Справа № 2а-0770/2666/12
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Справа №
3958/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
28.09.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2
до виконуючого обов'язки головного
державного санітарного лікаря
Державного закладу «Мукачівська
міська санітарно-епідеміологічна
станція» Туровцій Росани
Володимирівни про визнання
протиправною та скасування постанови
від 30 липня 2012 року № 09, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2012 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до
виконуючого обов'язки головного
державного санітарного лікаря
Державного закладу «Мукачівська
міська санітарно-епідеміологічна
станція» Туровцій Роксани
Володимирівни (далі - Відповідач, в.о.
головного лікаря СЕС Туровцій Р.В.) про
визнання протиправною та скасування
постанови від 30 липня 2012 року № 09 про
застосування
адміністративно-запобіжних заходів за
порушення санітарного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскарженою постановою від 30.07.2012 року
за № 09 за порушення санітарного
законодавства застосовано
адміністративно-запобіжні заходи у
вигляді припинення експлуатації
об'єкта (автомийки). При цьому постанова
не містить висновків про порушення
позивачем норм санітарного
законодавства, підставою для її
прийняття слугував лист, який не є
нормативно-правовим актом, крім того,
відповідність експлуатації об'єкта
вимогам санітарного законодавства
неодноразово перевірялась, в тому
числі, і відповідачем, в зв'язку з чим
постанова підлягає скасуванню.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.09.2012 року
позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, як особа, яка не брала
участі у справі, проте суд вирішив
питання про її права, свободи, інтереси
чи обов'язки.

Зазначає, що не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважає, що постанова підлягає
скасуванню.

Як обґрунтування апеляційної скарги
звертає увагу на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта,
який наполягав на задоволенні
апеляційної скарги, Відповідача та
представника Позивача, які просять в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
30 липня 2012 року в.о. головного лікаря
СЕС Туровцій Р.В. прийнято постанову
про застосування
адміністративно-запобіжних заходів за
порушення санітарного законодавства
за № 09 (а.с.8), якою припинено
експлуатацію автомийки по вул.
Осипенка, 31В в м. Мукачево, власник
ОСОБА_2

Як вбачається з тексту постанови,
встановлено наступне порушення:
відстань від автомийки по вул.
Осипенка, 31В до житлової забудови
(будинку № 20) не відповідає вимогам
ДСП-173-96 (додаток 10). Підставою для
прийняття постанови (згідно тексту
постанови) слугували: акт
санітарно-епідеміологічного
обстеження автомийки по вул. Осипенка,
31В від 20.07.2012 року, витяг з генерального
плану міста Мукачево, лист - роз'яснення
ДУ «Інституту гігієни та медичної
екології ім. О.М.Марзєєва» НАМН України
від 07.03.2012 року № 19/1402 та наказ ДЗ
«Закарпатська обласна
санітарно-епідеміологічна станція»
від 04.07.2012 року за № 54-0 (мер.).

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
від 24 лютого 1994 року № 4004-XII з
наступними змінами та доповненнями,
(далі - Закон № 4004-XII) цей Закон регулює
суспільні відносини, які виникають у
сфері забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя, визначає
відповідні права і обов'язки державних
органів, підприємств, установ,
організацій та громадян, встановлює
порядок організації державної
санітарно-епідеміологічної служби і
здійснення державного
санітарно-епідеміологічного нагляду в
Україні.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 42 Закону № 4004-XII,
головні державні санітарні лікарі (їх
заступники) застосовують заходи для
припинення порушення санітарного
законодавства, в тому числі, обмеження,
тимчасова заборона чи припинення
діяльності підприємств, установ,
організацій, об'єктів будь-якого
призначення, технологічних ліній,
машин і механізмів, виконання окремих
технологічних операцій, користування
плаваючими засобами, рухомим складом і
літаками у разі невідповідності їх
вимогам санітарних норм.

Наказом Міністерство охорони здоров'я
України від 14 квітня 1995 року № 67 (з
наступними змінами та доповненнями)
затверджено Інструкцію про порядок
застосування державною
санітарно-епідеміологічною службою
України адміністративно-запобіжних
заходів (обмеження, тимчасова заборона,
заборона, припинення, зупинення).

Згідно п. 2.1 Інструкції, до
адміністративно-запобіжних заходів,
порядок застосування яких регулюється
цією Інструкцією, відносяться:
обмеження, тимчасова заборона,
заборона, припинення, зупинення.

Пунктом 2.5 Інструкції встановлено, що
припинення застосовується посадовою
особою Держсанепідслужби України у
разі порушення вимог санітарного
законодавства для заборони:

- діяльності підприємств, установ,
організацій, об'єктів будь-якого
призначення, технологічних ліній,
машин і механізмів, виконання окремих
технологічних операцій, користування
плаваючими засобами, рухомим складом і
літаками у разі, якщо попередньо вжиті
адміністративно-запобіжні заходи не
дали змогу припинити порушення вимог
санітарного законодавства;

- будівництва, реконструкції та
розширення об'єктів у разі відступу від
затвердженого проекту;

- інвестиційної діяльності у разі, якщо
попередньо вжиті
адміністративно-запобіжні заходи не
дали змогу припинити порушення вимог
санітарного законодавства.

Як вбачається з наведених норм,
припинення діяльності підприємства як
адміністративно-запобіжний захід
застосовується (крім випадків
будівництва, реконструкції та
розширення об'єктів у разі відступу від
затвердженого проекту) у разі, якщо
попередньо вжиті
адміністративно-запобіжні заходи не
дали змогу припинити порушення вимог
санітарного законодавства.

Виходячи з наведеного,
адміністративно-запобіжний захід у
вигляді припинення діяльності
застосовується як крайній захід і
такий підлягає застосуванню виключно
після прийняття до порушника інших
адміністративно-запобіжних заходів і у
випадку, якщо такі заходи не дали змогу
припинити порушення законодавства.

Відповідачем не надано доказів
застосування до ОСОБА_2 інших
адміністративно-запобіжних заходів до
прийняття оскарженої постанови про
припинення діяльності автомийки.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене вище, постанова
від 30 липня 2012 року № 09 є неправомірною,
незалежно від фактичних обставин, що
були підставою її прийняття.

Доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28.09.2012 року
у справі № 2а-2666/12/0770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді С.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 14.02.2014 року