Справа № 2а-0370/731/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Справа №
31775/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Іваничівської райдержадміністрації
Волинської області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 30.03.2011 року
в справі за позовом управління праці та
соціального захисту населення
Іваничівської райдержадміністрації
Волинської області до відділу
державної виконавчої служби
Іваничівського районного управління
юстиції про визнання протиправними
дій державного виконавця та скасування
постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2011 року управління праці та
соціального захисту населення
Іваничівської райдержадміністрації
Волинської області звернулося до суду
з позовом до відділу державної
виконавчої служби Іваничівського
районного управління юстиції про
визнання протиправними дій державного
виконавця та скасування постанови про
накладення штрафу.

Позивач просив визнати протиправними
дії державного виконавця щодо
прийняття постанови про накладення
штрафу та скасувати постанову
відповідача ВП № 1098358 від 3.03.2011 року про
накладення на позивача штрафу в
розмірі 1020 грн. за повторне невиконання
рішення суду.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 30.03.2011 року
позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
Іваничівської райдержадміністрації
Волинської області, яке в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що
апелянтом проведено перерахунок
спірної допомоги із визначенням її
розміру та повідомлено відповідача про
неможливість виконання рішення в
частині виплати допомоги з поважних
причин, а саме через відсутність
належного бюджетного фінансування. Із
метою виконання численних судових
рішень апелянт неодноразово звертався
до вищестоящих установ з листами щодо
сприяння у виділенні додаткових коштів
на забезпечення виконання судових
рішень. Разом з тим, вказані пропозиції
при прийнятті Законів про Державний
бюджет на відповідні роки залишилися
неврахованими.

Особи, які беруть участь в розгляді
справи, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, в
судове засідання не прибули, що дає
підстави для розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Спірні правовідносини регулюються
приписами Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до ст.5 вказаного Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб і порядок, визначені виконавчим
документом; надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження та їх
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їх права і обов'язки;
проводить оцінку (переоцінку) майна в
порядку, встановленому законодавством
про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність.

Згідно з ч.5 ст.87 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу в розмірі від двох до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, на посадових осіб - від десяти
до двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян і на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Як встановлено судом першої інстанції,
на виконанні відділу державної
виконавчої служби Іваничівського
районного управління юстиції
Волинської області перебував
виконавчий лист № 2а- 38/09 від 25.2008 року,
виданий Іваничівський районним судом
Волинської області про зобов'язання
позивача провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними віку 3-х років
за відповідні періоди.

1.09.2010 року відповідачем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 19953894 та надано
боржнику термін для добровільного
виконання рішення суду - 7 (сім) днів з
момент отримання цієї постанови.

За невиконання без поважних причин
вимог державного виконавця щодо
примусового виконання вищенаведеного
виконавчого документа, 20.09.2010 року
державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу на
позивача в розмірі 510 грн. відповідно до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та визначено новий строк
для добровільного виконання рішення
суду.

Дана постанова була оскаржена
позивачем в судовому порядку, проте
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
позивачу в задоволенні позову було
відмовлено.

Оскаржуваною постановою відповідача
від 3.03.2011 року на позивача як боржника у
виконавчому провадження на підставі ч.
3 ст. 87 Закону України «Про виконавче
провадження» було накладено штраф в
розмірі 1020 грн. за повторне невиконання
рішення суду без поважних причин.

Оскільки в даному випадку державний
виконавець діяв в межах своїх
повноважень та виніс постанову про
накладення штрафу в межах санкції ст.87
Закону України «Про виконавче
провадження» за повторне невиконання
без поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, тому вимоги позивача про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення штрафу від
3.03.2011року є безпідставними.

Відсутність бюджетного фінансування
не може бути причиною невиконання
відповідним суб'єктом владних
повноважень покладених на нього
зобов'язань. Реалізація особою права,
що пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити, що згідно з
статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції передбачено
право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

За наведених обставин оскаржувана
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, оскільки вона
прийнята з дотриманням норм
матеріального права, висновки суду
відповідають обставинам справи та
наявним в ній доказам.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Іваничівської райдержадміністрації
Волинської області залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 30.03.2011 року
в справі № 2а-0370/731/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський