Справа № 813/799/14
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2014 року 12 год. 01 хв.
Справа № 813/799/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Сакалоша В.М.,
за участю секретаря судового засідання
представника прокуратури - Бойко Н.І.,
розглянувши у м. Львові у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Прокурора
Радехівського району Львівської
області до Радехівської районної ради
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення,-
На розгляд Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Прокурора Радехівського
району Львівської області до
Радехівської районної ради про
визнання протиправним і скасування
рішення XXXIV позачергової сесії VI
скликання Радехівської районної ради
№ 375 від 28.01.2014 року "Про визнання
Народної ради України колегіальним
органом, уповноваженим представляти
інтереси народу України".

Хід розгляду справи відображений в
ухвалах суду. В судовому засіданні
11.02.2014 року відповідно до положень ч.3
ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
результаті проведеної перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів встановлено, що
28.01.2014 на XXXIV позачерговій сесії VI
скликання Радехівською районною радою
було прийнято рішення № 375 від 28.01.2014
року «Про визнання Народної Ради
України колегіальним органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України», яке прийняте
Радехівською районною радою із
порушенням ст. 6, 19, 85, 106, 116 Конституції
України, ст. 43, 44 Закону України "Про
місцеве самоврядування", оскільки
органам місцевого самоврядування не
надано повноважень визнавати
представницькі органи, які утворені у
невідповідності до вимог
законодавства України, представляти
інтереси народу та рекомендувати іншим
органам місцевого самоврядування
визнавати такі органи.

У судовому засіданні представник
прокуратури позовні вимоги підтримала
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві, вважає оскаржуване
рішення протиправним та таким, що
порушує чинне законодавство України.
Просила позовні вимоги задовольнити
повністю.

Радехівська районна рада надала
заперечення на вищевказану позовну
заяву, посилаючись на норми
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», а також на норми Європейської
хартії місцевого самоврядування,
зазначивши, що оскаржуване рішення
районна рада прийняла в межах наданих
їх повноважень, тому доводи позивача є
необґрунтованими. Відтак у
задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

Прокурором Радехівського району
Львівської області 28.01.2014 року винесено
постанову № 04 про проведення перевірки
у порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів в діяльності
Радехівської районної ради щодо
додержання вимог Конституції України
та Закону України «Про місцеве
самоврядування» при прийнятті рішень
Радехівською районною радою на XXXIV
позачерговій сесії VI скликання від
28.01.2014 року.

При проведенні перевірки встановлено
прийняття 28.01.2014 року Радехівською
районною радою на XXXIV позачерговій
сесії VI скликання рішення № 375 від
28.01.2014 року «Про визнання Народної Ради
України колегіальним органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України», відповідно до якого,
керуючись статтею 5 розділу І та
розділом XI Конституції України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», реалізуючи
право народу України на самовизначення
та безпосереднє здійснення влади, в
зв'язку з узурпацією влади Президентом
України та Верховною Радою України
через прийняття 16 січня 2014 року в
неконституційний спосіб ряду законів,
які ведуть до встановлення диктатури в
державі та звужують зміст і обсяг
існуючих конституційних прав і свобод
громадян, що суперечить частині третій
статті 22 Конституції України,
Радехівська районна рада вирішила:

1. Визнати Народну Раду України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України,
повноваження на створення якого надані
рішенням Всенародних зборів громадян,
які відбулися 19 січня 2014 року на
Майдані Незалежності у місті Києві.

2. Рекомендувати сільським, селищним,
міській радам району невідкладно
скликати позачергові сесії
відповідних рад для розгляду та
вирішення питання щодо визнання
Народної Ради України колегіальним
органом, уповноваженим представляти
інтереси народу України та
самостійного виконання делегованих
повноважень місцевих органів
державної влади.

3. Звернутися до міжнародного
співтовариства з проханням допомогти
Українському народові зберегти
демократичний устрій і не допустити
остаточного встановлення в Україні
диктатури та узурпації влади
Президентом України.

4. Встановити, що на території
Радехівського району не можуть
проводитись заходи за участю особового
складу Збройних сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
інших правоохоронних органів з
використанням спеціальних засобів,
зброї та військової техніки,
спрямовані на обмеження прав громадян
на проведення мирних зібрань.

5. Контроль за виконанням цього
рішення покласти на голову районної
ради.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів згідно з ч.2
цієї ж статті можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 Кодексу адміністративного
судочинства України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Відповідно до ст.121 Конституції України
на прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 08.04.1999 року (справа № 1-1/99) зазначив,
що державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Згідно ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру», підставою
представництва у суді інтересів
держави є: наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави. У
вказаній нормі Закону також
передбачено, що однією із форм
представництва прокурором є звернення
до суду з позовами (заявами, поданнями).

Відповідно до ч.2 ст.60 КАС України,
прокурор здійснює в суді
представництво інтересів громадянина
або держави в порядку, встановленому
цим Кодексом та іншими законами, і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії адміністративного
процесу.

У зв'язку з відсутністю органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
прокурор, відповідно до ст.60 КАС
України, у даному випадку набуває
статусу позивача.

В силу положень ст.23 Закону України
«Про прокуратуру», прокурор може
звернутися до суду і в тому випадку,
якщо подання про усунення виявлених
порушень не вносилося.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про подання прокурором позову
у поряду, спосіб та з підстав
передбачених чинним законодавством.

Україна відповідно до ст. 1 Конституції
України є суверенна і незалежна,
демократична, соціальна, правова
держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України
визначено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ст. 3 Європейської Хартії
місцевого самоврядування, під місцевим
самоврядуванням розуміється право і
реальна здатність органів місцевого
самоврядування регламентувати значну
частину державних справ і керувати нею,
діючи в рамках закону, під свою
відповідальність в інтересах
місцевого населення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Конституція України визначає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення. Перелік таких питань
визначено у Конституції України та ст.
43 вищевказаного Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Конституційне призначення місцевого
самоврядування полягає в праві
територіальних громад як самостійно,
так і через органи місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах законів.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 26.03.2002 року, яким
визначено політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, такі
є представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
України і законах України.

Отже органи місцевого самоврядування
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

У главі 1 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», як і в
розділі XI Конституції України, не
передбачено повноважень органів
місцевого самоврядування щодо
визнання представницькими органів, які
утворені не у відповідності до вимог
чинного законодавства України та
надання рекомендацій іншим органам
місцевого самоврядування щодо
визнання таких органів, а також
встановлення будь-яких обмежень
військовим та правоохоронним органам.

Статтею 6 Конституції України чітко
встановлено, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову. Органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.106 Конституції
України виключно до компетенції
Президента України віднесено
представлення держави у міжнародних
відносинах та здійснення керівництва
зовнішньополітичною діяльністю
держави. Крім того згідно із п.5 ст.85
Конституції України виключно до
повноважень Верховної Ради України
віднесено визначення засад зовнішньої
політики України. Здійснення
зовнішньої політики держави п.1 ст. 116
Конституції України покладено на
Кабінет Міністрів України. Жодних
повноважень в сфері міжнародних
відносин та з питань формування і
реалізації зовнішньої політики
держави Конституцією України (розділ IX)
та Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» за органами
місцевого самоврядування не
передбачено.

Відтак, згадана у рішенні Радехівської
районної ради Народна рада України не
підпадає під жодну з гілок влади і не
може здійснювати державну владу, а
районні ради не уповноважені на
здійснення повноважень у сфері
міжнародних відносин.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що відповідні
положення відповідачем дотримані не
були, а отже прийняте з перевищенням
повноважень Радехівською районною
радою рішення на XXXIV позачерговій сесії
VI скликання № 375 від 28.01.2014 року «Про
визнання Народної Ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України»
є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 10 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Враховуючи встановлені фактичні
обставини справи та вищенаведені норми
діючого законодавства, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані, відтак такі підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати відповідно до положень
ст. 94 КАС України з сторін не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним і
скасувати рішення XXXIV позачергової
сесії VI скликання Радехівської
районної ради № 375 від 28.01.2014 року "Про
визнання Народної ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України" .

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Повний текст постанови
виготовлений 17 лютого 2014 року

Суддя
Сакалош В.М.