Справа № 813/7623/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.

Справа № 12559/13/876 Львівський
апеляційний адміністративний суд в
складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
судді Сихівського районного суду
м.Львова Чорної Софії Зіновіївни про
визнання дій незаконними та
відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В
И В :

10.10.2013 ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до судді Сихівського районного
суду м.Львова Чорної Софії Зіновіївни,
у якому просив визнати дії відповідача
при розгляді справ №464/1113/13-ц і
№464/3238/13-а як порушення присяги та
зловживання службовим положенням;
відшкодувати заподіяну такими діями
матеріальну та моральну шкоду.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року відмовлено у відкритті
провадження в справі №813/7623/13-а.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, її оскаржив ОСОБА_1, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить визнати неправомірною та
скасувати ухвалу суду першої
інстанції; направити справу для
відкриття провадження; визнати дії
судді першої інстанції як неналежне
виконання своїх обов'язків, порушення
неупередженості, порушення присяги та
Кодексу суддівської етики; при
виявленні інших порушень при розгляді
справи виконати вимоги ст.166 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції виходив із
того, відповідач не є суб'єктом владних
повноважень, а тому справа не підлягає
розгляду у порядку адміністративного
судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем фактично оскаржується дії
судді Сихівського районного суду
м.Львова, які пов'язані із здійсненням
правосуддя.

Відповідно до ст.ст.126, 129 Конституції
України судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону, вплив на суддів у будь-який
спосіб забороняється.

Із наданих Конституційним Судом
України у своєму рішенні від 23 травня
2001 року №6-рп/2001 роз'яснень, вбачається,
що порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по
них судових рішень належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.
Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення
правосуддя, неможливий.

Крім того, враховуючи наведене вище та
положення ст.55 Конституції України,
оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається.

Тому, перевірка процесуальної
діяльності судді в іншій спосіб, ніж
шляхом оскарження судових рішень в
інстанційному порядку, є неприпустимою
та такою, що порушує встановлені в
державі принципи правосуддя.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», втручання
у здійснення правосуддя, вплив на суд
або суддів у будь-який спосіб, неповага
до суду чи суддів, збирання, зберігання,
використання і поширення інформації
усно, письмо або в інший спосіб з метою
завдання шкоди авторитету суддів чи
впливу на безсторонність суду
забороняється і тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Скарги на дії чи бездіяльність суддів
при розгляді ними судових справ у
порядку передбачених законом випадках
розглядаються також органами і
посадовими особами, які мають право
ініціювати питання про дисциплінарну
відповідальність суддів.

Слід також погодитись із висновками
суду першої інстанції, що виходячи із
системного аналізу положень ч.1 ст.2,
п.п.1, 7 і 9 ст.3, ст.17, ч.3 ст.50 КАС України
суди та судді при розгляді ними,
зокрема адміністративних справ дійсно
не є суб'єктами владних повноважень,
які здійснюють владні управлінські
функції, і не можуть бути відповідачами
у справах про оскарження їх рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ.

З урахуванням вищенаведеного,
апеляційний суд погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що предмет позову, заявлений у цій
справі, не містить вимог щодо вирішення
публічно-правового спору, стосується
дій судді, які не відносяться до
управлінських та врегульовані нормами
процесуального законодавства при
здійсненні правосуддя, внаслідок чого
розгляд і вирішення таких вимог не
належить до компетенції
адміністративного суду.

Щодо позовних вимог про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, суд
апеляційної інстанції зазначає, що
оскільки такі вимоги заявлені
позивачем в одному провадженні без
вимоги вирішити публічно-правовий
спір, згідно висновків наведених вище,
то такі не підлягають розгляду в
порядку адміністративного судочинства
в силу вимог ч.2 ст.21 КАС України.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
А.Р. Курилець

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 12 лютого 2014
року.