Справа № 805/1645/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 р.
Справа №805/1645/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Скріпніка А.І.,

при секретарі судового засідання:
Гусєвій Л.С.,

за участю:

представника позивача - Гавриленкова
Д.Ю. - згідно довіреності;

відповідача - ОСОБА_2 - особисто;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Маріупольського міського
центру зайнятості до ОСОБА_2 про
стягнення суми грошового забезпечення
по безробіттю у розмірі 10039,61 грн.,

В С Т А Н О В
И В:

05 лютого 2014 року Маріупольський
міський центр зайнятості звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення
суми грошового забезпечення по
безробіттю у розмірі 10039,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що відповідачеві на підставі
його заяви призначено допомогу по
безробіттю з 21.05.2013 року. За
результатами розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним Маріупольським міським
центром зайнятості встановлено, що
ОСОБА_2 знаходився у трудових
відношеннях з ПАТ «ММК ім. Ілліча», у
зв'язку з чим, на підставі частини 3
статті 36 Закону України від 2 березня 2000
року N 1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», позивач просив
суд стягнути з відповідача незаконно
отриману допомогу по безробіттю.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог в повному обсязі, проти
чого заперечував відповідач.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2013 року
ОСОБА_2 звернувся до Маріупольського
міського центру зайнятості із заявою
про вирішення питання про
працевлаштування та надання статусу
безробітної з виплатою допомоги по
безробіттю (а.с. 7).

За результатами проведення
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення безробітному, було
встановлено, що ОСОБА_2 працював у ПАТ
«ММК ім. Ілліча», тобто був
працевлаштований та належав до
зайнятого населення, що
підтверджується, зокрема,
цивільно-правовим договором № 1287 від
12.07.2013 року, реєстрами перерахування
коштів та актами виконаних робіт (а.с.
16-20).

Згідно ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

У судовому засіданні відповідач
не заперечував факту трудових відносин
із ПАТ «ММК ім. Ілліча».

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС
України, обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доказуватися
перед судом, якщо проти цього не
заперечують сторони і в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Також суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 18 Закону України від 1
березня 1991 року N 803-XII «Про зайнятість
населення» встановлено, що для
реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

У статті 19 цього Закону визначено
обов'язки та права державної служби
зайнятості, до яких, зокрема
відносяться: розпоряджатися в
установленому законодавством порядку
коштами Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття; в
установленому законодавством порядку
подавати громадянам допомогу по
безробіттю та матеріальну допомогу по
безробіттю, припиняти і відкладати їх
виплати.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення» від 1
березня 1991 року №803-XII (далі - Закон)
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Частина 2 статті 36 даного Закону
покладає на застрахованих осіб,
зареєстрованих в установленому
порядку як безробітні, обов'язок
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Статтею 1 Закону визначено, що
зайнятість - це діяльність громадян,
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Відповідач своєчасно не подав до
центру зайнятості відомості про те, що
протягом перебування на обліку як
безробітний він був працевлаштованим
та належав до зайнятого населення.

Внаслідок цього йому зайве сплачено
допомогу по безробіттю з 12.07.2013 року по
15.12.2012 року в сумі 10039,61 грн.

Суд не приймає доводи відповідача
стосовно того, що оскільки він
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«ММК ім. Ілліча» лише з 15.07.2013 року по
15.09.2013 року, то сума зайве сплаченої
допомоги по безробіттю підлягає
частковому відшкодуванню, з огляду на
таке.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону
України від 2 березня 2000 року N 1533-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Крім того, суд зазначає, що названа
норма Закону є бланкетною та
передбачає врегулювання відповідних
правовідносин іншим
нормативно-правовим актом, до якого, в
даному випадку, слід віднести
постанову Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2006 року N 357, якою
затверджено Порядок розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», за правилами пункту 7
якого, у разі відмови особи повернути
суми незаконно виплачених коштів, а
також у разі неповернення
(невідшкодування) їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.
23), позивачем відповідачу було
направлено претензію № 01-28 від 08.01.2014
року із пропозицією сплати зайвої
сплаченої допомоги по безробіттю,
проте борг на момент подання позовної
заяви так і не був сплачений.

Статтею 39 Закону України від 2 березня
2000 року N 1533-III «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» визначено, що
спори, що виникають із правовідносин за
цим Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42,
47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Донецький окружний
адміністративний суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Позовні вимоги Маріупольського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення суми грошового
забезпечення по безробіттю у розмірі
10039,61 грн. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1) на користь
Маріупольського міського центру
зайнятості (р/р 1052, в ГУДКСУ
Донецької області, ОКПО 24815706, МФО 834016)
суму виплаченого забезпечення у
розмірі 10 039 (десять тисяч тридцять
дев'ять) грн. 61 (шістдесят одна) коп.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 17 лютого 2014 року
у присутності представників сторін.

Повний текст постанови буде
виготовлений протягом п'яти днів
згідно ч. 3 ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.