Справа № 802/4960/13-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4960/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н.В.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області та
Управління Пенсійного фонду України в
м.Хмільнику та Хмільницькому районі
Вінницької області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Хмільнику та Хмільницькому
районі до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі про зобов'язання вчинити дії та
стягнення заборгованості в розмірі
700,98грн. , -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від
13 січня 2014 року задоволено частково
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м.Хмільнику
та Хмільницькому районі Вінницької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
заборгованості.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати вищевказану
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

В свою чергу, позивач також не
погоджуючись з прийнятим рішенням
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
13 січня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким зобов'язати відповідача
включити в акт щомісячної звірки
витрати по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання кошти на суму 700,98 грн. та
стягнути з відповідача 700,98 грн.

Мотивами апеляційних скарг особами,
які їх подають, зазначають порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Сторони в судове засідання 11 лютого 2014
року не з'явились. Про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін, з
наступних підстав.

Відповідно до фактичних обставин
справи, управлінням Пенсійного фонду
України у м.Хмільнику та Хмільницькому
районі Вінницької області подано до
Фонду акти щомісячної звірки за
особовими справами потерпілих, яким за
вересень-листопад 2013 року виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

За результатами звірки відповідач не
прийняв до відшкодування та підписав
акти щомісячної звірки з розбіжністю у
700,98 грн. Сума розбіжності складається
із: суми витрат на виплату пенсій
громадянам держав-учасників СНД та
членів їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну (400,98 грн.) та
суми витрат на виплату допомоги на
поховання, оскільки смерть потерпілого
не пов'язана із страховим випадком
соціального страхування (300 грн.).

Задовольняючи частково даний
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Статтями 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Витрати, понесені Пенсійним фондом
України у зв'язку з виплатою пенсій,
передбачених статтею 26 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затвердженим Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
04.03.2003 року N 5-4/4 . В основу цього
механізму покладено щомісячне
проведення органами Пенсійного фонду
України з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків в
районах та містах обласного значення
звірок витрат на відповідні виплати до
10 числа місяця, наступного за звітним.

Акти цих звірок подаються Головним
управлінням Пенсійного фонду України
та Управлінням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, які узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
відповідних витрат та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її Пенсійному фонду України та Фонду
страхування від нещасних випадків.

Зазначена довідка є підставою для
перерахування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
відповідних коштів Пенсійному фонду
України до 25 числа місяця, наступного
за звітним.

Однак, у разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
підписання актів звірки в судах
адміністративної юрисдикції мають
вирішуватись вимоги про стягнення
витрат, а не вимоги про включення сум до
цих актів, тому що Порядок не
врегульовує спірних правовідносин, що
виникли в цьому випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків має
застосовуватися за відсутності спору.

Як встановлено судом першої інстанції
та знайшло своє підтвердження при
апеляційному розгляді, позивач при
зверненні до адміністартивного суду з
позовною заявою обрав невірний спосіб
захисту (відновлення) свого порушеного
права, оскільки в судовому порядку
мають вирішуватись вимоги не про
зобов'язання включити до акту звірки
певні суми, а про відшкодування
виплачених Пенсійним фондом України
коштів шляхом їх стягнення з
обґрунтуванням ціни позову та наданням
відповідних доказів, як це передбачено
ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Таким чином, здійснивши аналіз
вищезначених норм суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, щодо
обрання способу захисту права позивача
шляхом стягнення з відповідача суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну.

Крім того, суд першої інстанції вірно
зазначає, що вимога позивача, щодо
стягнення з відповідача витрат на
виплату пенсії, громадянам держав
учасників СНД, які отримали трудове
каліцтво в державах СНД та переїхали на
постійне місце проживання в Україну за
період вересень-листопад 2013 року в
сумі 400,98 грн. є обгрунтованою та
підлягає до задоволення, з огляду на
таке.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон) особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до підпункту "г" пункту 1
частини 1 статті 21 Закону, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

З цього вбачається, що Фонд є особою,
яка відповідно до закону зобов'язана
здійснювати спірні виплати.

Згідно з частиною 2 статті 24 вказаного
Закону якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Крім того, міжнародно-правовим актом,
що регулює виниклі правовідносини, є
Угода про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року. Україною
вказана Угода підписана в день її
прийняття, а в дію Угода вступила з
моменту її підписання.

Згідно даної Угоди, пенсійне
забезпечення здійснюється за
законодавством країни-проживання
пенсіонера.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати її органами Пенсійного
фонду України - відшкодовувати її
останньому, є відділення Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, у даному випадку,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області.

Також, суд першої інстанції правильно
прийшов до висновку про відмову у
задовленні вимоги позивача, про
відшкодування сум витрат на виплату
допомоги на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування у сумі 300,00 грн. за листопад
2013 року, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 частини 9 статті
34 цього Закону страхові виплати
проводяться за умови, якщо причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я підтверджується висновками
відповідних медичних закладів.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України №606 від 15.11.2005р., зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 02.12.2005
року за №1455/11735, затверджено Інструкцію
про встановлення причинного зв'язку
смерті з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом. У
відповідності із названою Інструкцією,
причинним зв'язком смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом є - зв'язок, який
можна встановити між перебігом
професійних захворювань (отруєнь) або
наслідками трудового каліцтва з
урахуванням форми, стадії, тяжкості
функціональних порушень, розвитку
ускладнень за життя,
патоморфологічними та гістологічними
змінами в органах та системах
організму, що виявлені під час розтину,
та настання смерті.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції
функції щодо встановлення причинного
зв'язку смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом покладаються на МСЕК, що
затверджуються відповідним наказом
Міністерства охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим, управлінь
охорони здоров'я обласних,
Севастопольської міської і Головного
управління охорони здоров'я та
медичного забезпечення Київської
міської державних адміністрацій.

Однак, як встановлено судом першої
інстанції Управління Пенсійного фонду
України у м. Хмільнику та Хмільницькому
районі Вінницької області не надало
відповідних документів, які б
підтверджували причинний зв'язок
смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційних скарг не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Хмільницькому
районі Вінницької області та
Управління Пенсійного фонду України в
м.Хмільнику та Хмільницькому районі
Вінницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 13
січня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.