Справа № 804/14692/13-а
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 р. Справа № 804/14692/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроенергомаш» про стягнення суми
заборгованості зі сплати страхових
внесків в розмірі 1153, 22 грн., -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2013 до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроенергомаш» про стягнення суми
заборгованості зі сплати страхових
внесків в розмірі 1153, 22грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, позивач посилається на те, що
відповідач зареєстрований як
страхувальник, а тому відповідно до п.
2.ч. 2 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески. В порушення
вимог Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2011 № 2240 та Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VІ відповідач не здійснив своєчасно
сплату страхових внесків за 2002 рік. За
таких обставин, позивачем згідно п. 2 ч. 2
ст. 27 Закону України від 18.01.2001 № 2240-IIІ
було сформовано лист-вимогу від 05.04.2013
№ 02-13-805 про сплату боргу та надіслано
її відповідачеві. Проте, відповідач
заборгованість у встановлені законом
строки не сплатив, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду із даним
позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 11.11.2013
відкрито провадження у справі №
804/14692/13-а та призначено її до розгляду
на 21.11.2013.

21.11.2013 знято з розгляду справу, у зв'язку
із перебуванням судді на лікарняному.
Розгляд справи призначено на 03.12.2013.

У судове засідання 03.12.2013 позивач не
з'явився. Позивач надав суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності
в порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання 03.12.2013 не
з'явився. Ухвала Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
11.11.2013 про відкриття провадження у
справі № 804/14692/13-а та судова повістка
надіслана рекомендованим поштовим
відправленням на адресу відповідача,
зазначену в адміністративному позові.
Проте, на адресу суду повернувся
конверт із відміткою відділення
поштового зв'язку «за спливом терміну
зберігання».

Відповідно до п. 11 ст. 35 КАС України, у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Суд вважає, що вжив усі залежні від
нього заходи для належного
повідомлення відповідача про розгляд
адміністративної справи.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується наявними матеріалами
справи, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дніпроенергомаш»
(згідно власної заяви від 29.12.2001)
зареєстроване як страхувальник за
№16 в Заводській районній
виконавчій дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, правонаступником якої
є Дніпродзержинська міська виконавча
дирекція Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Відповідно до звіту відповідача про
нараховані внески та витрати, пов'язані
із загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності за
2002 рік, підписаного керівником
підприємства відповідача Бахаревим
В.І., заборгованість на кінець звітного
періоду становить 1153,22 грн.

Позивачем було сформовано та надіслано
на адресу відповідача лист-вимогу від
05.04.2013 № 02-13-805, відповідно до якого
запропоновано останньому у строк до
25.04.2013 сплатити заборгованість зі
страхових внесків. Зазначений
лист-вимогу було повернуто на адресу
позивача без виконання з поміткою
поштового відділення про закінчення
строку зберігання рекомендованої
кореспонденції.

На день розгляду справи доказів
погашення заборгованості, як і
письмових заперечень проти позову
відповідач не надав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 №2240-III
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 2 вказаного
Закону страхові внески - це кошти
відрахувань на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, сплачені
згідно із законодавством, що діяло до
набрання чинності Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 2464-VІ, кошти, що надходять від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, які
спрямовуються на страхування у зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

Абзацами 5 та 6 частини 7 Розділу VІІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 08
липня 2010 року № 2464-VІ встановлено, що
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. На період до повного
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) (далі - Закон №
2240-ІІІ), встановлено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Статтею 23 Закону №2240-ІІІ встановлено
порядок і строки сплати страхових
внесків та передбачено, зокрема, що
страхувальники-роботодавці сплачують
до Фонду різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону. Перерахування зазначених
сум шляхом безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.
Страхові внески, сплачені в іноземній
валюті, підлягають перерахуванню на
рахунок Фонду у валюті України за
офіційним курсом Національного банку
України на день сплати страхових
внесків. У разі нестачі у
страхувальників-роботодавців коштів
для виплати заробітної плати та сплати
страхових внесків у повному обсязі
нарахування їх на заробітну плату і
перерахування страхових внесків до
Фонду провадиться пропорційно до сум
заробітної плати. У разі
незабезпечення банківськими
установами перерахування страхових
внесків до Фонду одночасно з видачею
коштів на виплату заробітної плати
банківські установи сплачують за
рахунок власних коштів до Фонду суму
несплачених страхових внесків. Якщо
страхувальники несвоєчасно чи не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені статтею
30 цього Закону. Днем сплати страхових
внесків вважається: у разі
перерахування за безготівковими
розрахунками - день подання до установи
банку розрахункових документів на
перерахування страхових внесків на
рахунок Фонду; у разі сплати готівкою -
день внесення коштів до банківської
установи чи відділення зв'язку для
перерахування на рахунок Фонду.

Отже, зазначена сума заборгованості із
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, про
стягнення якої просить позивач, була
нарахована та не сплачена ще у період
до 1 січня 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону № 2240-ІІІ
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків, у тому числі страхових
внесків, що сплачують застраховані
особи через рахунки роботодавців, а
також за порушення порядку
використання страхових коштів.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що не сплачені в строк страхові внески,
пеня і штраф стягуються в доход Фонду
із страхувальника у безспірному
порядку. Строк давності в разі
стягнення страхових внесків, пені та
фінансових санкцій, передбачених цією
статтею, не застосовуються.

Частиною 1 статті 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки та збори в порядку
та розмірах, встановлених законом.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позивачем доведена
правомірність та обґрунтованість
підстав стягнення з відповідача суми
заборгованості зі сплати страхових
внесків, натомість відповідачем не
було надано суду жодного доказу щодо
спростування позиції позивача,
викладеної в заявленому
адміністративному позові, та доказів
добровільної сплати означеної суми
боргу на момент розгляду справи.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що позов Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроенергомаш» про стягнення суми
заборгованості зі сплати страхових
внесків в розмірі 1153, 22 грн. підлягає
задоволенню

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Дніпроенергомаш» про стягнення суми
заборгованості зі сплати страхових
внесків в розмірі 1153, 22грн.
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дніпроенергомаш»
(51922, м. Дніпродзержинськ,
Дніпропетровська область, вул. Бойко, 4,
) на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (49000, м. Дніпропетровськ,
проспект Карла Маркса, 93, р/р 4002 в
ПАТ КБ « Надра»,м. Київ, МФО 380764, , одержувач -
Дніпродзержинська міська виконавча
дирекція Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності) суму заборгованості зі
сплати страхових внесків в розмірі 1153
(одна тисяча сто п'ятдесят три) грн. 22
коп.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.В. Царікова