суд вважає, що відповідачем належними
доказами не доведено, в чому полягає не
спрямованість укладених позивачем з
БВП «Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт»
правочинів на настання обумовлених
ними правових наслідків, а також в чому
полягає та чим підтверджується їх
суперечність моральним засадам
суспільства, а також порушення
публічного порядку, спрямованість на
заволодіння майном держави, дохідної
частини бюджету.

Крім того, суд виходить з того, що
відповідно до ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Суд зауважує, що головною підставою
вважати правочин нікчемним являється
його недійсність, встановлена законом,
а не актами податкової перевірки.

Проте, жодною нормою законодавства
органи ДПІ не наділені повноваженнями
з визнання правочинів нікчемними.

В той же час, ч. 2 ст.19 Конституції
України зобов'язує органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Матеріали справи свідчать про те, що
правочин у встановленому законом
порядку недійсним не визнано, а відтак
є дійсним, направлений на настання
реальних наслідків.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Обставини щодо фактичності здійснення
господарських операцій з отримання
товарів, робіт (послуг) від БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» , на
які платник податків посилається як на
підставу виникнення у нього права на
формування податкового кредиту та
включення понесених витрат до складу
валових витрат та витрат, що
враховуються при обчисленні об'єкту,
відповідачем спростовані не були.

Відповідачем не наведено жодних
доводів та не подано будь-яких доказів,
які б могли свідчити про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди: безтоварний та/або
фіктивний характер здійснених
операцій, постійне придбання позивачем
товару у посередників, контрагенти
яких систематично протиправно не
сплачували ПДВ до бюджету або мали
ознаки фіктивного підприємництва тощо.

Податковий орган також не подав жодних
доказів на підтвердження того, що
платник податку (позивач у справі) діяв
без належної обачності й обережності і
йому мало бути відомо про порушення,
які допускав його контрагент, або що
самостійною діловою метою здійснення
названої операції з поставки товару
було одержання позивачем податкової
вигоди. Не зазначено відповідачем й
інших обставин, які могли б свідчити
про недобросовісність платника
(позивача у справі).

Суд погоджується з доводами позивача
про те, що добросовісний платник
податків, який в силу покладеного на
нього законами обов'язку щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів) вступає у зв'язку з цим у
відповідні правовідносини з державою,
не може нести відповідальність за
невиконання чи неналежне виконання
такого обов'язку іншими платниками
податків, якщо інше не встановлено
законом.

Суд підкреслює, що чинне законодавство
України не ставить в залежність
виникнення у платника ПДВ права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання, зокрема тим,
хто не був постачальником товару.
Зазначений висновок викладений у
постанові Верховного Суду України від
31.11.2011р.

Крім того, згідно із практикою
Європейського Суду з прав людини, у
праві "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява
№ 3991/03) Європейський Суд з прав людини у
своєму рішенні від 22 січня 2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами хисту
права власності.

Суд зазначає, що відсутність
постачальників БВП «Строитель Плюс»,
КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ «Торг
Вест Лайт» за місцезнаходженням, а
також відсутність у них достатніх
трудових ресурсів, машин, механізмів та
обладнання, необхідних для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства, не є беззаперечним
доказом неможливості здійснювати ними
господарські операції з поставки
товарів, виконання робіт та надання
послуг: адже транспорт, складські
приміщення та необхідні необоротні
активи могли бути орендовані у інших
осіб, а робочі активи могли залучатись
на умовах підряду з СПД-ФО, або шляхом
аутстафінгу (позикова робоча сила) і
т.п. (аналогічна думка викладена ВАСУ в
Ухвалі від 01.03.2012 р. по справі
№К/9991/76143/11, від 08.12.2011 р. по справі
№К/9991/50633/11).

Більш того, у позивача відсутній
обов'язок та право перевіряти
кількість робітників, наявність
транспорту, складських приміщень та
інших необоротних активів БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт», а
відтак відсутня залежність
правомірності формування податкового
кредиту позивача від наявності
вказаних параметрів у БВП «Строитель
Плюс», КП «Альянс», ТОВ «Джей-ТІ» та ТОВ
«Торг Вест Лайт» (аналогічна думка
викладена ВАСУ в Постанові від 10.01.2012 р.
по справі №К/9991/81953/11, в Ухвалах від
26.10.2011 р. по справі №К-26345/10, від 19.04.2012 р.
по справі № К/9991/11054/12).

Суд вказує, що ВАСУ в Ухвалі від 16.05.2012
р. по справі №К-9991/6724/12 дотримується
наступної думки: «Посилання
податкового органу на факт відсутності
постачальника за його
місцезнаходженням, свідчить лише про
порушення даною юридичною особою
законодавства, яке стосується його
реєстрації, як суб'єкта
підприємницької діяльності чи
платника податків і зобов'язує його
повідомляти реєструючі органи про
зміну свого місця знаходження, а у
випадку порушення даної вимоги
передбачає персональну
відповідальність такої особи та її
посадових осіб».

ВАСУ в Ухвалі від 30.10.2012 р. по справі
№К-28070/10 викладає наступну думку:
«Витрати для цілі визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути фактично здійснені та
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків».

Відтак, за відсутністю вироку суду,
яким підтверджено фіктивність
здійснення операції між позивачем та
БВП «Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт»,
вказаних в акті перевірки, безперечних
доказів, які свідчать про неможливість
отримання товарів, робіт (послуг) від
БВП «Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт»
(зокрема доказів отримання вказаних
товарів, робіт (послуг) від інших
постачальників), та при наявності
доказів, які підтверджують отримання
товарів, робіт(послуг) саме від БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт» та їх
використання в господарської
діяльності позивачем, у суду відсутні
підстави визнання вказаних операцій
фіктивними, такими, що спрямовані на
ухилення від сплати податків та
отримання податкової вигоди. Отже
обставини, які слугували фактичною
підставою для зменшення суми
податкового кредиту та виключення
валових витрат по операціям з БВП
«Строитель Плюс», КП «Альянс», ТОВ
«Джей-ТІ» та ТОВ «Торг Вест Лайт»
знаходяться поза межами вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість», Закону України «Про
оподаткування підприємств» та
Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи встановлені
судом обставини та наведені норми
діючого законодавства, суд дійшов
висновку, що податкові повідомлення -
рішення Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції АР Крим
Державної податкової служби №
від 11.10.2012 про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 208960,00 грн., у
тому числі за основним платежем - 167168
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 41792 грн. та № від 11.10.2012
про збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у розмірі 247793,75 грн., у тому
числі за основним платежем - 205710 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями -
42083,75 грн., прийняті з порушенням
основних принципів адміністративної
процедури, встановлених ст. 2 КАС
України, та є протиправними.

У зв'язку з чим, адміністративний позов
належить задовольнити повністю.

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (стаття 161 КАС
України).

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа) (частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Під час судового засідання, яке
відбулось 13.02.2014 року були оголошені
вступна та резолютивна частини
постанови. Відповідно до ст. 160 КАСУ
постанову складено у повному обсязі
14.02.2014 року.

Керуючись ст.ст. 160-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції АР Крим
Державної податкової служби №
від 11.10.2012 та № від 11.10.2012.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства "Сатурн" () 2146,00
грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя підпис Г.Л.Тоскіна