Справа № 820/10466/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 820/10466/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФЛОКСАР",
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
04.12.2013р. по справі № 820/10466/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФЛОКСАР"

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФЛОКСАР", звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, в
якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
не реєстрації ТОВ "Флоксар" як платника
податку на додатку вартість;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
зареєструвати ТОВ "Флоксар" як платника
на додатку вартість;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
видати свідоцтво платника податку на
додатку вартість ТОВ "Флоксар".

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 04.12.2013 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФЛОКСАР" -
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
не реєстрації Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФЛОКСАР" як платника
податку на додану вартість.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
розглянути питання щодо реєстрації
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФЛОКСАР" як платника
податку на додану вартість та видачі
свідоцтва платника податку на додану
вартість.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 04.12.2013 року
в частині відмови в задоволенні позову
скасувати, в іншій частині постанову
суду першої інстанції - залишити без
змін, з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись в
апеляційній скарзі на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 04.12.2013 року
в частині задоволення позовних вимог
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п.
181.1 ст. 181, ст. 182 Податкового кодексу
України, пп. 3.5, пп. 3.8, пп. 3.9 п. 3 Розділу
ІІІ Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 07.11.2011 року № 1394,
що призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційні
скарги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідно до виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, ТОВ
"Флоксар" належним чином зареєстровано
в якості юридичної особи 20.05.2013 року,
перебуває на обліку в ДПІ у Київському
районі м. Харкова.

02.10.2013 року до канцелярії ДПІ у
Київському районі м. Харкова позивачем
було подано реєстраційну заяву
платника податку на додану вартість за
формою 1-ПДВ, до якої в якості
підтверджуючих документів, які
підтверджують здійснення операцій з
постачання товарів було додано: копії
договорів, копії актів
прийому-передачі, копії звітів про
надання послуг, копії додатків до
звітів, копії банківський виписок,
лист-пояснення та вказано, що заява
подається вшосте.

Відповідачем, 09.10.2013 р. за №3874/10/20-31-18-02-24
було направлено лист на адресу
позивача, відповідно до якого
повідомлялось, що за результатами
розгляду заяви за формою 1-ПДВ від 02.10.2013
року встановлено, що ТОВ "Флоксар" не
відповідає критеріям визначеним п.182.1
статті 182 Податкового Кодексу України.
А саме вказано, що ТОВ "ФЛОКСАР" надано
звіти про надання
інформаційно-консультаційних послуг з
питань господарської діяльності.
Згідно наданих звітів підприємством
надано роз'яснення понять замовник,
посередник, посередницькі операції та
їх види, фінансова допомога, облік
основних фондів, авансові платежі з
податку на прибуток, податкове право та
інші поняття, які доступні загального
користування в мережі інтернет та
інших джерелах інформації, не
конкретизовано як саме на практиці
застосовувати норми діючого
законодавства. Враховуюче викладене,
запропоновано позивачу надати нову
реєстраційну заяву платника податку на
додану вартість форми 1-ПДВ, заповнену
згідно вимог діючого законодавства та
документальним підтвердженням
достовірності відомостей про
здійснення особою постачання
товарів/послуг або відповідність особи
вимогам, визначеним статтею 180, пунктом
181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та
пунктом 183.7 статті 183 розділу
Податкового кодексу України.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області щодо не реєстрації ТОВ
"ФЛОКСАР" як платника податку на
додатку вартість є протиправними,
однак позовна вимога про зобов'язання
відповідача реєструвати ТОВ "ФЛОКСАР"
як платника на додатку вартість та
видати свідоцтво платника податку на
додану вартість ТОВ "ФЛОКСАР" не
підлягає задоволенню, оскільки суд не
може перебирати на себе функції органу,
якому надано такі виключні
повноваження.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 182.1 ст.182 Податкового
кодексу України особа, яка провадить
оподатковувані операції і відповідно
до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не
є платником податку у зв'язку з тим, що
обсяги оподатковуваних операцій є
меншими від встановленої зазначеною
статтею суми та обсяги постачання
товарів/послуг іншим платникам податку
за останні 12 календарних місяців
сукупно становлять не менше 50
відсотків загального обсягу
постачання, вважає за доцільне
добровільно зареєструватися як
платник податку, така реєстрація
здійснюється за її заявою.

В силу п.183.1 ст.183 Податкового кодексу
України будь-яка особа, що підлягає
обов'язковій реєстрації чи прийняла
рішення про добровільну реєстрацію як
платника податку, подає до органу
державної податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву.

Згідно з п.183.7 ст.183 Податкового кодексу
України заява про реєстрацію особи як
платника податку подається особисто
такою фізичною особою або
безпосередньо керівником або
представником юридичної особи -
платника (в обох випадках з
документальним підтвердженням особи
та повноважень) до органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням (місцем проживання)
особи. У заяві зазначаються підстави
для реєстрації особи як платника
податку.

Орган державної податкової служби
відмовляє в реєстрації особи як
платника податку, якщо за результатами
розгляду реєстраційної заяви та/або
поданих документів встановлено, що
особа не здійснює постачання
товарів/послуг або не відповідає
вимогам, визначеним статтею 180, пунктом
181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та
пунктом 183.7 статті 183 Податкового
кодексу України, або якщо існують
обставини, які є підставою для
анулювання реєстрації згідно із
статтею 184 Податкового кодексу України.
(Пункт 183.8 ст.183 Податкового кодексу
України.)

У разі відсутності підстав для відмови
у реєстрації особи як платника податку
контролюючий орган зобов'язаний внести
до реєстру платників податку запис про
реєстрацію такої особи як платника
податку з бажаного (запланованого) дня
реєстрації платника податку,
зазначеного у його заяві, або протягом 5
робочих днів від дати надходження
реєстраційної заяви, якщо бажаний
(запланований) день реєстрації у заяві
не зазначено чи такий день настає
раніше дати, що припадає на останній
день строку, встановленого для
реєстрації платника податку
контролюючим органом. Якщо бажаний
(запланований) день реєстрації,
зазначений у заяві особи, настає після
завершення 5 робочих днів від дати
надходження реєстраційної заяви,
контролюючий орган зобов'язаний внести
до реєстру платників податку запис про
реєстрацію такої особи як платника
податку не пізніше бажаного
(запланованого) дня реєстрації
платника податку, зазначеного у його
заяві. (Пункт 183.9 ст.183 Податкового
кодексу України.)

Наказом Міністерства фінансів України
від 07.11.2011 N1394 затверджено положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 29
листопада 2011р. за N1369/20107, (далі -
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість).

Згідно п.п. 3.8. п.3 Розділу ІІІ вказаного
Положення при реєстрації платника ПДВ
обов'язково проводиться перевірка його
реєстраційних даних з Єдиного банку
даних про платників податку - юридичних
осіб або Реєстру самозайнятих осіб.
Відомості про заявника мають бути
включені до Єдиного державного
реєстру. Дані реєстраційної заяви
мають бути достовірними та відповідати
відомостям Єдиного державного реєстру.
З метою перевірки достовірності даних
про заявника податковий орган може
звернутись до державного реєстратора
за отриманням витягу з Єдиного
державного реєстру.

Окрім цього, з метою підтвердження
достовірності відомостей про
здійснення особою постачання
товарів/послуг або відповідність особи
вимогам, визначеним статтею 180, пунктом
181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та
пунктом 183.7 статті 183 розділу V Кодексу,
така особа відповідно до підпункту 20.1.6
пункту 20.1 статті 20 розділу I Кодексу,
пункту 73.3 статті 73 розділу II Кодексу
подає до податкового органу документи,
що підтверджують такі відомості.

Якщо в заяві про реєстрацію не
зазначені обов'язкові реквізити,
надані недостовірні або неповні дані,
її не скріплено печаткою заявника, не
підписано заявником (для фізичних
осіб), відповідальною особою заявника
(для юридичних осіб) чи особою, яка має
документально підтверджене
повноваження щодо підпису
реєстраційної заяви від особи, яка
реєструється платником ПДВ, відомості
про заявника не включені до Єдиного
державного реєстру, то протягом 10
робочих днів від дня отримання заяви
податковий орган звертається до особи
з письмовою пропозицією надати нову
заяву про реєстрацію (із зазначенням
підстав неприйняття попередньої).
(Пункт 3.9 Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість.)

У разі відсутності підстав для відмови
у реєстрації особи як платника ПДВ
податковий орган зобов'язаний видати
заявнику або відправити поштою (з
повідомленням про вручення) свідоцтво
про реєстрацію платника податку на
додану вартість за формою N 2-ПДВ
(додаток 2) (далі - Свідоцтво) не пізніше
наступного робочого дня після бажаного
(запланованого) дня реєстрації
платника ПДВ, зазначеного у його заяві,
або протягом 10 робочих днів від дати
надходження реєстраційної заяви, якщо
бажаний (запланований) день реєстрації
у заяві не зазначено чи такий день
настає раніше дати, що припадає на
останній день строку, встановленого
для реєстрації платника ПДВ податковим
органом. Якщо бажаний (запланований)
день реєстрації, зазначений у заяві
особи, настає після завершення 10
робочих днів від дати надходження
реєстраційної заяви, податковий орган
зобов'язаний видати заявнику або
відправити поштою (з повідомленням про
вручення) свідоцтво про реєстрацію
такої особи як платника ПДВ не пізніше
бажаного (запланованого) дня
реєстрації платника ПДВ, зазначеного у
його заяві.

При реєстрації платника ПДВ
обов'язково проводиться перевірка його
реєстраційних даних з Єдиного банку
даних про платників податку - юридичних
осіб або Реєстру самозайнятих осіб.

Аналізуючи зміст наведених норм права
колегія суддів приходить до висновку,
що підставою для надання платнику
податків пропозиції щодо подання нової
заяви про реєстрацію платником ПДВ
можуть бути лише недоліки оформлення
поданої заяви, а саме: не зазначення
обов'язкових реквізитів, надання
недостовірних або неповних даних (крім
розділу 15 такої заяви), якщо таку заяву
не скріплено печаткою заявника, не
підписано заявником (для фізичних
осіб), відповідальною особою заявника
(для юридичних осіб) чи особою, яка має
документально підтверджене
повноваження щодо підпису
реєстраційної заяви від особи, яка
реєструється платником ПДВ.

При цьому, при наданні письмової
пропозиції про подання нової заяви
податковий орган має зазначити
підстави неприйняття попередньої.

Як вбачається листа ДПІ у Київському
районі м. Харкова від 09.10.2013 р. за
№3874/10/20-31-18-02-24, податковим органом було
запропоновано позивачу надати нову
реєстраційну заяву платника податку на
додану вартість саме через
невідповідність вимогам, визначеним
пунктом 182.1 статті 182 Податкового
кодексу України, внаслідок
недостатнього, на думку податкового
органу, документального підтвердження
достовірності відомостей про надання
позивачем
інформаційно-консультаційних послуг.

Натомість, матеріали справи свідчать,
що надана ТОВ "Флоксар" 02.10.2013 року
реєстраційна заява платника податку на
додану вартість, складена за формою
№1-ПДВ та заповнена відповідно до вимог
п.182.1 ст.182 Податкового Кодексу України,
Положення №1394, листа Голови ДПС
України від 12.09.2012 року №3208/0/71-12/18-3117
"Про розгляд реєстраційних заяв
платників ПДВ".

Судом встановлено, що одним із видів
діяльності ТОВ "Флоксар" за КВЕД-2010 є
діяльність у сфері права (код 69.10).

В матеріалах справи наявна копія
договору №28/05/13 від 28.05.2013 року про
надання консультаційних послуг та інші
договори, акти прийому-здачі наданих
послуг, звіти про надання послуг,
договір оренди приміщення №142013 від
24.05.2013 року з додатками, виписки банку
та інші первинні документи. Вся
первинна документація була надана
разом із заявою.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій та
повинні бути складені під час
здійснення цієї операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву
підприємства, установи, від імені яких
складено документ, назву документа
(форми), дату і місце складання, зміст,
обсяг та одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Посилання відповідача на те, що
позивачем вказано неповні або
недостовірні дані по проведеним
операціям з постачання, оскільки в
наданих позивачем звітах про надання
інформаційно-консультаційних послуг
не конкретизовано як саме на практиці
застосовувати норми діючого
законодавства, а лише надано
роз'яснення понять, які доступні для
загального користування в мережі
інтернет та інших джерелах інформації,
не можуть слугувати підставою для
неприйняття заяви позивача про
реєстрацію платником податку на додану
вартість та звернення до нього із
пропозицією про подання нової заяви, в
розумінні п. 3.9. Положення № 1394.

При цьому, вказані у листі від 09.10.2013 р.
за №3874/10/20-31-18-02-24 підстави неприйняття
заяви (у звітах про надання
інформаційно-консультаційних послуг
не конкретизовано як саме на практиці
застосовувати норми діючого
законодавства), унеможливлюють
усунення позивачем недоліків своєї
заяви, які мають місце на думку
податкового органу, та порушують
вимоги Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
оскільки вказані звіти складено
суб'єктами господарювання під час
здійснення господарських операцій та
позивач позбавлений можливості на
сьогоднішній день вносити в них
будь-які зміни.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що п. 3.9 Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість, на який посилається
відповідач у зазначеному вище листі
про звернення до позивача із
пропозицією щодо надання нової заяви
платника ПДВ, не містить такої підстави
для звернення, як - не дотримання
підприємством критерій, визначених п.
182.1 ст. 182 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зауважує, що
нездійснення особою постачання
товарів/послуг або невідповідність
особи вимогам, визначеним п. 182.1 ст. 182
Податкового кодексу України, в силу
приписів п. 183.8 ст.183 Податкового
кодексу України та п. 3.10 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, є підставою для відмови в
реєстрації особи як платника ПДВ, а не
підставою для звернення до особи із
пропозицією щодо подання нової заяви.

Зважаючи на встановлені обставини у
справі, колегія суддів приходить до
висновку, що лист ДПІ у Київському
районі м. Харкова від 09.10.2013 р. за
№3874/10/20-31-18-02-24 суперечить п.3.9 Положення
№ 1394, а саме, відсутнє будь-яке законне
обґрунтування недостовірності або
неповноти даних в реєстраційній заяві
платника ПДВ, у зв'язку з чим колегія
суддів не вбачає законних та
обґрунтованих підстав для звернення до
позивача із пропозицією надати нову
заяву про реєстрацію.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятого ним рішення, щодо не
реєстрації позивача платником податку
на додану вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
вважає, що дії Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
не реєстрації ТОВ "Флоксар" як платника
податку на додатку вартість, з підстав
викладених у листі від 09.10.2013 р. за
№3874/10/20-31-18-02-24, не відповідають вимогам,
визначеним ч. 2 ст. 19 Конституції
України, а тому колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовна вимога про
визнання таких дій протиправними є
обґрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Також колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позовних вимог
про зобов'язання відповідача
зареєструвати ТОВ "Флоксар" як платника
на додатку вартість та видати
свідоцтво платника податку на додатку
вартість, оскільки вчинення дій з
реєстрації особи платником ПДВ є
виключною компетенцією податкового
органу.

Колегія суддів зазначає, що завданням
адміністративного судочинства,
відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової
норми, адміністративний суд не
наділений повноваженнями втручатися у
вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за критеріями визначеними
статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у
забезпеченні ефективності державного
управління, а в гарантуванні
дотримання вимог права, інакше
порушується принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади не допускає
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного суду є
контроль за легітимністю прийняття
рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС
України щодо компетенції
адміністративного суду, останній не
може підміняти інший орган державної
влади та перебирати на себе
повноваження щодо вирішення питань,
які законодавством віднесені до
компетенції цього органу державної
влади.

Отже, вказана позовна вимога є формою
втручання в дискреційні повноваження
суб'єкта владних повноважень та
виходить за межі завдань
адміністративного судочинства, а тому
не підлягає задоволенню.

У відповідності до положень ч.2 ст.11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в ДПІ у
Київському районі м. аркова. З огляду на
цю обставину, обов'язок щодо розгляду
питання реєстрації позивача платником
податку на додану вартість відноситься
до виключної компетенції відповідача.

З огляду на те, що під час судового
розгляду справи встановлено
протиправність дій ДПІ у Київському
районі м. Харкова при розгляді
реєстраційної заяви платника податку
на додану вартість за формою 1 ПДВ від
02.10.2013 року щодо не реєстрації позивача
платником податку на додану вартість,
суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про наявність підстав
для виходу за межі позовних вимог, та
задовольнив позовну вимогу про
зобов'язання ДПІ у Київському районі м.
Харкова розглянути питання щодо
реєстрації ТОВ "Флоксар" в якості
платника податку на додатку вартість
та видачі свідоцтва платника податку
на додатку вартість.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Харківського
окружного адміністративного суду від
04.12.2013 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційних скарг Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФЛОКСАР",
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області колегією суддів не
встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФЛОКСАР",
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 04.12.2013р. по
справі № 820/10466/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.