Справа № 2а-3264/12,63/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Справа №
9104/182169/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Шинкар Т.І., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судових засідань
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу відділу державної виконавчої
служби Яворівського районного
управління юстиції Львівської області
на постанову Яворівського районного
суду від 17 вересня 2012 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої
служби Яворівського районного
управління юстиції про визнання
протиправною постанови про закінчення
виконавчого провадження та її
скасування, -

В С Т А Н О В И В :

5 липня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом про визнання незаконною
постанови головного державного
виконавця ВДВС Яворівського РУЮ
Львівської області від 21 червня 2012 року
серії ВП № 31122863 про закінчення
виконавчого провадження та
зобов'язання головного державного
виконавця виконати виконавчі дії для
виконання постанови Яворівського
районного суду від 23.10.2009 року № 2а-809,
покликаючись на те, що фактично судове
рішення не виконано.

Постановою Яворівського районного
суду Львівської області від 17 вересня
2012 року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково, визнано
незаконною постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 31122863 щодо
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Яворівському районі
Львівської області провести ОСОБА_2
нарахування та виплату підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком від 21.06.2012 року та скасовано її,
у задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З таким судовим рішенням не погодився
відділ державної виконавчої служби
Яворівського районного управління
юстиції, подавши на постанову суду
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та постановити нове рішення
про відмову в задоволенні позову в
повному обсязі. Мотивуючи свою незгоду
з постановою, апелянт зазначив, що суд
першої інстанції дійшов до
неправильного висновку про
незаконність постанови про закінчення
виконавчого провадження, оскільки така
прийнята у відповідності до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

ОСОБА_2 подав до суду заперечення на
апеляційну скаргу, в якому зазначив, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та вірно
застосував чинне законодавство при
вирішенні спору. Тому підстав для
скасування оскаржуваного судового
рішення немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників, розглянувши матеріали
справи та апеляційної скарги, в межах
викладених в ній доводів, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що постановою
Яворівського районного суду
Львівської області від 23 жовтня 2009 року
№ 2а-809 адміністративний позов ОСОБА_2
до УПФ України у Яворівському районі
Львівської області про стягнення
недоплаченої надбавки до пенсії як
дитині війни задоволено частково та
зобов'язано УПФ України у Яворівському
районі Львівської області нарахувати
ОСОБА_2 як дитині війни надбавку до
пенсії за період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2008 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
виплатити дану надбавку до пенсії з
врахуванням проведених виплат.

18 січня 2012 року Яворівським районним
судом Львівської області видано
виконавчий лист по справі та головним
державним виконавцем ВДВС
Яворівського РУЮ Львівської області
відкрито виконавче провадження.

21 червня 2012 року головним державним
виконавцем ВДВС Яворівського РУЮ
Львівської області винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження, мотивовану тим, що у
відповідь на постанову державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження УПФУ у Яворівському районі
повідомило, що було здійснено
перерахунок пенсії ОСОБА_2 та скеровано
перерахунок до Головного управління
Пенсійного фонду україни у Львівській
області. Однак з незалежних від
боржника причин кошти для виплати
стягувачу не надійшли.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції про протиправність такої
постанови державного виконавця з
наступних причин.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюється Законом України від 21
квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження».

Згідно статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до статті 2 та статті 4
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Інші органи, установи,
організації і посадові особи
здійснюють виконавчі дії у випадках,
передбачених законом на вимогу чи за
дорученням державного виконавця.

Статтею 11 вище вказаного Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вжити заходів примусового
виконання рішень, встановлених цим
Законом неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії, які спрямовані
на завершення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про виконавче провадження» вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Державному виконавцю повинні бути
безоплатно надані у встановлений ним
строк інформація, документи або їх
копії, необхідні для здійснення його
повноважень. Невиконання законних
вимог державного виконавця тягне за
собою відповідальність згідно із
законом.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати в своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян та
юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 89
вказаного Закону у разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає на нього штраф
у подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Згідно статті 90 Закону України «Про
виконавче провадження» за порушення
вимог цього Закону, невиконання
законних вимог державного виконавця
фізичними, юридичними чи посадовими
особами, несвоєчасне подання або
неподання звітів про відрахування із
заробітної плати та інших доходів
боржника, неподання або подання
неправдивих відомостей про доходи і
майновий стан боржника, а також
неповідомлення боржником про зміну
місця проживання чи місцезнаходження
або місця роботи (отримання доходів), а
також за неявку без поважних причин за
викликом державного виконавця винні
особи несуть відповідальність у
встановленому законом порядку.

За наявності ознак злочину в діях
особи, яка умисно перешкоджає
виконанню рішення чи іншим чином
порушує вимоги закону про виконавче
провадження, державний виконавець
складає акт про порушення і
звертається до правоохоронних органів
з поданням (повідомленням) про
притягнення особи до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідач не
вчинив всіх передбачених Законом
України «Про виконавче провадження»
дій, для належного виконання рішення
суду, а виніс постанову про закриття
виконавчого провадження посилаючись
на пункт 11 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме, виконавче провадження підлягає
закінченню у випадку повернення
виконавчого документу до суду чи
іншого органу (посадової особи), які
видали виконавчий документ, у випадку
передбаченому частиною 3 статті 75 цього
Закону.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
дана обставина не є підставою для
закінчення виконавчого провадження,
оскільки відповідач по справі є
державним органом, який не
ліквідовується, і якщо рішення
неможливо виконати на даний момент, то
це не виключає можливість його
виконання взагалі.

Таким чином, рішення суду, яке набрало
законної сили повинно бути виконане, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права,
судами також правомірно не прийнято до
уваги відсутність фінансування
вказаного органу.

Повно та всебічно дослідивши всі
обставини справи та давши належну
правову оцінку доказам, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при винесенні постанови
державним виконавцем не було дотримано
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження», а тому вона є незаконною
та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 статті 195 КАС України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, постанову суду слід
залишити без змін.

Керуючись ч. 3. ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Яворівського
районного управління юстиції залишити
без задоволення, а постанову
Яворівського районного суду
Львівської області від 17 вересня 2012
року в адміністративній справі №
1329/3264/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Касаційна скарга на
судове рішення подається відповідно до
статті 212 КАС України протягом двадцяти
днів з дня виготовлення повного тексту
судового рішення безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
Т.І. Шинкар

В.Я. Макарик

Повний текст ухвали виготовлено 11
лютого 2014 року.