Справа № 2а-417/12/2070
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/63757/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Черкаси на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року у справі за позовом
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України міста Черкаси до
публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Черкаси
звернулось до суду з позовом про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "УкрСиббанк" заборгованості
зі сплаті страхових внесків у розмірі
5503,85 грн.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю
факту добровільної сплати
відповідачем суми недоїмки зі
страхових внесків та нарахованої на
неї пені, визначених до сплати за
результатами перевірки правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати страхових внесків до Фонду та їх
витрачання за період з 01.02.2003 до 30.09.2006.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Черкаси із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати оскаржувані рішення
судів попередніх інстанцій та
постановити нове, про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачем проведено
перевірку правильності нарахування,
повноти і своєчасності перерахування
страхових внесків та витрачання коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Черкаської філії АКІБ «УкрСиббанк» за
період з 01.04.2001 по 01.02.2003, за
результатами якої складено акт від
26.02.2003 №17.

За результатами перевірки позивачем
донараховано страхові внески в сумі
3790,03 грн. та начислено пеню у розмірі
321,07 грн. Так, позивачем зазначено, що
оплата лікарняних листів по нещасному
випадку, який стався з працівником
банку ОСОБА_2 у квітні 2002 року не
приймається до заліку, оскільки
нещасний випадок з ОСОБА_2 не
визнається пов'язаним з виробництвом,
оскільки використання власного
транспортного засобу в інтересах
підприємства здійснювалась без
дозволу та доручення роботодавця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з необґрунтованості висновків
акту перевірки в частині невиробничого
характеру нещасного випадку, що стався
з працівником відповідача. Так, судами
попередніх інстанцій зазначено, що за
результатами розслідування
зазначеного нещасного випадку
уповноваженою комісією складено акт
від 29.04.2002 за формою Н-1, що свідчить про
те, що нещасний випадок визнано таким,
що пов'язаний з виробництвом. При цьому,
позивачем висновків акту від 29.04.2002 про
виробничий характер нещасного випадку
під час судового розгляду належними та
допустимими доказами не спростовано.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо недоведеності з боку позивача
наявності підстав для стягнення з
відповідача недоїмки зі сплати
страхових внесків та нарахованої на
неї пені, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини другої
статті 45 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (в редакції, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин)
роботодавець як страхувальник
зобов'язаний своєчасно та повністю
нараховувати і сплачувати в
установленому порядку страхові внески
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до пункту 6 Положення про
порядок розслідування та обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 №1094, за
висновками роботи комісії з
розслідування визнаються пов'язаними з
виробництвом і складається акт за
формою Н-1 про нещасні випадки (додаток
1), що сталися з працівниками під час
виконання трудових (посадових)
обов'язків, у тому числі у відрядженнях,
а також ті, що сталися під час, зокрема,
використання власного транспортного
засобу в інтересах підприємства з
дозволу або за дорученням роботодавця
відповідно до встановленого порядку;
провадження дій в інтересах
підприємства, на якому працює
потерпілий, тобто дій, які не входять до
кола виробничого завдання чи прямих
обов'язків працівника (надання
необхідної допомоги іншому
працівникові, дії щодо попередження
можливих аварій або рятування людей та
майна підприємства, інші дії за
наявності розпорядження роботодавця
тощо); прямування працівника до об'єкта
обслуговування за затвердженими
маршрутами або до будь-якого об'єкта за
дорученням роботодавця; прямування до
місця відрядження та в зворотному
напрямку відповідно до завдання про
відрядження.

Якщо за висновками роботи комісії з
розслідування прийнято рішення, що про
нещасний випадок не повинен складатися
акт за формою Н-1, про такий нещасний
випадок складається акт за формою НТ
(невиробничий травматизм) відповідно
до Порядку розслідування та обліку
нещасних випадків невиробничого
характеру (п. 13 Положення).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що нещасний випадок з
ОСОБА_2 був визнаний таким, що
пов'язаний з виробництвом, у зв'язку з
чим уповноваженою комісією складено
акт від 18.04.2002 за формою Н--5 та акт від
29.04.2002 за формою Н-1, затверджений
роботодавцем.

Судами попередніх інстанцій також
зазначено, що доказів, на підставі яких
в акті перевірки від 26.02.2003 №17
перевіряючими зроблено висновок, що
нещасний випадок з ОСОБА_2 не
визнається пов'язаним з виробництвом,
позивачем до суду не надано.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи зазначене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для примусового стягнення з
відповідача недоїмки зі сплати
страхових внесків у розмірі 3 709,03 грн.
та нарахованої на неї пені, у зв'язку з
чим вказує на обґрунтованість позиції
судів попередніх інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Черкаси
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 29
лютого 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: