Справа № 685/104/14-а
Суддя: Самойлович А. П.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/104/14-а
Провадження № 2-а/685/7/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року Теофіпольський
районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді
Самойловича А. П., при секретарі
Дондель Т.В., за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області про неправомірність відмови у
здійсненні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та покладення зобов'язання
здійснити перерахунок,

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернувся до суду з позовом,
заявивши вимогу визнати неправомірною
відмову у проведенні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці, відповідно до ст.ст. 129, 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
його довічного грошового утримання
судді у відставці відповідно до
вищезазначених статей Закону, виходячи
із заробітної плати працюючого судді
місцевого (районного) загального суду в
розмірі 86 % суддівської винагороди та
провести відповідні перерахунки і
виплати згідно довідки ТУ ДСА України в
Хмельницькій обл. від 23.12.2013 р. № 527,
починаючи з 1 грудня 2013 р. по день
припинення права на таку виплату, з
урахуванням виплачених сум, без
обмеження максимального щомісячного
довічного грошового утримання.

Відповідач, у наданих письмових
запереченнях просить відмовити в
задоволенні позову, оскільки підстав
для здійснення перерахунку раніше
призначеного довічного грошового
утримання немає, оскільки Порядком
подання документів для призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
органами Пенсійного фонду України,
затвердженим Постановою ПФ України від
25 січня 2008 р. № 3-1, не передбачено
здійснення перерахунків довічного
грошового утримання суддям у
відставці.

В ході судового розгляду позивач свої
позовні вимоги підтримав та пояснив, що
являється суддею Білогірського
районного суду Хмельницької області у
відставці та отримує довічне грошове
утримання судді у відставці. З 1 грудня
2013 р. затверджений новий розмір
мінімальної зарплати, від якої
обраховується заробітна плата
працюючим суддям, що, в свою чергу,
тягне збільшення довічного грошового
утримання суддям у відставці.
Незважаючи на це, відповідач
відмовляється здійснити перерахунок
його довічного грошового утримання.

Крім того, позивач зазначив, що
управління ПФ України в
Теофіпольському районі ігнорує
вказівку Пенсійного фонду України, яка
вбачається з листа ПФ України від 25.10.2013
р. № 28536/02-20, про проведення перерахунку
розмірів щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного
суддям у відставці до 1.10.2011 р., з
урахуванням проведених на цю дату
перерахунків, передбачених
законодавством, та починаючи з 01.10.2011 р.,
у розмірі 80 % грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
без застосування обмеження цієї суми
максимальною величиною бази
нарахування єдиного внеску зі
збільшенням цього розміру на 2 %
заробітку, але не більше ніж 90 %
заробітку судді за кожний повний рік
роботи на посаді судді понад 20 років.

Представник відповідача направила до
суду заяву про розгляд справи за її
відсутності, справа розглянута за
відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи суд дійшов
переконання про наявність підстав для
задоволення позову.

Згідно наказу голови Білогірського
районного суду Хмельницької області
від № 47 від 30 жовтня 2008 року позивач
ОСОБА_1 був звільнений з посади судді
Білогірського районного суду
Хмельницької області у зв'язку з
поданням заяви про відставку,
відповідно до постанови Верховної Ради
України від 25 вересня 2008року № 598-VI «Про
звільнення суддів».

Судом встановлено, що на час виходу у
відставку позивач мав стаж роботи на
посаді судді 23 роки 4 місяці, що
підтверджується особовим рахунком №
127460 УПФУ в Теофіпольському районі.

Відповідно до п. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» від 15 грудня 1992
року він мав право на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 86 відсотків
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді.

Згідно п. 11 Перехідних положень Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року (розділ XIII),
судді, призначені чи обрані на посаду
до набрання чинності цим Законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло раніше.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок довічного
утримання судді у відставці відповідно
ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та надав довідку ТУ ДСА
України в Хмельницькій області від 23
грудня 2013 р. № 527. Однак відповідач йому
відмовив, направивши 17.01.14 р. листа за №
266/01, не вбачаючи для цього підстав,
оскільки відповідно до ч. 3, 4 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ із
змінами, щомісячне довічне грошове
утримання виплачується у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді у
відставці з якого було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р.
- страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. Відповідач також
зазначив, що перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється у
разі зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі та у межах повноважень та
засобами, передбаченими Конституцією
та законами України.

Пенсійний фонд України є уповноваженим
державою органом, зокрема щодо
призначення (перерахунку) і виплати
пенсій та щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
(абзац восьмий підпункту 5 пункту 4
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України «Про Положення про Пенсійний
фонд України» від 6 квітня 2011 року № 384).

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів,
врегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року.

Відповідно до ст. 129 вказаного Закону
суддівська винагорода регулюється цим
Законом, Законом України «Про
Конституційний Суд України» та не може
визначатися іншими
нормативно-правовими актами.
Суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за: 1)
вислугу років; 2) перебування на
адміністративній посаді в суді; 3)
науковий ступінь; 4) роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Згідно із ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80 %
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Конституційний Суд України рішенням
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, визнав
неконституційною частину третю
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI. Цим
рішенням визначено, що однією із
гарантій незалежності суддів є
заборона при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
звужувати зміст та обсяг визначених
Конституцією України таких гарантій.

Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011 (Справа 1-33/2011)
вказав, що це утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу, а
правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячного грошового утримання
діючого судді однакова, а самі ці
поняття однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді - виключно з Державного
бюджету України.

Згідно постанови правління Пенсійного
фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1,
яка зареєстрована у Міністерстві
юстиції України 12 березня 2008 року за №
200/44891, на яку посилається відповідач як
на підставу відмови у позові, хоча і не
передбачений порядок перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді, але цією постановою і
не заборонено нарахування і здійснення
перерахунку щомісячного грошового
утримання судді.

Крім того, зазначений порядок не може
бути застосований у спірних
правовідносинах як такий, що прийнятий
раніше, ніж Закон України «Про
судоустрій і статус суддів», оскільки
відповідно до ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії у часі, а статтею
22 Конституції України встановлено, що
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
відомчими та урядовими нормативними
актами при вирішенні даного спору суд
керується нормами ст.ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Із довідки територіального управління
державної судової адміністрації
України в Хмельницькій області № 529
від 23 грудня 2013 р. на ім'я позивача
встановлено, що грошова суддівська
винагорода голови Білогірського
районного суду в грудні 2013 року склала
19488 грн., з якої оклад - 12180 грн.; доплата
за перебування на адміністративній
посаді - 1218 грн; вислуга років 50 % - 6090
грн.

Зміст вказаної довідки визначає базу
для нарахування щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідності з положенням ч. 3 ст. 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», має усі необхідні для
цього дані, надає відповідачу -
управлінню Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області, де знаходиться особова справа
судді у відставці ОСОБА_1, усі підстави
для проведення перерахунку грошового
утримання.

Отже, саме відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області допустило бездіяльність щодо
законодавчо визначеного обов'язку
вчинити дії, пов'язані з нарахуванням
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1

Згідно статті 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності, згідно
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 цього Кодексу
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач звернувся до суду в межах
строку звернення, передбаченого ч. 2 ст.
99 КАС України.

Оцінюючи викладені обставини справи у
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що відповідачем не доведена
правомірність відмови у перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_1, тому позовні вимоги
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 19, 22, 58 Конституції
України, ст.ст. 129, 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», ст.ст. 2, 8, 9,
71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В
И В

Визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України у
Теофіпольському районі Хмельницької
області у проведенні перерахунку та у
виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідності до статті 129 та частини
3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Теофіпольському районі
Хмельницької області здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
відповідно до статті 129 та частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», виходячи
із заробітної плати працюючого судді
місцевого (районного) загального суду в
розмірі 86 % суддівської винагороди та
провести відповідні виплати на
підставі довідки територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Хмельницькій
області від 23 грудня 2013 року № 527
починаючи з 01 грудня 2013 року по день
припинення права на таку виплату, з
урахуванням виплачених сум грошового
утримання за вказаний період, без
обмеження розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Теофіпольський районний суд
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня її проголошення, а
відповідачем - з дня отримання її копії.

Головуючий
Самойлович А.П.