Справа № 722/1165/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 722/1165/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Унгурян С. В.
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Гонтарука В. М. Полотнянка Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 03 грудня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Сокирянської
міської ради, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_4, про скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

в травні 2013 року позивачі звернулися до
Сокирянського районного суду
Чернівецької області з
адміністративним позовом до
Сокирянської міської ради про визнання
нечинним рішення 32 сесії 6 скликання
Сокирянської міської ради № 482/32-13 від
16.05.2013 року про відмову позивачу у
наданні дозволу на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у спільну часткову власність
із земель державної або комунальної
власності для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;
зобов'язання відповідача надати дозвіл
ОСОБА_2 на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у спільну часткову власність
із земель державної або комунальної
власності для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Сокирянський районний суд
Чернівецької області постановою від 13
грудня 2013 року у задоволенні позовних
вимог відмовив повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивачі подали апеляційну скаргу, в
якій просять скасувати постанову
Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 13 грудня 2013
року та прийняти нову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Згідно зі ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Так, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, позивачі є
співвласниками трикімнатної квартири
№ 1 двоквартирного житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташовані в м. Сокиряни по вул.
Суворова, 6 Чернівецької області, яка
належить їм на праві спільної сумісної
власності відповідно до свідоцтва про
право власності від 23.08.1995 року.
Власником квартири НОМЕР_1 цього ж
будинку є ОСОБА_4 Зазначений житловий
будинок знаходиться на присадибній
земельній ділянці, загальною площею 1153
кв.м., яка призначена для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд, та
яка перебуває у спільному користуванні
позивачів та ОСОБА_4

З метою реалізації права на
приватизацію земельної ділянки ОСОБА_2
18.02.2013 року звернувся до Сокирянської
міської ради із заявою про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для передачі її у спільну
часткову власність. 16 травня 2013 року
відповідач прийняв рішення № 482/32-13 про
відмову у наданні такого дозволу, де
зазначив, що право спільної часткової
власності виникає у випадках,
передбачених ст. 87 Земельного кодексу
України, а тому міська рада не наділена
повноваженнями надавати ділянки у
спільну часткову власність. Зазначене
рішення було оскаржене до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до норм чинного
законодавства України позивачі та
третя особа як співвласники житлового
будинку мають право набути земельну
ділянку, на якій він розташований, у
спільну сумісну власність (без
визначення часток кожного з них) і лише
після цього вправі ініціювати питання
про її поділ або виділення з неї
окремої частки, тобто набувати
земельну ділянку у спільну часткову
власність.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив по
суті заявлених позовних вимог. Разом з
тим, при вирішенні даного спору, на
думку судової колегії, слід
враховувати наступне.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Згідно зі ст. 116 цього Кодексу громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб належить до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних відноси
на території сіл, селищ, міст
відповідно до ст. 12 ЗК України.

Частина 3 статті 116 ЗК України вказує, що
безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян.

Разом з тим, у порядку відведення
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності відбувається
формування земельних ділянок.

В силу ст. 79-1 ЗК України формування
земельної ділянки полягає у визначенні
земельної ділянки як об'єкта цивільних
прав. Формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ст. 118 ЗК України
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Так, як видно із вищезазначеної норми,
підстави для відмови у наданні дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки є
вичерпними, однак, із заявою про
надання такого дозволу може звертатися
лише громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні.

Як видно із матеріалів справи, позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуються
земельною ділянкою разом із ОСОБА_4, а
тому дозвіл на розроблення проекту
землеустрою стосовно земельної
ділянки, яка перебуває у їхньому
спільному користуванні, може
надаватися лише на підставі їх
спільної з ОСОБА_4 заяви.

У своєму адміністративному позові
позивач ОСОБА_2 вказує, що звернувся до
відповідача із заявою про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення усієї
земельної ділянки, на якій
розташований двоквартирний будинок,
для її передачі у спільну часткову
власність позивачам та ОСОБА_4
Натомість, як вбачається із матеріалів
справи, зокрема, з оскаржуваного
рішення, сама ОСОБА_4 з такою заявою до
відповідача не зверталася та подану
позивачем заяву не підписувала.

Таким чином, судова колегія вважає, що
відповідач правомірно та обґрунтовано
прийняв оскаржуване рішення. Дозвіл на
розроблення проекту землеустрою
стосовно усієї земельної ділянки може
надаватися лише за заявою позивачів та
ОСОБА_4, оскільки надання такого
дозволу щодо земельної ділянки, на якій
знаходиться і частина будинку ОСОБА_4,
без її волевиявлення суперечить
вимогам чинного законодавства України

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що задоволення
позовних вимог позивачів може завдати
шкоди правам та інтересам третьої
особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 03 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Гонтарук В. М.

Полотнянко Ю.П.