Справа № 805/13445/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
справа №805/13445/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., за участю представників
відповідача Смольнякової А.І.,
Кононенко В.К., розглянув у відкритому
судовому засіданні в приміщені суду
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі № 805/13445/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Східної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
дій неправомірними, скасування наказу,
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року відмовлено у задоволені позову
ОСОБА_4 до Східної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування наказу Східної митниці
№418-к від 14.08.2013р. в частині звільнення
ОСОБА_4 з займаної посади старшого
інспектора відділу митного оформлення
№1 митного поста "Азов-порт" Східної
митниці Державної митної служби
України, поновлення ОСОБА_4 на посаді
старшого інспектора відділу митного
оформлення №1 митного поста "Азов-порт"
Східної митниці Міністерства доходів і
зборів України з 15.08.2013р., стягнення з
Східної митниці Міністерства доходів і
зборів України з 15.08.2013р. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу до
часу фактичного поновлення на роботі,
стягнення зі Східної митниці
Міністерства доходів і зборів України
на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в
розмірі 5 000,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції дійшовши до
висновку про законне звільнення
позивача, не звернув уваги на положення
ст.ст. 42 та 49-2 КЗпП України щодо
переважного права позивача на
залишення на роботі при скорочені
чисельності штату працівників та
невиконання обов'язку роботодавця по
вжиттю всіх заходів для
працевлаштування позивача. Так, на час
звільнення позивача були наявні посади
старшого інспектора, однак на них були
переведені працівники з нижчою ніж у
позивача кваліфікацією.

Представники відповідача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надав заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
відповідача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів, здійснюючи
апеляційний перегляд справи в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
останню необхідно залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що згідно трудової книжки
ОСОБА_4, остання з 01.10.2004 року працювала
в митних органах, а 03.11.2010 року по день
звільнення працювала на посаді
старшого інспектора ВМО №1 МП
"Азов-порт" Східної митниці Державної
митної служби України. Позивач має вищу
юридичну освіту, спеціальність -
"Правознавство", кваліфікація - юрист.

Указом Президента України від 24.12.2012 N
726/2012 "Про деякі заходи з оптимізації
системи центральних органів
виконавчої влади" було утворено
Міністерство доходів і зборів України,
шляхом реорганізації Державної митної
служби України та Державної податкової
служби України.

Указом Президента України 18.03.2013 N 141/2013
"Про Міністерство доходів і зборів
України" затверджено Положення про
дане Міністерство, яким визначено, що
Міністерство доходів і зборів України
є правонаступником Державної
податкової служби України та Державної
митної служби України, що
реорганізуються.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України (далі - КМУ) від 20.03.2013
№ 229 "Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів"
Східна митниця реорганізована у Східну
митницю Міндоходів та остання є
правонаступником Східної митниці.

Згідно Положення про Східну митницю
Міндоходів, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 17.04.2013 № 47 Східна митниця
Міндоходів як правонаступник Східної
митниці, здійснює всі її функції.

Також встановлено, що до моменту
реорганізації Східної митниці діяли
структура та штатний розпис на 2013 рік,
за яким штатна чисельність установи
складала 938 одиниць, в тому числі в
рамках МП "Азов-порт" - штатна
чисельність працівників складала 70
одиниць.

Згідно наказу Міністерства доходів і
зборів України від 26.04.2013 № 80 "Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів" та
наказу Східної митниці Міндоходів від
08.05.2013 № 1 "Про введення в дію тимчасової
організаційної структури та
тимчасового штатного розпису Східної
митниці Міндоходів на 2013 рік" введено в
дію тимчасову організаційну структуру
Східної митниці Міндоходів та
тимчасовий штатний розпис на 2013 рік в
межах штатної чисельності 770 одиниць, в
тому числі на МП "Азов-порт" штатна
чисельність працівників складає 61
одиницю.

У зв'язку зі зміною умов праці та
скороченням штату працівників, Головою
комісії з проведення реорганізації
Східної митниці Денісовим В.О. 14.06.2013
року позивача було попереджено про
наступне вивільнення згідно п.1 ст. 40
КЗпП України, а також запропоновано
рівнозначну посаду старшого
інспектора МП "Сартана" Східної митниці
Міндоходів. Позивач відмовився від
запропонованої посади. (арк. справи 16).

Згідно наказу Східної митниці від
14.08.2013р. № 418-к ОСОБА_4 на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП України звільнено з займаної
посади старшого інспектора відділу
митного оформлення №1 митного поста
"Азов-порт" Східної митниці Державної
митної служби України (арк. справи 17).

Вищевказані обставини знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
перегляду справи.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем був дотриманий
порядок звільнення позивача
передбачений п.1 ст.40 та ч.1 ст. 49-2 КЗпП
України в частині своєчасного
попередження про наступне вивільнення
у зв'язку з скороченням штату
працівників та запропонування
рівнозначної посади від якої позивач
відмовилась, а тому наказ про
звільнення позивача є законним.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про відмову у
задоволені позову зроблені на підставі
всебічно досліджених доказів,
обставинам справи дана правильна
правова оцінка, а при прийнятті рішення
вірно застосовані норми матеріального
та процесуального права, з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України (далі КЗпП України),
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом зокрема у випадку відбуття
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Матеріалами справи підтверджено, що
мала місце реорганізація Східної
митниці Державної митної служби
України в ході якої дійсно була
скорочена чисельність працівників. При
цьому установа, в якій працював
позивач, ліквідовувалась, а виконувані
нею функції були передані новій
створеній установі - Східній митниці
Міндоходів. При цьому позивач 14.06.2013
року, тобто не пізніше, ніж за два
місяці, був попереджений про наступне
вивільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України
та позивачу на виконання вимог ст. 49-2
КЗпП України було запропоновано
рівнозначну посаду старшого
інспектора МП "Сартана" Східної митниці
Міндоходів, від якої позивач
відмовився, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про дотримання відповідачем
порядку звільнення позивача та
законністю оскаржуваного наказу про
звільнення.

Оскільки позивача було звільнено на
законних підставах, тому відповідно,
позовні вимоги в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, як похідні
від зазначених вимог, також не
підлягають задоволенню.

Посилання апелянта на те, що вона мала
переважне право на залишення на роботі
та на час її звільнення були наявні
посади, які відповідають її
кваліфікації, колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 42 КЗпП України
встановлено, що при скороченні
чисельності чи штату працівників у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Положеннями ст. 49-2 КЗпП України також
закріплено, що при вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави зробити висновок, що при
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці,
зокрема при скороченні чисельності чи
штату працівників, переважне право
працівника на залишення на роботі може
мати місце на тому ж самому
підприємстві, в установі, організації,
де особа працює, в той час як Східна
митниця Міндоходів є новоствореною
установою і до неї позивача у
передбаченому законодавством порядку
переведено на роботу не було, тому
переважного права на працевлаштування
у Східній митниці Міндоходів позивач
не мав.

Крім того, Згідно з положеннями ч.2 ст. 40
КЗпП України звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу.

Встановлена законодавством можливість
ліквідації державної установи
(організації) з одночасним створенням
іншої, яка буде виконувати
повноваження (завдання) установи, що
ліквідується, не виключає, а передбачає
зобов'язання роботодавця (держави) по
працевлаштуванню працівників
ліквідованої установи.

Колегія суддів вважає, що це
зобов'язання відповідач виконав, а
трудові гарантії позивачки не були
порушені, оскільки їй була
запропонована рівнозначна посада у
новій установі, від якої вона
відмовилась. Аналогічна правова
позиція висловлена в ухвалі ВАСУ від
28.05.2013 р. у справі № К/9991/52131/11.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі № 805/13445/13-а за позовом
ОСОБА_4 до Східної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
дій неправомірними, скасування наказу,
стягнення коштів залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

У повному обсязі ухвала виготовлена 19
лютого 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

М.І. Старосуд