Справа № 2а-13700/11/1370
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Справа №
122098/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В., Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Ливак М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23.05.2012р. по
справі № 2а-13700/11/1370 за позовом
Прокурора м. Стрия Львівської області в
інтересах держави в особі Державної
податкової інспекції у Стрийському
районі Львівської області Державної
податкової служби до приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий»
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О
В И В:

02 грудня 2011 року прокурор м. Стрия
Львівської області в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
у Стрийському районі Львівської
області Державної податкової служби
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр-Стрий», в якому просив
винести постанову про стягнення
заборгованості з відповідача через
активи та основні засоби відповідача в
сумі 39 487 грн. 00 коп. Накласти арешт на
рахунки, що належать відповідачу для
забезпечення позовних вимог.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.05.2012р.
позов задоволено. Стягнуто з
Приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» в дохід
Державного бюджету України 39 487
(тридцять дев'ять тисяч чотириста
вісімдесят сім), 00 гривень податкового
боргу.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач приватне
підприємство «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий»
оскаржило її в апеляційному порядку та
просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23.05.2012 року
у справі № 2а-13700/12/1370 та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог позивача за первинним позовом -
відмовити у повному обсязі. Апелянт
свої вимоги мотивує тим, що судом 1
інстанції неповно з'ясовано обставини
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, висновки суду
вважає необґрунтованими з підстав
викладених в апеляційній скарзі, та
порушено норми матеріального та
процесуального права. Зокрема апелянт
зазначає, що згідно п. 59.3., 59.4. ст. 59
Податкового кодексу України податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання. Податкова
вимога повинна містити відомості про
факт виникнення грошового зобов'язання
та права податкової застави, розмір
податкового боргу, який забезпечується
податковою заставою, обов'язок
погасити податковий борг та можливі
наслідки його непогашення в
установлений строк, попередження про
опис активів, які відповідно до
законодавства можуть бути предметом
податкової застави, а також про можливі
дату та час проведення публічних
торгів з їх продажу. Податкова вимога
надсилається також платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суми
податкових зобов'язань у встановлені
цим кодексом.

Всупереч викладеному, ДПІ у
Стрийському районі Львівської області
не представлено і в матеріалах справи
відсутні будь-які докази надіслання ПП
«СЦ-СЕРВІС-ЦЕНТР СТРИЙ» податкових
вимог на вказну суму податкового боргу.
ПП «СЦ-СЕРВІС-ЦЕНТР СТРИЙ» такої
податкової вимоги у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України, не отримувало, що, в свою чергу
свідчить про відсутність у позивача
права на стягнення коштів ПП
«СЦ-СЕРВІС-ЦЕНТР СТРИЙ» з огляду на те,
що таке право згідно позиції Вищого
адміністративного суду України
виникає на наступний день після
закінчення 60 днів з дня надіслання
платникові податків податкової вимоги.

Поряд з цим, ПП «СЦ-СЕРВІС-ЦЕНТР СТРИЙ»
здійснено сплату податкових
зобов'язань з ПДВ за квітень 2011 року у
сумі 39 487,00 грн. Зокрема, як вбачається з
долучених до даних заперечень копій
платіжних доручень ПП «СЦ-СЕРВІС-ЦЕНТР
СТРИЙ» 30.06.2011 р. було оплачено 39 000,00 грн.,
15.07.2011 р. - 19 627,00 грн., 31.08.2011 р. - 51 764,00 грн.,
23.09.2011 р.-22 250,00 грн.

На підставі вищенаведеного, а також з
урахуванням того, що відповідачем
представлено суду платіжні документи
про погашення усіх податкових
зобов'язань у повному обсязі, заявлені
ДПІ до стягнення податкові
зобов'язання є оплаченими.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що заборгованість з
податку на додану вартість у
відповідача виникла в результаті
несплати самостійно задекларованих
податкових зобов'язань згідно поданої
податкової декларації № за
квітень місяць 2011 року на суму 39 487,00
грн.

Згідно довідки позивача про суми
податкового боргу платника податку -
Приватного підприємства
«СЦ-Сервіс-Центр-Стрий» від 23.05.2012 року
вищевказана узгоджена сума
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за квітень 2011 року у
розмірі 39487,00 грн. платником податків у
строк, визначений законом, не сплачена.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38
Податкового кодексу України,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Кодексу, податком є обов'язковий,
безумовний платіж до відповідного
бюджету, що справляється з платників
податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпункту 9.1.3 пункту 9.1
статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
податок на додану вартість належить до
загальнодержавних непрямих податків,
який нараховується та сплачується
відповідно до норм розділу V цього
Кодексу.

Згідно з приписами пункту 202.1 статті 203
Податкового кодексу України, звітним
(податковим) періодом є один
календарний місяць, а у випадках,
особливо визначених цим Кодексом,
календарний квартал.

Податкова декларація з податку на
додану вартість подається за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203
Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 203.2 статті 203 цього
Кодексу платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Строком сплати податку та збору
визнається період, що розпочинається з
моменту виникнення податкового
обов'язку платника податку із сплати
конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно
(пункт 31.1 статті 31 Податкового кодексу
України).

Відповідно до матеріалів справи
відповідачем було подано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2011 року, належним
чином засвідчена копія якої наявна в
матеріалах справи. Відповідачем було
самостійно визначено розмір податку на
додану вартість, що підлягає сплаті ним
за квітень 2011 року, у загальній сумі 39
487, 00 грн.

Зазначену вище узгоджену суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість платником податків у
строк, визначений законом, не сплачено.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
передбачено, що сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Відповідно до п. 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ
передбачено, що у разі, коли платник
податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені
строки, податковий орган надсилає
такому платнику податків податкові
вимоги, відповідачу було виставлено
першу податкову вимогу від 06.10.2008 року
№1/170/349 на суму 127 041,03 грн. та другу
податкову вимогу від 10.11.2008 року №2/249/470
на суму 202 787, 77 грн., які були отримані
відповідачем, відповідно, 08.10.2008 року та
12.11.2008 року, про що свідчать підписи
уповноваженого представника на
повідомленнях про вручення поштового
відправлення.

Враховуючи норму ст.. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
відповідач не оскаржував прийняті
податковим органом податкові вимоги
від 06.10.2008 року №1/170/349 та від 10.11.2008 року
№2/249/470, тому податковий борг є
узгодженим.

Судом першої інстанції було
встановлено, що вжиті податковим
органом заходи щодо погашення
відповідачем податкової
заборгованості, передбачені чинним
законодавством, не мали результатів.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з думкою суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги підставні і обґрунтовані.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, ст. 198, ст.
200, ст. 205, ст. 206, 254 КАС України,
Львівський апеляційний
адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «СЦ-Сервіс-Центр-Стрий»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23.05.2012р. по
справі № 2а-13700/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я.Макарик

Судді:
І.В.Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 18 лютого
2014 року.