Справа № 653/1595/13-а
Суддя: Хоменко В. Г.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/1595/13-а
Провадження № 2-а/653/5/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

12.02.2014

Генічеський районний суд
Херсонської області в складі:

головуючого судді
Хоменко В.Г.,

при секретареві
Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Генічеськ
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Генічеської міської ради,
третя особа на стороні відповідача яка
не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2
про скасування рішення суб'єкта
владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Генічеського
районного суду Херсонської області з
позовом до Генічеської міської ради
Херсонської області про скасування
рішення суб'єкта владних повноважень, в
якому просить суд визнати протиправним
та скасувати рішення сесії Генічеської
міської ради №478 від 27 грудня 2007 року
про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
безоплатно у власність земельної
ділянки площею 0.0956 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що рішенням Генічеського
районного суду Херсонської області від
07 жовтня 2011 року, яке ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
залишено без змін, визнано недійсним
договір дарування частини житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14.12.2001
року та визнано недійсним заповіт
ОСОБА_3 від 04.12.2001 року.

Позивач, будучи єдиним спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_3 шляхом
подання заяви про прийняття спадщини
до нотаріальної контори прийняла
спадщину, що відкрилася внаслідок
смерті спадкодавця, до якої зокрема
увійшло право померлої на 14/25 частини
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1, яке розташовувалося на
земельній ділянці, загальною площею 0,
0956 кв. м..

Однак, як вказує позивач, за період
судового розгляду справи про визнання
договору дарування недійсним, ОСОБА_2,
незважаючи на арешт вказаного
домоволодіння, на підставі рішення
Генічеської міської ради №478 від 27.12.2007
року отримав Державний акт, серії ЯА
№244830 від 13.02.2009 року на земельну
ділянку, площею 0.0956 га, розташовану по
АДРЕСА_1 яка має цільове призначення -
для будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Враховуючи, що нормами ч.2 ст. 120 ЗК
України передбачено перехід права
власності/користування/ на земельну
ділянку до набувача в разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що розміщені на
даній ділянці, а позивач відповідно до
вимог Цивільного Кодексу є особою, яка
набула право власності на спадкове
майно - 14/25 частки домоволодіння по
АДРЕСА_1, вважає, що рішенням
Генічеської міської ради від 27.12.2007
року за № 478 на підставі якого ОСОБА_2
отримав у приватну власність земельну
ділянку, її позбавлено можливості
користуватися, розпоряджатися та
володіти спадковим майном, та таке
винесено з порушенням вимог ст.56 Закону
України «Про землеустрій», ст. 198
Земельного Кодексу України, оскільки
межі земельної ділянки з суміжними
землекористувачами не погоджувалися
та внаслідок чого третя особа на
стороні відповідача - ОСОБА_2 незаконно
отримав у власність земельну ділянку
на якій розташоване нерухоме майно, яке
в свою чергу належало померлій ОСОБА_3

05 грудня 2012 року позивачем подано заяву
про зміну підстав позовних вимог, у
якій остання вказує, що в ході
ознайомлення з архівними матеріалами
стало відомо про наявність рішення
Генічеської міської ради від 05.11.2003
року за №190, яким було вирішено питання
про передачу у приватну власність
ОСОБА_2 безоплатно земельної ділянки,
площею 0.95599 га по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку. Однак як вказує
позивач дане рішення також винесено
незаконно та підлягає скасуванню,
оскільки ухвалою Генічеського
районного суду Херсонської області від
19 вересня 2003 року в ході розгляду
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 було
накладено арешт на домоволодіння
АДРЕСА_1 На підставі вказаної ухвали 19
вересня 2003 року постановою державного
виконавця виконано вищезазначену
ухвалу, шляхом накладення арешту на
вищезазначене нерухоме майно. При
цьому як вбачається з рішення
Генічеської міської ради від 05.11.2003
року таке винесення в період дії арешту
майна без проекту відведення земельної
ділянки та без перенесення в натуру меж
цієї ділянки. Крім того позивач вказує,
що рішенням відповідача від 03.12.2004 року
за №508 Про внесення змін до рішень
попередніх сесій ОСОБА_2 надано дозвіл
на розробку технічної документації із
землеустрою, щодо складання
державного акту на право власності на
земельну ділянку, площею 955 кв. м. по
АДРЕСА_1. Вважає, що дане рішення також
винесено незаконно та підлягає
скасуванню, оскільки відповідно до
ухвали Генічеського народного суду
Херсонської області від 06.04.1971 року,
схеми встановлення меж земельної
ділянки та листа Генічеського БТІ,
внаслідок зміни власника
домоволодіння по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 було
відведено земельну ділянку площею 411.9
кв. м. в спільне користування 140 кв.м., а
ОСОБА_3 відведено земельну ділянку,
площею 397 кв. м., при цьому на момент
прийняття вказаного рішення, на спірне
домоволодіння також було накладено
арешт, що в свою чергу забороняло
вчинення будь яких дій по відчуженню
нерухомого майна в тому числі й
земельної ділянки, що надавалася для
обслуговування цього майна. Крім того,
позивач вказує, що при прийнятті
відповідачем рішення від 27.12.2007 року на
підставі якого ОСОБА_2 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку, на спірне
домоволодіння також державним
виконавцем було накладено арешт та
відомості про вказаний арешт 03.04.2007
року було внесено до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна. А отже дії відповідача були
незаконними, оскільки вказане рішення
прийнято на підставі даних про
належність спірного домоволодіння
лише ОСОБА_2 без врахування арешту,
накладеного в рамках цивільної справи
про визнання недійсними
правовстановлюючих документів на 14/25
частин домоволодіння. Також зазначено,
що 14/25 частин домоволодіння в натурі не
поділено.

У зв'язку з вказаним просить суд
визнати протиправним та скасувати
рішення сесії Генічеської міської ради
від 05 листопада 2003 року №190, рішення
Генічеської міської ради від 03 грудня
2004 року №508, рішення Генічеської
міської ради від 27 грудня 2007 року №478 та
зупинити дію Державного акту на право
власності на земельну ділянку, серії ЯА
№244830, виданий ОСОБА_2 13.02.2009 року.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_4 позовні
вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю за
підставами вказаними у позові та
наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача за
довіреністю Грицун В.С позовні вимоги
позивача не визнав та пояснив, що
відповідно до пояснень позивача та
вбачається з матеріалів справи на
даний час будинок, у якому 14/25 частки
належали померлій ОСОБА_3 зруйновано, а
отже фактично позивач не має
можливості оформити спадщину на своє
ім'я у зв'язку з відсутністю об'єкту
спадкування - зазначеної частки
житлового будинку. Також відповідач
вказує, що на момент винесення
вищевказаних рішень у реєстрі прав
власності на нерухоме майно не
містилося відомостей щодо державної
реєстрації права власності на вказані
14/25 частки за позивачем. Вказує, що
позивачем не надано доказів на
підтвердження порушення її прав та
законних інтересів, а отже не доведено,
що рішення сесії Генічеської міської
ради від 05 листопада 2003 року №190,
рішення Генічеської міської ради від 03
грудня 2004 року №508, рішення Генічеської
міської ради від 27 грудня 2007 року №478
дійсно порушують її права.

Третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2 проти задоволення позову ОСОБА_1
заперечує. Вважає заявлені вимоги
необґрунтованими та таким що заявлені
безпідставно. Свої заперечення
обґрунтовує тим, що твердження
позивача про отримання нею в спадщину
будь якого нерухомого майна не
відповідає дійсності, оскільки майна,
що належало померлій на даний час не
існує та позивачем не надано доказів
щодо набуття нею права власності на
спадкове майно, а отже жодних майнових
прав до неї не перейшло. Крім того
зазначає, що посилання позивача на
незаконність рішення відповідача
також не ґрунтуються на законі,
оскільки земельна ділянка на якій
розташований будинок перебувала у
комунальній власності та не була
спірним об'єктом, а отже жодного арешту
та заборони на неї накладено не було.
Просить суд відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову у зв'язку з його
необґрунтованістю та безпідставністю.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, вислухавши
пояснення представника позивача та
відповідача, третьої особи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд, вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими а позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином суд критично ставиться до
твердження відповідача щодо ненадання
позивачем доказів на підтвердження
порушення її прав та законних
інтересів, та недоведеності, що рішення
сесії Генічеської міської ради від 05
листопада 2003 року №190, рішення
Генічеської міської ради від 03 грудня
2004 року №508, рішення Генічеської
міської ради від 27 грудня 2007 року №478
дійсно порушують її права, оскільки
дані обставини суперечать нормам ст. 71
КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області №2-441/2011 від 07
жовтня 2011 року, яке ухвалою
апеляційного суду Херсонської області
від 17 січня 2012 року залишено без змін,
визнано недійсним договір дарування
частини житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 14.12.2001 року та
визнано недійсним заповіт ОСОБА_3 від
04.12.2001 року.

Позивач ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_3
звернулася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк, що зокрема
підтверджується довідкою державного
нотаріуса від жовтня 2004 року та від
01.02.2012 року, а отже вважається таким
спадкоємцем що спадщину прийняв. У
зв'язку цим посилання відповідача на
ненадання позивачем доказів набуття
нею права власності на спадкове майно
не заслуговують на увагу, оскільки
вищеозначеним рішенням Генічеського
районного суду Херсонської області від
07.10.2011 року підтверджено право позивача
на спадкове майно, а предметом даного
позову не являється визнання за
останньою права власності на нерухоме
майно чи усунення перешкод у
користування даним майном.

Твердження третьої особи про
безпідставність та необґрунтованість
позовних вимог у зв'язку з тим, що
оскільки майна, що належало померлій на
даний час не існує та позивачем не
надано доказів щодо набуття нею права
власності на спадкове майно, а отже
жодних майнових прав до неї не
перейшло, та відносно того, що
посилання позивача на незаконність
рішення відповідача не ґрунтуються на
законі, оскільки земельна ділянка на
якій розташований будинок перебувала у
комунальній власності та не була
спірним об'єктом, а отже жодного арешту
та заборони на неї накладено не було,
спростовується наступним.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 19 вересня 2003
року в ході розгляду справи за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 було накладено арешт
на домоволодіння АДРЕСА_1 На підставі
вказаної ухвали 19 вересня 2003 року
постановою державного виконавця
виконано вищезазначену ухвалу, шляхом
накладення арешту на вищезазначене
нерухоме майно. При цьому відповідно до
рішення Генічеської міської ради від
05.11.2003 року за №190 таке винесено в
період дії арешту майна без проекту
відведення земельної ділянки та без
перенесення в натуру меж цієї ділянки.

Відповідно до рішення відповідача від
03.12.2004 року за №508 Про внесення змін до
рішень попередніх сесій, ОСОБА_2 надано
дозвіл на розробку технічної
документації із землеустрою, щодо
складання державного акту на право
власності на земельну ділянку, площею
955 кв. м. по АДРЕСА_1. В матеріалах справи
також міститься Ухвала Генічеського
районного суду Херсонської області від
19.09.2003 року, відповідно до якої в рамках
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним також було накладено арешт
на домоволодіння по АДРЕСА_1, що в свою
чергу забороняло вчинення будь яких
дій по відчуженню нерухомого майна в
тому числі й земельної ділянки, що
надавалася для обслуговування цього
майна.

Крім того відповідно до рішення
Генічеської міської ради №478 від 27.12.2007
року на підставі якого ОСОБА_2 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку, на спірне
домоволодіння також державним
виконавцем було накладено арешт на
підставі ухвали Генічеського
районного суду Херсонської області від
28.03.2007 року та відомості про вказаний
арешт 03.04.2007 року було внесено до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна. А отже дії
відповідача при прийнятті даного
рішення також були незаконними,
оскільки вказане рішення прийнято на
підставі даних про належність
спірного домоволодіння лише ОСОБА_2 без
врахування арешту, накладеного в
рамках цивільної справи про визнання
недійсними правовстановлюючих
документів на 14/25 частин домоволодіння.

При цьому посилання ОСОБА_2 на те, що
земельна ділянка протягом тривалого
часу розгляду справи перебувала у
комунальній власності, а отже на неї не
розповсюджувалися будь-які обмеження
та заборони, також спростовуються
вимогами ст. 120 Земельного Кодексу
України та ст. 377 ЦК України, якими
визначено, що до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача), а отже вказана
ділянка є невід'ємною складовою
житлового будинку на частку якого
позивач як спадкоємець за заповітом
має право.

Таким чином, відповідні рішення сесії
Генічеської міської ради Херсонської
області суттєво обмежили право
позивача на спадкування нерухомого
майна. Отже, усе вищенаведене свідчить
про те, що відповідачем було обмежено
право позивача та не було надано суду
доказів, які б свідчили про
правомірність своїх дій.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України,
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправними
дій суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Разом з тим, вимога позивача з приводу
зупинення дії акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯА №244830,
виданого на ім'я ОСОБА_2 13.02.2009 року не
може бути задоволеною, оскільки даного
способу захисту порушеного права не
передбачено законодавством. Так
вимогами ст.. 155 Земельного Кодекс
України передбачено лише можливість
визнання акту недійсним у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, а отже суд вважає, що в даній
частині позов має бути залишено без
задоволення.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що Генічеською
міською радою Херсонської області, як
суб'єктом владних повноважень, не
спростовано доводи позивача та не
доведено правомірність своїх дій у
спірних правовідносинах, а, отже,
позовні вимоги суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8-11, 70, 71, 159, 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення сесії Генічеської міської ради
Херсонської області від 05.11.2003 року №190
«Про розгляд пропозиції виконкому
Генічеської міської ради з земельних
питань» в частині передання безоплатно
у приватну власність земельної ділянки
площею 0.095599 га, по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд з видачею
державного акту на право приватної
власності на землю /п.1.1 при розгляді
рішення №354 від 21.10.2003 року, п. 4 додатку
до рішення Генічеського міськради від
05.11.2003 року №190/.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Генічеської міської ради від
03.12.2004 року №508 «Про внесення змін до
рішень попередніх сесій» в частині
зміни рішення №190 від 05.11.2003 року п.1.1,
щодо надання дозволу ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1)
на розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання державного
акту на право власності на земельну
ділянку, площею 955 кв.м. розташованому
по АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку,господарських
будівель та споруд.(п.8)

Визнати протравним та скасувати
рішення Генічеської міської ради від
27.12.2007 року №478 «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
зазначену земельну ділянку в частині
затвердження ОСОБА_2 технічної
документації із землеустрою, щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку,
площею 0.095 га за адресою АДРЕСА_1 для
будівництва, обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та
споруд із земель громадської та
житлової забудови та передання
безоплатно вказаної земельної ділянки
у власність ОСОБА_2 з видачею
державного акта на право власності на
земельну ділянку/п.10 додатку до
рішення.

В задоволенні іншої частини позову
ОСОБА_1 Відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Генічеський районний суд в 10денний
строк з моменту її проголошення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г.
Хоменко