Справа № 495/6464/13-а
Суддя: Мишко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/6464/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Островерх В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідачів:

- від Випасненської СР - не з'явився

- від ВК Випасненської СР - не з'явився;

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
495/6464/13-а

за позовом ОСОБА_1

до

- Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області

- Виконавчого комітету Випасненської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області;

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2

про визнання недійсним та скасування
рішень суб'єкта владних повноважень

В С Т А Н О В И В :

15.08.2013 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
адміністративним позовом до
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області (далі по тексту -
відповідач-1) та Виконавчого комітету
Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області (далі по тексту -
відповідач-2) за участю третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа) про
визнання недійсним та скасування
рішень суб'єкта владних повноважень.

Так, ОСОБА_1, згідно її позовної заяви та
поданого клопотання, просить суд:

- поновити їй пропущений строк на
звернення до суду з позовними вимогами;

- визнати незаконним та скасувати
рішення Випасненської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області від 27.04.2007 року № 125-V;

- визнати незаконним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Випасненської сільської ради від 21.10.2010
року № 214.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
будучи спадкоємицею першої черги,
почала збирати документи для
оформлення спадщини 0,15 га в селі
Сухолужжя по вулиці Заливній
Білгород-Дністровського району
Одеської області на підставі рішення
Випасненської сільської ради № 177- V від
29.11.2007 року, в результаті чого
виявилось, до дана земельна ділянка
зайнята іншою особою - ОСОБА_2, на
підставі рішення виконавчого комітету
Випасненської сільської ради № 125- V від
27.04.2007 року. Про оскаржуване рішення
ОСОБА_1 дізналася лише 08.05.2013 року після
отримання відповіді Випасненської
сільської ради щодо отримання на руки
спірних рішень суб'єкта владних
повноважень, у зв'язку з чим строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом пропущений з поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
28.01.2014 року не з'явилася, але подала до
суду заяву, згідно якої заявлений
адміністративний позов підтримує в
повному обсязі, просить його
задовольнити та розглянути справу за
її відсутністю.

Представники відповідача-1 та
відповідача-2 - в судове засідання 28.01.2014
року не з'явилися, але представником
Випасненської СР подано до суду заяву,
згідно якої відповідачі заявлений
адміністративний позов ОСОБА_1
підтримують в повному обсязі, просять
його задовольнити та розглянути справу
за їх відсутністю.

Третя особа - ОСОБА_2, відзив або
заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не
надала та в судові засідання 08.10.2013
року, 27.11.2013 року, 13.01.2014 року та 28.01.2014
року не з'явилася, хоча була належним
чином повідомлена про час та місце
судових засідань.

Так, ухвала суду та повістки про
призначення слухання справи на 08.10.2013
року, 27.11.2013 року, 13.01.2014 року та 28.01.2014
року, а також копія позовної заяви
ОСОБА_1 з додатками до неї були
надіслані на адресу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1),
які наявні в матеріалах справи. Між тим,
усі документи з зазначеної адреси були
повернуті до суду у зв'язку із тим, що
«за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові виклики і повідомлення
здійснюються повістками про виклик і
повістками-повідомленнями. Судовий
виклик або судове повідомлення осіб,
які беруть участь у справі, свідків,
експертів, спеціалістів, перекладачів
здійснюється рекомендованою
кореспонденцією (листом, телеграмою),
кур'єром із зворотною розпискою за
адресами, вказаними цими особами, або
шляхом надсилання тексту повістки,
складеного відповідно до статті 34
цього Кодексу факсимільним
повідомленням (факсом, телефаксом),
електронною поштою, телефонограмою,
опублікування у друкованому засобі
масової інформації. У разі ненадання
особами, які беруть участь у справі,
інформації щодо їх поштової адреси
судовий виклик або судове повідомлення
надсилаються: фізичним особам, які не
мають статусу підприємців, - за адресою
їх місця проживання чи місця
перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою вважається, що
судовий виклик або судове повідомлення
вручене їм належним чином.

Згідно із статтею 39 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо зареєстроване у
встановленому законом порядку місце
проживання (перебування) відповідача,
третіх осіб, свідків невідоме, суд може
здійснити їх виклик через засоби
масової інформації за останнім відомим
місцем їхнього проживання
(перебування) на території України.
Виклик публікується в друкованому
засобі масової інформації не пізніше
ніж за сім днів до дати призначеного
судового розгляду справи. Друкований
засіб масової інформації, у якому
розміщуються оголошення про виклик
протягом наступного року, визначається
не пізніше 1 грудня поточного року в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України затвердив
перелік друкованих засобів масової
інформації місцевої сфери
розповсюдження, у яких у 2014 році
розміщуватимуться оголошення про
виклик до суду відповідача, третіх осіб
і свідків, місце фактичного проживання
(перебування) яких невідоме. Так, для
розміщення оголошення про виклик до
суду відповідача, третіх осіб і
свідків, місце фактичного проживання
(перебування) яких невідоме, на 2014 рік
визначено для Одеської області
друковане ЗМІ, яким є «Одеські вісті».

На виконання зазначених вище обставин
та норм чинного законодавства, у газеті
Одеської обласної ради «Одеські вісті»
за № 4 (4569) від 18.01.2014 року на аркуші 13
надруковано повідомлення, згідно
якого: «Білгород-Дністровський
міськрайонний суд Одеської області
викликає в якості третьої особи ОСОБА_2
у судове засідання, яке відбудеться
28.01.2014 року о 12:15 у приміщенні
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
за адресою: Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вул. Енгельса,27
(зала судових засідань №23), по
адміністративній справі № 495/6464/13-а за
позовом ОСОБА_1, до Випасненської СР та
ВК Випасненської СР за участю третьої
особи ОСОБА_2 про визнання недійсним та
скасування рішень суб'єкта владних
повноважень. У разі Вашої неявки у
судове засідання справа може бути
розглянута за Вашої відсутності».

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративна справа має
бути розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами (ч.4 ст.122 КАС
України).

Згідно із ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи викладені обставини, норми
чинного законодавства та ті факти, що
позивач - ОСОБА_1, в судове засідання
28.01.2014 року не з'явилася, але просила
розглянути справу без її участі,
відповідачі - Випасненська СР та ВК
Випасненської СР, у судове засідання
28.01.2014 року не з'явилися, але просили
розглянути справу без їх участі, третя
особа - ОСОБА_2 в судові засідання 08.10.2013
року, 27.11.2013 року, 13.01.2014 року та 28.01.2014
року не з'явилась, хоча була належним
чином повідомлена про час та місце
проведення судових засідань, строк
розгляду справи, відповідно до ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України, закінчився і ніхто із сторін
не заявив клопотання про його
продовження, суд вважає за можливе і
необхідне, розглянути справу у
письмовому провадженні за відсутності
учасників судового процесу, на
підставі наявних та достатніх для
розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до наступників
висновків.

Згідно із п.1 ч.1 ст.18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
із сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушено або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
обмеження прав чи свобод.

Положеннями частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позиції Конституційного Суду
України, викладеної у рішеннях № 6-рп/1997
від 25.11.1997 року, № 9-рп/1997 від 25.12.1997 року
щодо офіційного тлумачення частини 2
статті 55, статей 64, 124 Конституції
України, статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України,
встановлено, що кожен має право
звернутись до суду, якщо його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

При цьому, на думку суду, право на
звернення до адміністративного суду з
позовом не завжди співпадає з правом на
судовий захист, яке закріплено у статті
6 Кодексу адміністративного
судочинства України. Саме по собі
звернення до адміністративного позову
ще не означає, що суд зобов'язаний
надати такий захист. Адже для того, щоб
був наданий судовий захист, слід
встановити, що особа, яка звернулась з
позовом, дійсно має право, свободу чи
інтерес, про захист яких вона просить, і
це право, свобода чи інтерес порушені
відповідачем саме у публічно-правових
відносинах.

З наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушено його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність мають бути такими, що
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки саме у сфері
публічно-правових відносин.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду із
позовом до Випасненської СР, ВК
Випасненської СР про скасування
рішення від 27.04.2007 року № 125-V «Про
надання згоди на попередній вибір
земельних ділянок в селі Сухолужжя по
вулиці Заливній для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських споруд з земель запасу
Випасненської сільської ради» та
рішення від 21.10.2010 року № 214 «Про
присвоєння номеру земельній ділянці,
яка надається гр. ОСОБА_2 для
будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами в
селі Сухолужжя по вулиці Заливній».

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
27.04.2007 року Випасненською СР було
прийнято рішення № 125-V «Про надання
згоди на попередній вибір земельних
ділянок в селі Сухолужжя по вулиці
Заливній для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських споруд з земель запасу
Випасненської сільської ради».

21.10.2010 року ВК Випасненської СР було
прийнято рішення № 214 «Про присвоєння
номеру земельній ділянці, яка
надається гр. ОСОБА_2 для будівництва
житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами в селі Сухолужжя
по вулиці Заливній».

В свою чергу, після смерті чоловіка
ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис № 429,
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки 0,15 га в селі
Сухолужжя по вулиці Заливній, яка була
надана померлому ОСОБА_3 на підставі
рішення Випасненської сільської ради
№ 177-V від 29.11.2007 року.

Так, 29.11.2007 року на пленарному засіданні
Випасненської сільської ради п'ятого
скликання було прийнято рішення № 177-V
«Про надання згоди на попередній вибір
земельних ділянок в селі Сухолужжя про
вулиці Заливній для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських споруд з земель запасу
Випасненської сільської ради», в
першому пункті резолютивної частини
якого зазначено: «Дати згоду ОСОБА_3 на
попередній вибір земельної ділянки 0,15
га в селі Сухолужжя по вулиці Заливній
для будівництва і обслуговування
житлових будинків та господарських
споруд з земель запасу Випасненської
сільської ради».

На підставі рішення Випасненської
сільської ради № 177-V від 29.11.2007 року
ОСОБА_3 разом із сусіднім
землекористувачем ОСОБА_4 звернувся до
КП «Одесоблпроект» та отримав
містобудівне обґрунтування виділення
земельної ділянки для будівництва
житлових будинків та господарських
будівель.

Також, ОСОБА_3 звертався до ТОВ
«Граунд-М», в результаті чого було
отримано схему фактичного обміру
земельної ділянки, схему фактичного
розташування земельної ділянки із
встановленням координат зовнішніх меж
земельної ділянки, вказаної у рішенні
сесії Випасненської сільської ради №
177-V від 29.11.2007 року.

Після смерті чоловіка - ОСОБА_3, ОСОБА_1
почала збирати документи для
оформлення спадщини, в процесі чого
було виявлено, що дана земельна ділянка
зайнята іншою особою - ОСОБА_2.

Після звернення позивача до
Випасненської сільської ради, ОСОБА_1
було отримано рішення № 125-V «Про
надання згоди на попередній вибір
земельних ділянок в селі Сухолужжя по
вулиці Заливній для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських споруд з земель запасу
Випасненської сільської ради» та
рішення № 214 «Про присвоєння номеру
земельній ділянці, яка надається гр.
ОСОБА_2 для будівництва житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами в селі Сухолужжя по вулиці
Заливній», яким вирішено: «Дати згоду
ОСОБА_2 на попередній вибір земельної
ділянки 0,06 га в селі Сухолужжя по
вулиці Заливній для будівництва та
обслуговування житлових будинків та
господарських споруд з земель запасу
Випасненської сільської ради».

З даного рішення вбачається, що
приблизно за півроку до надання
дозволу на попередній вибір земельної
ділянки ОСОБА_3, дозвіл на попередній
вибір земельної ділянки 0,06 га в селі
Сухолужжя по вулиці Заливній для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
споруд був отриманий ОСОБА_2 невідомо
на якій підставі та з якого приводу.

Як вбачається із фактичного місця
розташування будівлі, яку самочинно
побудувала ОСОБА_2, вона знаходиться на
ділянці, яка відповідно до рішенні
сесії Випасненської сільської ради №
177-V від 29.11.2007 року була надана ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та яка є
предметом містобудівного
обґрунтування.

Згідно рішення Випасненської СР № 125-V
від 27.04.2007 року, ОСОБА_2 надається право
вибору земельної ділянки 0,06 га, а вона
зайняла всупереч проведення
землевпорядних схем, земельну ділянку
площею 0,15 га.

Між тим, 21.10.2010 року ВК Випасненської СР
було прийнято рішення №214 «Про
присвоєння номеру земельній ділянці,
яка надається гр. ОСОБА_2 для
будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами в
селі Сухолужжя по вулиці Заливній»
відповідно до якого вказаній земельній
ділянці присвоєно номер 55.

Позивач вважає, що у суб'єкта владних
повноважень не було підстав видавати
обидва рішення по однієї й тієї ж
земельній ділянці, із розбіжністю у
зазначених рішеннях площ та надання
дозволу на них різним громадянам. Окрім
того, після підготування містобудівної
документації на вказану ділянку,
Випасненська СР не мала права
присвоювати адресу цій ділянці, як
«земельній ділянці, яка надається гр.
ОСОБА_2О.»

Як вбачається з отриманої відповіді
Випасненської СР №150/зем від 08.05.2013
року, розгляд питання про незаконне
використання земельної ділянки,
наданої ОСОБА_3, іншою особою не
належить до повноважень сільської ради
та посилаючись на п.2 чт.158 Земельного
кодексу України було запропоновано
звернутись до суду, одночасно
повідомляючи, що стосовно самочинного
будівництва ОСОБА_2 по вулиці Заливній
в селі Сухолужжя буде направлено
відповідне повідомлення до
уповноважених державних установ.

Частиною 10 ст.59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу
України, суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує
нормативно-правовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Згідно із ст.393 Цивільного кодексу
України, правовий акт органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.
Власник майна, права якого порушені
внаслідок видання правового акта
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, має право
вимагати відновлення того становища,
яке існувало до видання цього акта. У
разі неможливості відновлення
попереднього становища власник має
право на відшкодування майнової та
моральної шкоди.

Відповідно до статей 1216, 1261 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших .осіб
(спадкоємців). До першої черги
спадкоємців за законом належать діти
спадкодавця, у тому числі народжені
після його смерті, другий з подружжя,
який пережив спадкодавця, а також
батьки спадкодавця.

Відповідно до статті 1218
Цивільного кодексу України в спадок
включаються всі права і обов'язки, які
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не закінчилися
внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 373 Цивільного
кодексу України, право власності на
землю (земельну ділянку) набувається і
реалізується відповідно до Закону.
Таким Законом в даному випадку є Закон
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень». Відповідно до статті 2 цього
Закону, державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень
(державна реєстрація прав) - це офіційне
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових; прав на нерухоме майно, із
внесенням даних до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень.

Також, на підставі статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», реєстрація прав на нерухоме
майно проводиться на підставі заяви
правовласника (правопридбавача),
сторін (сторони) договору, щодо якого
виникло речове право, або
уповноважених ними (нею) осіб.

Виходячи з цих положень, можна
стверджувати, що право на земельну
ділянку у спадкодавця не виникає з
моменту державної реєстрації, а з
моменту прийняття рішення радою про
виділення земельної ділянки. Момент
виникнення права підтверджується тим,
що у зазначеній статті 2 Закону йдеться
про офіційне підтвердження державою
вже виник речового права, а у статті 18 -
не просто про громадянина або
фізичному/юридичну особу, а про
правовласника, тобто про особу, яка вже
має відповідне право. Більш того, в
зазначеній ситуації є волевиявлення
обох сторін, яке виражається з боку
спадкодавця - в подачі заяви, а з боку
місцевої ради - у прийнятті
відповідного позитивного рішення

Це цілком відповідає положенням статті
1218 Цивільного кодексу України, що дає
можливість включити в спадщину
земельну ділянку вже на підставі
рішення місцевої ради. Але включити в
спадок ще не означає придбати право на
цю земельну ділянку. Адже, відповідно
до статті 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником документа, що посвідчує
право власності та його державну
реєстрацію.

Набуття права власності на земельну
ділянку із запасу сільської ради
регламентується нормами Земельного
кодексу України та Закону України «Про
місцеве, самоврядуванні в Україні».

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г"
статті 12 Земельного кодексу України, до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної та комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено, що питання надання
земельної ділянки відноситься до
виключної компетенції сільських,
селищних та міських рад.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, згідно з
частиною шостою статті 118 Земельного
кодексу України, подають заяву про
вибір місця розташування земельної
ділянки до відповідної районної
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до частини 5 ст.158 Земельного
кодексу України випливає, що в разі не
згоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органу
місцевого самоврядування або органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, спір вирішується судом.

Згідно частиною 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому Цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. '

Пунктом першим ч.1 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних: повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) дій чи
бездіяльності.

Таким чином, рішення від 27.04.2007 року №
125-V «Про надання згоди на попередній
вибір земельних ділянок в селі
Сухолужжя по вулиці Заливній для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
споруд з земель запасу Випасненської
сільської ради» та рішення від 21.10.2010
року № 214 «Про присвоєння номеру
земельній ділянці, яка надається гр.
ОСОБА_2 для будівництва житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами в селі Сухолужжя по вулиці
Заливній» підлягають скасуванню.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, про існування рішення
Випасненської СР від 27.04.2007 року №125- V
та рішення ВК Випасненської СР від
21.10.2010 року №214, ОСОБА_1 стало відомо
лише у травні 2013 року після звернення
до Випасненської СР, у зв'язку з чим
ОСОБА_1 просить поновити їй строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом пропущений з поважних причин.

Відповідно до частин 1, 2 ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (ч.1 ст.100 КАС України).

Оскільки про існування рішення
Випасненської СР від 27.04.2007 року №125- V
та рішення ВК Випасненської СР від
21.10.2010 року № 214 ОСОБА_1 стало відомо
лише у травні 2013 року, що документально
підтверджується, суд вважає за можливе
поновити їй строк для звернення до суду
з адміністративним позовом пропущений
з поважних причин.

Згідно із ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень суб'єкта
владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів (ч.6 ст.71 КАС України).

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про законність,
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог ОСОБА_1 до Випасненської
селищної ради Білгород-Дністровського
району Одеської області, виконавчого
комітету Випасненської селищної ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, за участю третьої
особи - ОСОБА_2 про визнання недійсним
та скасування рішень суб'єкта владних
повноважень, у зв'язку з чим такий
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 26, 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 21, 373, 393, 1216, 1218, 1261, 1281
Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 116,
158 Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 2,
6, 9-11, 18, 41, 69-72, 99-100, 122, 128, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до
суду з адміністративним позовом до
Випасненської селищної ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, виконавчого комітету
Випасненської селищної ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області за участю третьої
особи - ОСОБА_2 про визнання недійсним
та скасування рішень суб'єкта владних
повноважень.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Випасненської селищної ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області, виконавчого комітету
Випасненської селищної ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області за участю третьої
особи - ОСОБА_2 про визнання недійсним
та скасування рішень суб'єкта владних
повноважень - задовольнити.

Рішення Випасненської селищної ради
від 27.04.2007 року № 125-V «Про надання згоди
на попередній вибір земельних ділянок
в селі Сухолужжя по вулиці Заливній для
будівництва та обслуговування
житлових будинків та господарських
споруд з земель запасу Випасненської
сільської ради» - визнати незаконним та
скасувати.

Рішення Виконавчого комітету
Випасненської селищної ради від 21.10.2010
року № 125-V № 214 «Про присвоєння номеру
земельній ділянці, яка надається гр.
ОСОБА_2 для будівництва житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами в селі Сухолужжя по вулиці
Заливній» - визнати незаконним та
скасувати.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо апеляційна
скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В. Мишко