Справа № 2-а-9890/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/4321/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
м.Харкова

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.01.2011

у справі № 2а-9890/10/2070

за позовом Державного підприємства
«Харківський радіозавод «Протон»

до Державної податкової інспекції у
Червонозаводському районі м.Харкова

про визнання податкового
повідомлення-рішення недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.11.2010
відмовлено в задоволенні
адміністративного позову.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.01.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Червонозаводському районі м.Харкова
від 25.05.2010 № /0.

ДПІ у Червонозаводському районі
м.Харкова подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для застосування до позивача
за податковим повідомленням-рішенням
ДПІ у Червонозаводському районі
м.Харкова від 25.05.2010 № /0
відповідно до вимог п.п. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ
податкового зобов'язання зі штрафних
санкцій в сумі 25248,52 грн. слугували
висновки перевірки про порушення
позивачем вимог п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 цього
закону, що полягало у сплаті самостійно
узгодженого податкового зобов'язання з
порушенням граничного строку.

Суд касаційної інстанції визнає
обґрунтованою позицію суду
апеляційної інстанції про
протиправність застосування
податковим органом штрафних санкцій з
порушенням строку, встановленого п.п.
15.1.1 ст. 15 Закону України «Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі
Закону № 2181-ІІІ).

Виходячи зі змісту п.п. 15.1.1 п. 15.1 ст. 15
Закону № 2181-III податковий орган
наділений правом самостійно визначати
суму податкових зобов'язань платника
податку у випадках, визначених цим
Законом за несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов'язання,
виключно не пізніше закінчення 1095 дня,
наступного за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації,
а у разі подання податкової декларації
пізніше - за днем її фактичного подання.
У разі не визначення протягом
зазначеного строку суми податкових
зобов'язань законодавець передбачив,
що у такому випадку платник податків
вважається вільним від податкового
зобов'язання, а спір стосовно такої
декларації не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Відповідно до п. 17.3. ст. 17 Закону № 2181-III
сплата (стягнення) штрафних санкцій,
передбачених цією статтею,
прирівнюється до сплати (стягнення)
податку та оскарження їх сум.

Отже, штрафні санкції, застосовані
контролюючим органом до платника
податків у зв'язку з несплатою
узгодженої суми податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, належать до податкових
зобов'язань - зобов'язань платника
податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені Законом.

Така позиція узгоджується і з
положеннями п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-111, за
якими у випадку не сплати у
встановлений строк самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в адміністративному чи
судовому порядку податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності) останнє
визнається податковим боргом.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування оскаржуваної постанови
суду апеляційної інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Червонозаводському районі
м.Харкова залишити без задоволення, а
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12.01.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун