Справа № 809/3059/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Справа №
876/14708/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового
засідання: Волошин М.М.

представника позивача:
Жиляка М.Д.

представника відповідача:
Плав’юк Р.Ю.

представника відповідача:
Вітовського О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року за позовом
Комунального підприємства "Єдиний
розрахунковий центр" до Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області про
визнання протиправними дій по
складанню акту позапланової виїзної
ревізії,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2013 року Комунальне
підприємство "Єдиний розрахунковий
центр" (далі - КП "Єдиний розрахунковий
центр") звернулося в суд з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області про
визнання протиправними дій
відповідача по винесенню передчасних
та таких, що не відповідають дійсності
висновків, які містяться у пункті 2 акту
позапланової виїзної ревізії окремих
питань фінансового-господарської
діяльності підприємства за період з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним
висновок Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській
області, в частині визнання
протиправних дій відповідача по
складанню акта або по зазначенню в
ньому певної інформації.

Постановляючи рішення про задоволення
позову суд виходив з того, що при
укладенні договорів та прийманні
виконаних підрядних робіт, розмір
середньомісячної зарплати приймався у
розмірі, вищому ніж 2300 грн., що
передбачений комісією з питань
планування, фінансів, цін та бюджету
Івано-Франківською міською радою за
результатами обговорення питання
порядку денного «Про розгляд
рекомендованого рівня
середньомісячної заробітної плати в
будівельній галузі», тому на думку
контролюючого органу, позивачем було
завищено вартість виконаних робіт та
понесені зайві витрати при оплаті за їх
виконання, що відображено в
оскаржуваному акті. П.п.1, 2 Положення
про зазначену комісію визначено, що
вона являється органом ради, що
обирається з числа депутатів для
вивчення, попереднього розгляду і
підготовки питань, які належать до її
виконання, здійснення контролю за
виконанням рішень ради, її виконкому та
поданих нею рекомендацій, виходячи з її
повноважень.

Не погоджуючись з даною постановою
відповідач подав апеляційну скаргу,
яку мотивує тим, що суд вийшов за межі
позовних вимог, визнавши протиправним
висновок, в той час, коли позивач просив
визнати незаконними дії по винесенні
передбачених та таких, що не
відповідають дійсності висновків. Крім
того, акт ревізії це документ, який
фіксує факт її проведення та
результати, є носієм доказової бази, на
підставі якого приймається відповідне
рішення, а тому висновки, викладені у
ній не мають юридичного значення. Акт
ревізії не є рішенням суб'єкта владних
повноважень. Також, апелянт вказує, що
рішення та рекомендації депутатської
комісії підлягають обов'язковому
розгляд органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, яким вони
адресовані. Тому просить постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного скасувати та
прийняти нову, яким в задоволенні
позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представники
апелянта підтримали вимоги
апеляційної скарги, просили її
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
його позовних вимог.

Представник позивача просив відхилити
апеляційну скаргу, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта,
його представників, представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а постанова скасуванню з
таких підстав.

В період з 17.06.2013р. по 04.07.2013р. Державною
фінансовою інспекцією в
Івано-Франківській області проведено
позапланову виїзну ревізію з окремих
питань фінансово-господарської
діяльності КП "Єдиний розрахунковий
центр" за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. за
результатами якої складено акт № 06-21/11
від 04.07.2013р. Вимоги позивача про
визнання протиправними дій
відповідача по винесенню передчасних
та таких, що не відповідають дійсності
висновків, які містяться у пункті 2 акту
позапланової виїзної ревізії окремих
питань фінансового-господарської
діяльності підприємства судом першої
інстанції задоволено частково. Визнано
протиправним висновок Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області, викладений
в акті позапланової виїзної ревізії
від 04.07.2013 №06-21/11 з окремих питань
фінансово-господарської діяльності КП
"Єдиний розрахунковий центр" за період
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року щодо
завищення вартості виконаних робіт на
суму 348155, 27 грн. та понесення зайвих
витрат при оплаті за виконані роботи з
капітального та поточного ремонтів у
сумі 224306,71 грн.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України (чинній в
редакції на момент виникнення
правовідносин) компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

Загальне поняття акта перевірки
наведено у пункті 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
грудня 2010 року № 984 (зареєстровано у
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772), згідно з яким акт - це
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 КАС.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта
владних повноважень, які можуть бути
оскаржені до суду, є те, що вони
безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу про нікчемність окремих угод є
висновками тільки контролюючого
органу, зазначення яких в акті
перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.

Так, колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що акт
перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні статті
17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких
прав і обов'язків для осіб, робота
(діяльність) яких перевірялися, тому
його висновки не можуть бути предметом
спору. Відсутність спірних відносин, в
свою чергу, виключає можливість
звернення до суду, оскільки відсутнє
право, що підлягає судовому захисту.
Акт перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Відповідно до абз.2 п.3 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 р. №550 із
змінами та доповнення, акт ревізії -
документ, який складається особами, що
проводили ревізію, фіксує факт її
проведення та результати. Тобто, акт
ревізії як службовий документ
стверджує факт проведення невиїздної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки і є носієм
доказової бази, інформації про
встановлені факти та обставини за
результатами проведення перевірки, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу. У даних
спірних відносинах висновки державної
фінансової інспекції, викладені у акті
ревізії, мають юридичне значення для
позивача лише після того, як вони
будуть відображені у рішенні,
прийнятому уповноваженою особою цього
органу, яке в розумінні п. 7 ч.1 ст.10 та
ст.15 Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» є вимогою органу
державної фінансової інспекції щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, в тому числі і з питань
збереження і використання державної
власності, яка Державною фінансовою
інспекцією в Івано-Франківській
області у частині оспорюваних
висновків акту ревізії КП "Єдиний
розрахунковий центр" щодо завищення
вартості виконаних робіт на суму 348
155, 27 грн. та понесення зайвих витрат при
оплаті за виконані роботи з
капітального та поточного ремонтів у
сумі 224 306, 71 грн. об'єкту контролю не
надсилалась.

Отже, акт ревізії, в тому числі висновки
у ньому, не є тим рішенням суб'єкта
власних повноважень, яке само по собі
породжує для суб'єкта господарської
діяльності певні правові наслідки чи
спрямоване на реагування тих чи інших
відносин і носить обов'язків характер
для суб'єктів цих ж відносин.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм матеріального права, а
тому її належить скасувати та прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог КП "Єдиний
розрахунковий центр" відмовити
повністю.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області -
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року адміністративній
справі № 809/3059/13-а скасувати та прийняти
нову постанову, якою в задоволені
позовних вимог Комунального
підприємства "Єдиний розрахунковий
центр" відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст постанови виготовлений
18.02.2014 р.