Справа № 872/11767/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа № 811/1738/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А.
Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В,

представника відповідача -
Крижановського Ростислава Олеговича, ,

представників позивача - Тітенко
Оксани Миколаївни, Драбенка Романа
Андрійовича, Поповкіної Юлії
Вікторівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013р.

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Девіс" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 24.05.2013
року до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень. Просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 08.05.2013 року
№0 (форма «Р»), яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 105894грн. (основний
платіж 87533грн., штрафні санкції 18361грн.)
та №0 (форма «Р»), яким збільшено
суму грошового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 102748грн. (основний платіж
82198грн., штрафні санкції 20550грн.).
позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач сформував податковий кредит за
господарськими операціями з ТОВ
«Логістичний Центр «Укравтовантаж» на
підставі належно оформлених
податкових і видаткових накладних.
Однак податковим органом безпідставно
зроблено висновок про нікчемність
правочинів, укладених між ТОВ "Девіс"
та ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж».

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 червня
2013р. даний позов задоволений. Визнано
протиправними та скасовано
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
реальності господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж».

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, постанову прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що актом перевірки зафіксовані
порушення п. 138.2, 138.4, 138.8 ст. 138 та пп. 139.1.9
ст. 139 ПКУ. В результаті чого
підприємством завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток
підприємств за період, що перевірявся
на загальну суму 410990грн. В результаті
встановлених порушень підприємством
занижено податок на прибуток
підприємств, що підлягає сплаті до
бюджету на загальну суму 87533грн. Також
актом перевірки встановлені порушення
п. 198.3, п. 198.6, п. 198.2 ст. 198 ПКУ, в частині
включення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість у зв'язку з придбанням
товарів, чим завищено суму податкового
кредиту за грудень 2011 року на суму
12252грн., за лютий 2012 року на суму 38894грн.,
та за березень 2012 року на суму 31052грн., в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в сумі 82198грн. Згідно
автоматизованої системи співставлення
на рівні ДПА податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів, товариством "Девіс"
віднесено до складу податкового
кредиту операції з придбання товарів у
контрагента ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж» на загальну суму
82198грн. Перевіркою ТОВ «Логістичний
Центр «Укравтовантаж» встановлено, що
в нього відсутні виробничі потужності,
трудові ресурси, транспортні засоби, що
вказує на неможливість фактичного
здійснення господарської діяльності
між даними підприємствами. Отже
правочини укладенні без мети реального
настання правових наслідків, з метою
зниження об'єкту оподаткування.,
несплати податків.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача зазначив, що
вважає рішення суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною. Зазначає, що в період з
10.04.2013 року по 11.04.2013 року податковим
органом проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Логістичний
Центр «Укравтовантаж» за період з
01.12.2011 року по 31.12.2012 рік, з 01.02.2012 року по
29.02.2012 рік та з 01.03.2012 року по 31.03.2012 рік.
За результатами перевірки складено акт
від 12.04.2013 року. На підставі акту
перевірки винесені податкові
повідомлення-рішення. Висновки акту
перевірки, на підставі якого винесені
податкові повідомлення-рішення, не
свідчать про порушення позивачем вимог
податкового законодавства. Виконання
умов договорів підтверджується
видатковими та податковими накладними,
товарно-транспортними накладними на
перевезення товару, оплата вартості
придбаного товару здійснена в
безготівковому порядку, що
підтверджується платіжними
дорученнями. Вважає, що податковий
орган зробив помилковий висновок про
нікчемність правочинів між позивачем
та його контрагентом, тому апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
апеляційну скаргу підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).
Просить суд апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

В судовому засіданні представники
позивача (кожен окремо) проти
апеляційної скарги заперечили,
вважають рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною. Суду
надані пояснення, аналогічні видаленим
в запереченнях, проти апеляційної
скарги (викладено вище). Просять в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 10.04.2013 року по 11.04.2013 року
податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Логістичний
Центр «Укравтовантаж» за період з
01.12.2011 року по 31.12.2012 рік, з 01.02.2012 року по
29.02.2012 рік та з 01.03.2012 року по 31.03.2012 рік.
За результатами перевірки складено акт
від 12.04.2013 року. Актом перевірки
зафіксовані порушення п. 138.2, 138.4, 138.8 ст.
138 та пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ. В результаті
чого підприємством завищено витрати,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток
підприємств за період, що перевірявся
на загальну суму 410990грн. В результаті
встановлених порушень підприємством
занижено податок на прибуток
підприємств, що підлягає сплаті до
бюджету на загальну суму 87533грн. Також
актом перевірки встановлені порушення
п. 198.3, п. 198.6, п. 198.2 ст. 198 ПКУ, в частині
включення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість у зв'язку з придбанням
товарів, чим завищено суму податкового
кредиту за грудень 2011 року на суму
12252грн., за лютий 2012 року на суму 38894грн.,
та за березень 2012 року на суму 31052грн., в
результаті чого занижено податок на
додану вартість в сумі 82198грн. На
підставі акту перевірки винесені
податкові повідомлення-рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України,
Податкового кодексу України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В порядку ст. 198 (п.198.3) Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених ст.. 39 ПКУ, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язую з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Згідно п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ, не включаються
до складу витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивач сформував витрати та
податковий кредит на підставі належно
оформлених податкових і видаткових
накладних за господарськими
операціями з контрагентом ТОВ
«Логістичний Центр «Укравтовантаж».
При цьому ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж» на час видачі
податкових накладних було
зареєстроване платником податку на
додану вартість, що підтверджується
свідоцтвом платника податку на додану
вартість /а.с. 94/, а тому відповідно до п.
201.8, п. 201.10 ст. 201 ПКУ, мало обов'язок
виписувати податкові накладні.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати його контрагентами податків до
бюджету, від знаходження постачальника
за юридичною адресою, а також від його
господарських або виробничих
можливостей. При цьому, питання
віднесення певних сум до складу витрат
чи податкового кредиту не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Натомість, у разі, якщо такі особи не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо таких осіб.

Між позивачем (покупець) та ТОВ
«Логістичний Центр «Укравтовантаж»
(постачальник) укладено договір
поставки 26.12.2011 року № 629 /здійснено
поставку запчастини до
вантажопідіймальної техніки на
загальну суму 73511грн. в тому числі ПДВ -
12251,83грн., що підтверджено податковою
накладною №629 від 26.12.2011 року та
видатковою накладною №РН-0000629 від
26.12.2011 року/ - / а.с.105-106, 108, 109, т. 1/ . сума
62259,17 позивачем віднесена до складу
витрат за 4-й квартал 2011 року, а суму
12251,83грн. - до складу податкового
кредиту за грудень 2011 року /а.с. 95-100, 101-103
т. 1; а.с. 31-36 т. 2/. Також первинними
документами підтверджені реальність
поставок за договорами поставки №90 від
06.02.2012 , №106 від 07.02.2012 року, № 142 від
08.02.2012, №145 від 10.02.2011, № 331 від 22.02.2012, № 6
від 21.03.2012

Надані первинні документи
відповідають вимогам ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», мають всі необхідні
реквізити (печатки підприємств,
підписи уповноважених осіб) отже ці
первинні документи є такими, які
підлягають обов'язковому врахуванню як
в бухгалтерському, так і в податковому
обліку.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
аналізуючи обставини справи та норми
ст. 198 ПКУ (п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6), прийшов до
правильного висновку, що позивач має
право на відображення господарських
операцій у податковому обліку.
Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів/послуг сум
податку на додану вартість є сам факт
придбання таких товарів та послуг з
метою їх подальшого використання у
власній господарській діяльності / або
подальшій реалізації.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильної думки, що висновок
податкового органу про нікчемність
правочину, який на думку податкового
органу вчинений з метою, що суперечить
інтересам держави та порушує публічний
порядок не може бути беззаперечним
доказом такої нікчемності, а повинен
доводитися в судовому порядку шляхом
подання відповідного позову на
виконання законодавчо визначених
повноважень.

Таким чином, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про скасування спірних
податкових повідомлень-рішень.

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2013р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Девіс" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна