Справа № 801/837/14
Суддя: Кононова Ю. С.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 року Справа №801/837/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кононової Ю.С., за
участю секретаря судового засідання
Магері М.В., представника позивача
Єрмакової С.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Добробут"

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Добробут" звернулось
до Окружного адміністративного суду АР
Крим з адміністративним позовом до
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 08.01.14р., № від 08.01.14р., №
від 08.01.14р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ТОВ «Добробут» з питань
правових взаємовідносин з ПП
«Пластпромбізнес» за вересень 2012 року
та ПП «Мехсервіс Плюс» за травень 2012
року, та повноти формування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість та податку на прибуток, за
відповідний період, якою встановлено
завищення до сплати у бюджет ПДВ у сумі
94845 грн. за вересень 2012 року, завищення
рядка 19 «Від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового періоду) та рядка
20.2 «Зарахування від'ємного значення
різниці поточного звітного
(податкового) періоду до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду» у
податковій декларації з ПДВ за травень
2012 року у сумі 8000 грн. та заниження
податку на прибуток у сумі 107987 грн., у
тому числі за 2 квартал 2012 року у сумі 8400
грн., за 3 квартал 2012 року у сумі 99587 грн.,
внаслідок нікчемності укладених з цими
підприємствами угод. Позивач вважає ці
висновки безпідставними, оскільки
господарські операції відбулись
реально, отримання та оплата робіт
підтверджено всіма необхідними
документами бухгалтерського і
податкового обліку, а отже валові
витрати та податковий кредит за
рахунок цих взаємовідносин були
сформовані правомірно.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про день, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином. Клопотань
або заперечень на позов не надав, про
поважність причин неприбуття у судове
засідання суд не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутність представника відповідача,
на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Добробут»
зареєстроване у якості юридичної особи
23.08.2002 року, відповідно до Витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(а.с.9-11).

Відповідно до Довідки, ТОВ «Добробут»
взято на облік платників податків у
Феодосійську ОДПІ (а.с.26).

Відповідно до Свідоцтва №200005435 від
17.10.2011 року, ТОВ «Добробут»
зареєстрований у якості платника
податку на додану вартість у
Феодосійській ОДПІ з 16.09.2002 року (а.с.27).

Згідно Довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України, видами діяльності позивача є:
будівництво будівель; виробництво
меблів для офісів та підприємств
торгівлі; інші види оптової торгівлі;
діяльність у сфері інжинірингу (а.с.28).

Відповідно до Ліцензії Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, ТОВ «Добробут» має право
займатися господарською діяльністю,
пов'язаною із створенням об'єктів
архітектури з 22.06.2011 року (а.с.29-30).

Також, ТОВ «Добробут» має Дозвіл
№089.12.43.45.21.1 від 16.02.2012 року, відповідно
до якого позивач має право виконувати:
роботи в траншеях, котлованах; земляні
роботи, що виконуються на глибині понад
2 метри або в зоні розташування
підземних комунікацій; зведення,
монтаж будинків, споруд; зварювальні
роботи (а.с.31).

На підставі Наказу №553 від 09.12.2013 року,
Феодосійською ОДПІ ГУ Міндоходів в АР
Крим була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
«Добробут» з питань правових
взаємовідносин з ПП «Пластпромбізнес»
за вересень 2012 року та ПП «Мехсервіс
Плюс» за травень 2012 року, та повноти
формування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та податку
на прибуток, за відповідний період, за
результатами якої складено Акт
№678/225/31382320 від 18.12.2013 року (а.с.43-70).

В ході проведення перевірки
відповідачем встановлено, що у
перевіряємому періоді позивачем були
сформовані валові витрати та
податковий кредит за рахунок угод з
контрагентами ПП «Пластпромбізнес» та
ПП «Мехсервіс Плюс».

Разом з тим, Феодосійською ОДПІ ГУ
Міндоходів в АР Крим було отримано
матеріали перевірок, а саме, від ДПІ у
Хортицькому районі м.Запоріжжя Акт
«Про неможливість проведення
перевірки, про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП «Пластпромбізнес»
за період травень - вересень 2012 року»
від 23.07.2013 року №148/08-31-22/34358860, та від ДПІ
у Кіровському районі
м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області Акт «Про
неможливість проведення звірки
суб'єкта господарювання ПП «Мехсервіс
Плюс» щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з платниками
податків ТОВ «Маршал-Транс» за період
лютий 2012 року, ТОВ «Орлі» за період
травень 2012 року, ПП
«Полтава-Проект-Монтаж» за період
січень, лютий 2013 року» від 27.08.2013 року
№04-65-22-03/33856458, з яких було встановлено,
що контрагенти ПП «Пластпромбізнес» та
ПП «Мехсервіс Плюс» мали ознаки
фіктивних підприємств, оформлювали
нікчемні угоди з метою отримання
податкової вигоди шляхом порушення
вимог податкового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, податкова
дійшла висновку, що у ПП
«Пластпромбізнес» та ПП «Мехсервіс
Плюс» відсутній факт реального
вчинення господарських операцій з
придбання товару (послуг) у своїх
контрагентів та продажу цих товарів
(послуг) основним покупцям.

Таким чином, валові витрати та
податковий кредит з ПДВ ТОВ «Добробут»
по взаємовідносинах з ПП
«Пластпромбізнес» та ПП «Мехсервіс
Плюс» у перевіряємому періоді
сформовано на підставі нікчемних
правочинів в порушення вимог
Податкового кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, Феодосійська
ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим дійшла
висновку, що в межах договорів,
укладених з вищезазначеними
підприємствами, операції поставки
товару, робіт (послуг) в адресу ТОВ
«Добробут» не відбувались.

У зв'язку з цим, первинна бухгалтерська
документація, будь-які інші первинні та
фінансово-господарські документи,
податкові накладні, що видані від імені
ПП «Пластпромбізнес» та ПП «Мехсервіс
Плюс» не можуть бути дійсними, як такі,
що підтверджують здійснення
господарських операцій, а отже не
можуть бути підставою для віднесення
сум за цими операціями до податкового
кредиту та валових витрат
підприємства.

Встановивши ці обставини, Феодосійська
ОДПІ ГУ Міндоходів в АР Крим дійшла
висновку про порушення ТОВ «Добробут»:

- ст.1, п.2, ст.9 ЗУ від 16.07.1999 року «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198,
п.201.1, ст.201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року, що призвело завищення
до сплати у бюджет ПДВ у сумі 94845 грн. за
вересень 2012 року;

- ст.1, п.2, ст.9 ЗУ від 16.07.1999 року «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198,
п.201.1, ст.201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року, що призвело до
завищення рядка 19 «Від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду» та рядка 20.2
«Зарахування від'ємного значення
різниці поточного звітного
(податкового) періоду до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду» у
податковій декларації з ПДВ за травень
2012 року у сумі 8000 грн.

- ст.1, п.2, ст.9 ЗУ від 16.07.1999 року «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», ст.134, п.п.138.1.1 п.138.1
ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року, що
призвело до заниження податку на
прибуток у сумі 107987 грн., у тому числі за
2 квартал 2012 року у сумі 8400 грн., за 3
квартал 2012 року у сумі 99587 грн.

На підставі цих висновків Акта,
Феодосійською ОДПІ ГУ Міндоходів в АР
Крим були винесені податкові
повідомлення - рішення:

- № від 08.01.2014 року, яким ТОВ
«Добробут» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 142267,50 грн., з яких 94845 грн. -
основний платіж та 47422,50 грн. - штрафні
санкції (а.с.32);

- № від 08.01.2014 року, яким ТОВ
«Добробут» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
161980,50 грн., з яких 107987 грн. - основний
платіж та 53993,50 грн. - штрафні санкції
(а.с.33);

- № від 08.01.2014 року, яким ТОВ
«Добробут» зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість на 8000 грн. (а.с.34).

Таким чином, як вбачається з акту
перевірки, підставою для висновку
податкового органу про завищення
податкового кредиту та валових витрат,
є їх формування за рахунок угод з
контрагентами, господарська
діяльність яких на думку податкового
органу має ознаки нікчемності.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, яких він
повинен дотримуватись при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що ПП «Мехсервіс
Плюс» зареєстроване у якості юридичної
особи 08.11.2005 року, про що свідчить
Свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи (а.с.194).

Відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, основними видами
діяльності ПП «Мехсервіс Плюс» є:
ремонт і технічне обслуговування машин
і устаткування промислового
призначення; виробництво будівельних
металевих конструкцій і частин
конструкцій; інші будівельно-монтажні
роботи; оптова торгівля іншими
машинами й устаткуванням; установлення
та монтаж машин та устаткування
(а.с.195-196).

Відповідно до довідки, ПП «Мехсервіс
Плюс» взято на облік платника податків
11.11.2005 року у ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровськ (а.с.192).

Відповідно до Свідоцтва №04436162, ПП
«Мехсервіс Плюс» зареєстроване як
платник податку на додану вартість з
17.11.2005 року (а.с.193).

Судом встановлено, що 23.04.2012 року між ПП
«Мехсервіс Плюс» (виконавець) та ТОВ
«Добробут» (замовник) було укладено
договір №050, відповідно до умов якого
виконавець поставляє, виконує монтаж
та пуско-наладку платформи підйомної
гідравлічної ППГ-1-1,8 у кількості 1 (одна)
одиниця, далі товар, у відповідності зі
специфікацією .

Вартість однієї платформи підйомної
гідравлічної ППГ-1-1,8 що надається
відповідно до цього договору, складає
43800 грн., у тому числі ПДВ 7300 грн.
Вартість доставки монтажних та
пуско-наладжувальних робіт з установки
однієї платформи підйомної
гідравлічної ППГ-1-1,8 складає 4200 грн., у
тому числі ПДВ у сумі 700 грн. Загальна
вартість договору складає 48000 грн., у
тому числі ПДВ у сумі 8000 грн.(а.с.82-83).

Умови договору були виконані ПП
«Мехсервіс Плюс» у повному обсязі, що
підтверджується актом здачі-приймання
виконаних робіт №050 від 17.05.2012 року на
загальну суму 48000 грн., у тому числі ПДВ
у сумі 8000 грн. (а.с.81).

Судом встановлено, що роботи були
оплачені позивачем у повному обсязі на
суму 48000 грн., у тому числі ПДВ у сумі 8000
грн., про що свідчить платіжне
доручення №112 від 16.05.2012 року (а.с.91).

За фактом оплати робіт, ПП «Мехсервіс
Плюс» була виписана ТОВ «Добробут»
податкова накладна №3 від 16.05.2012 року на
загальну суму 48000 грн., у тому числі ПДВ
у сумі 8000 грн. (а.с.93), яка також
відображена у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних
позивача (а.с.242-244).

Зазначений договір було укладено з
метою використання робіт, отриманих
від ПП «Мехсервіс Плюс» у
господарській діяльності позивача, а
саме з метою виконання договору
підряду №15-03/7 від 15.03.2012 року,
укладеного між ТОВ «АТБ-маркет»
(замовник) та ТОВ «Добробут»
(підрядник).

Відповідно до умов даного договору,
підрядник зобов'язаний виконати
власними, а за необхідністю залученими
силами будівельно-ремонтні роботи на
об'єкті, розташованому за адресою:
Миколаївська область, Новобугський
район, м.Новий Буг, вул.Гагарина, 7, у
відповідності з вимогами наданої
замовником документації на виконання
робіт та наданої замовником концепції
влаштування об'єктів, здати об'єкт
робочій комісії замовника для монтажу
торгівельного обладнання у
встановлений даним договором строк
після завершення усіх робіт за цим
договором (а.с.95-98).

Відповідно до договірної ціни та
авансу до договору підряду №15-03/7 від
15.03.2012 року, договірна ціна на виконання
робіт по об'єкту, розташованому за
адресою: Миколаївська область,
Новобугський район, м.Новий Буг,
вул.Гагарина, 7, складає 1520000,40 грн., у
тому числі ПДВ у сумі 253333,40 грн. Розмір
авансу складає 228000,06 грн., у тому числі
ПДВ у сумі 38000,01 грн. (а.с.99).

Додатковою угодою №1 від 08.05.2012 року, до
договору підряду №15-03/7 від 15.03.2012 року у
зв'язку з виконанням додаткових
загально будівельних робіт, сторони
домовились збільшити загальну суму
даного договору на 108878,40 грн., у тому
числі ПДВ у сумі 18146,40 грн., у зв'язку з
чим змінити п.1 додатку №2 договору,
виклавши його у наступній редакції:

«У відповідності з п.3.1 даного договору,
загальну сума даного договору складає
1628878,80 грн., у тому числі ПДВ у сумі 271479,80
грн., яка є твердою, тобто підлягає
зміні тільки у випадках, передбачених
законодавством України чи даним
договором» (а.с.104).

Умови даного договору були виконані
ТОВ «Добробут», що підтверджується
актом приймання-передачі
встановленого обладнання №5 на
загальну суму 33600 грн., у тому числі ПДВ
у сумі 5600 грн. (а.с.94).

Судом встановлено, що ПП
«Пластпромбізнес» зареєстроване у
якості юридичної особи 25.04.2006 року, про
що свідчить Виписка з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.205).

Відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, основними видами
діяльності ПП «Пластпромбізнес» є:
будівництво житлових і нежитлових
будівель; будівництво інших споруд,
н.в.і.у.; інші спеціалізовані будівельні
роботи, н.в.і.у.; будівництво
трубопроводів; інші роботи із
завершення будівництва; діяльність
посередників у торгівлі товарами
широкого асортименту (а.с.206-207).

Відповідно до довідки, ПП
«Пластпромбізнес» взято на облік
платника податків 25.04.2006 року у
Дніпропетровській міжрайонній ДПІ
(а.с.201).

Відповідно до Свідоцтва №03629087, ПП
«Пластпромбізнес» зареєстроване як
платник податку на додану вартість з
28.04.2006 року (а.с.202).

Відповідно до Ліцензії Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, ПП «Пластпромбізнес» має
право займатися діяльністю, пов'язаною
із створенням об'єктів архітектури з
26.08.2011 року (а.с.203-204).

Судом встановлено, що 03.09.2012 року між
ТОВ «Добробут» (генпідрядник) та ПП
«Пластпромбізнес» (субпідрядник) було
укладено договір субпідряду №8/12,
відповідно до умов якого генпідрядник
дає завдання, а субпідрядник
зобов'язаний на свій ризик виконати
ремонтно-будівельні роботи на об'єкті,
розташованому за адресою: АР Крим,
Ленінський район, смт.Ленино,
вул.Шоссейная, 13а.

Договірна ціна даного договору є
твердою та складає 569068,80 грн., у тому
числі ПДВ у сумі 94844,80 грн. (а.с.140-142).

Відповідно до довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та витрат
за вересень 2012 року, вартість робіт
склала 569068,80 грн. (а.с.145).

Відповідно до Актів приймання
виконаних будівельних робіт,
будівельні роботи були виконані ПП
«Пластпромбізнес» на загальну суму
569905,20 грн., а саме:

- Акт №1 за вересень 2012 року на суму 462018
грн. (а.с.146-149);

- Акт №2 за вересень 2012 року на суму
107887,20 грн. (а.с.150-154).

Відповідно до платіжних доручень, ТОВ
«Добробут» сплатило ПП
«Пластпромбізнес» за виконані роботи
грошові кошти у загальній сумі 569068,80
грн., а саме:

- №383 від 11.10.2012 року на суму 110000
грн.(а.с.157);

- №386 від 15.10.2012 року на суму 85000
грн.(а.с.157);

- №345 від 21.09.2012 року на суму 265000
грн.(а.с.158);

- №380 від 10.10.2012 року на суму 50000
грн.(а.с.158).

- №391 від 17.10.2012 року на суму 59068,80
грн.(а.с.248).

За фактом виконання робіт та їх оплати
позивачем, ПП «Пластпромбізнес»
виписало ТОВ «Добробут» податкову
накладну №11 від 21.09.2012 року на суму
569068,80 грн., у тому числі ПДВ у сумі 94844,80
грн. (а.с.155), яка також відображена у
реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних позивача
(а.с.225-228).

Зазначені будівельні роботи були
отримані позивачем з метою
використання у його господарській
діяльності, а саме для виконання умов
договору підряду №19-07/1 від 19.07.2012 року,
укладеного між ТОВ «АТБ-маркет»
(замовник) та ТОВ «Добробут»
(підрядник).

Відповідно до умов даного договору,
підрядник зобов'язаний виконати
власними, а за необхідністю залученими
силами будівельно-ремонтні роботи на
об'єкті, розташованому за адресою: АР
Крим, Ленінський район, смт.Ленино,
вул.Шоссейная, 13а, у відповідності з
вимогами наданої замовником
документації на виконання робіт та
наданої замовником концепції
влаштування об'єктів, здати об'єкт
робочій комісії замовника для монтажу
торгівельного обладнання у
встановлений даним договором строк
після завершення усіх робіт за цим
договором (а.с.105--107).

Відповідно до Актів приймання
виконаних будівельних робіт,
будівельні роботи згідно умов договору
підряду №19-07/1 від 19.07.2012 року були
виконані ТОВ «Добробут» та передані
замовнику на загальну суму 779570,40 грн., а
саме:

- Акт №1 за вересень 2012 року на суму 17760
грн. (а.с.115).

- Акт №5 за вересень 2012 року на суму
181527,60 грн. (а.с.116-118);

- Акт №6 за вересень 2012 року на суму 909,60
грн. (а.с.119-121);

- Акт №7 за вересень 2012 року на суму
178485,60 грн. (а.с.122-124);

- Акт №8 за вересень 2012 року на суму
109678,80 грн. (а.с.125-128);

- Акт №9 за жовтень 2012 року на суму 96157,20
грн. (а.с.130-132);

- Акт №10 за жовтень 2012 року на суму 94882,80
грн. (а.с.133-136);

- Акт №11 за листопад 2012 року на суму
100168,80 грн. (а.с.138-139).

Тобто, судом встановлено, що отримані
від ПП «Мехсервіс Плюс» та ПП
«Пластпромбізнес» роботи були
використані позивачем в його
господарській діяльності.

Судом встановлено, що позивачем до
Феодосійської ОДПІ АР Крим ДПС 20.10.2012
року було подано податкову декларацію
з податку на додану вартість за
вересень 2012 року разом з Додатком №5,
згідно з яким ним було включено до
складу податкового кредиту суму ПДВ у
розмірі 94844,80 гривень, на підставі
податкової накладної, виписаної ПП
«Пластпромбізнес» (а.с.220-223).

20.06.2012 року позивачем до Феодосійської
ОДПІ АР Крим ДПС було подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за травень 2012 року разом з
Додатком №5, згідно з яким ним було
включено до складу податкового кредиту
суму ПДВ у розмірі 8000 гривень, на
підставі податкової накладної,
виписаної ПП «Мехсервіс Плюс» (а.с.237-240).

Відповідач вважає ці господарські
операції між підприємствами
нікчемними, оскільки перевіркою було
встановлено, що діяльність
контрагентів позивача пов'язана з
фіктивними підприємствами та
спрямована на отримання податкової
вигоди шляхом порушення вимог
податкового законодавства та ці
відносини мали безтоварний характер.

Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу/

У ст.135 ПК України встановлений порядок
визначення доходів та їх склад, згідно
з п. 135.1 якої доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді. Платник податку для
визначення об'єкта оподаткування має
право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 ст.139 ПК
України встановлено, що не включаються
до складу витрат витрати, не пов'язані з
провадженням господарської
діяльності, а саме витрати на: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку. У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
органу державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до органу
державної податкової служби, митного
органу. Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

В судовому засіданні були досліджені
всі необхідні первинні документи, які
підтверджують факт здійснення
позивачем господарських операцій з
придбання у ПП «Пластпромбізнес» та ПП
«Мехсервіс Плюс» робіт, їх
оприбуткування та використання в
господарській діяльності підприємства
та відповідно правомірність
віднесення витрат по придбанню цих
робіт до валових.

Відносно формування позивачем за
рахунок цих взаємовідносин
податкового кредиту, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 185.1 ст.185 ПК України,
об'єктом оподаткування ПДВ є операції
платників податку, зокрема, з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України.

Порядок формування податкового
кредиту визначено ст.198 Податкового
Кодексу України.

Так, відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разу
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (в
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
Кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11. ст.201 цього Кодексу).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів послуг (п. 201.4 ст. 201 ПК
України).

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом 11 цього Кодексу
(п. 201.6 ст. 201 ПК України).

Проте, відповідачем не було надано
ніяких доказів, які б свідчили про
наявність розбіжностей між даними
позивача та його контрагентом та
доказів повідомлення позивача
платника податків про виявлення таких
розбіжностей, у випадку їх наявності.

Згідно п.201.7 ПК України, податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання товарів
послуг, а також на суму коштів, що
надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст.183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Податкова накладна видається
платником податку, якій здійснює
операції з постачання товарів послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, аналізуючи зміст
наведених норм права, суд приходить до
висновку, що правові наслідки у вигляді
виникнення у платника податку права на
формування податкового кредиту
виникають у разі наявності сукупності
обставин та підстав, за якими податкове
законодавство пов'язує можливість
формування відповідних сум
податкового кредиту та які є
передумовою його формування.

Такими обставинами є: наявність у
сторін спеціальної податкової
правосуб'єктності (особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник ПДВ);
фактичного здійснення оподатковуваних
операцій; придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності; наявність
розумних економічних причин (ділової
мети) для здійснення господарських
операцій; документального
підтвердження реального здійснення
господарських операцій сукупністю
належним чином складених (оформлених)
первинних та інших документів, які
зазвичай супроводжують операції
певного виду; наявності у покупця
податкової накладної, яка відповідає
вимогам ст.201 ПК України.

В судовому засіданні були досліджені
всі документи ТОВ «Добробут», які
підтверджують фактичне здійснення ним
операції з придбання у ПП
«Пластпромбізнес» та ПП «Мехсервіс
Плюс» робіт, та ці документи не дають
підстав для сумніву щодо реальності
здійснення вищенаведених операцій або
висновку про їх нездійснення.

Як встановлено судом, позивач мав
взаємовідносини з контрагентами, які
були та до цього часу є зареєстрованими
платниками податку на додану вартість,
а отже вони не вчиняли будь-яких
порушень податкового законодавства,
наслідком яких є позбавлення особи
цього статусу.

Як вбачається з Акта перевірки,
відповідач вважає нікчемною
діяльність контрагентів контрагентів
позивача, з якими він безпосередньо не
мав жодних взаємовідносин, а отже
порушення цими підприємствами
податкової дисципліни не повинно та не
може впливати на право позивача на
формування ним податкового кредиту.

Суд також вважає необґрунтованими
посилання відповідача, як на доказ
безтоварності та нікчемності угод ТОВ
«Добробут» з його контрагентами, на
акти перевірок ПП «Пластпромбізнес» та
ПП «Мехсервіс Плюс» із встановленими в
них порушеннями Податкового та
Цивільного кодексів України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених по ланцюгу постачання до
реальних вигодонабувачів, виходячи з
наступного:

Згідно з ч.1 ст.204 Цивільного Кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом, або якщо він не визнаний судом
недійсним (презумпція правомірності).

Тобто, підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом, а не актами
перевірок контрагентів платника
податку та процесуальними документами
кримінальної справи.

В той же час, відповідно до ст.204 ЦК
України, якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського
Кодексу України, господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст.228 ЦК України, правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, АР Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним

Жодних фактів, які б свідчили про
порушення конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, АР Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладення та
виконання позивачем з ПП
«Пластпромбізнес» та ПП «Мехсервіс
Плюс» правочинів, відповідачем при
проведенні перевірки не встановлено та
суду також не надано.

Також, згідно п.18 Постанови Пленуму
Верховного суду України №9 від 06
листопада 2009 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", при
кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Наявність вини у формі наміру у сторін
угоди означає, що вони, виходячи з
обставин справи, усвідомлювали або
повинні були усвідомлювати
протиправність угоди, що укладається і
суперечність її мети інтересам держави
і суспільства і прагнули або завідомо
припускали настання протиправних
наслідків. Умисел юридичної особи
визначається як умисел тієї посадової
особи або іншої фізичної особи, що
підписала договір від імені юридичної
особи, маючи на це належні
повноваження.

Отже, вина юридичної особи у формі
наміру повинна бути доведена через
вину відповідного керівника - фізичної
особи, яка на момент укладення угоди
виконувала представницькі функції за
статутом (положенням) або за
довіреністю, що тягне за собою
кримінальну відповідальність,
передбачену відповідними статтями
Кримінального Кодексу України, а тому
такі обставини повинні бути доведені
остаточним рішенням по кримінальній
справі із встановленням вини фізичної
особи у вчиненні таких дій.

Тобто, суд зазначає, що такі обставини
не можуть бути доведені актами
перевірок платників податків,
складеними податковими органами.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
передбачені ст.203 ЦК України, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідачем не було обґрунтовано
належним чином і доведено у
встановленому законом порядку, що
укладені між позивачем та його
контрагентами угоди не відповідають
зазначеним вимогам.

Одним з принципів розгляду податкових
спорів, відповідно до ст.4 Податкового
Кодексу України є принцип презумпції
добросовісності та рішень платника
податків, у зв'язку з чим
передбачається, що дії платників
податків, які мають своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних та інших
первинних документах, є достовірними.
Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність яких
установлена судом.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що згідно пп.36.1, 36.5 ст.36; п.38.1
ст.38, п.44.1 ст.44, п.47.1 ст.47, п.49.2 ст.49 ПК
України, обчислення, декларування та
або сплата суми податку та збору є
персональним податковим обов'язком
кожного окремого платника податків,
який і несе відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку. Тобто, платник
податку несе самостійну
відповідальність за порушення ним
правил ведення податкового обліку.
Зазначена відповідальність стосується
кожного окремого платника податку і не
може автоматично поширюватись на
третіх осіб, в тому числі і на його
контрагентів.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає,
що позивач в даному випадку здійснював
податковий облік відповідно до вимог
чинного законодавства, а тому висновки
податкової інспекції щодо завищення
ним податкового кредиту та валових
витрат, що призвело до винесення
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень є протиправними.

Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ТОВ «Добробут» є обґрунтованими
та винесені на підставі Акта перевірки
№678/225/31382320 від 18.12.2013 року податкові
повідомлення-рішення від 08.01.2014 року
№, № та № є
протиправними та мають бути скасовані
судом.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на викладене, суд вважає
необхідним стягнути на користь
позивача судові витрати у вигляді
судового збору у сумі 487,20 грн. із
Державного бюджету України.

В судовому засіданні 18.02.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

У повному обсязі постанову складено
20.02.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.158-163, ст.167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробут» -
задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення - рішення,
винесені 08.01.2014 року Феодосійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів в АР Крим:

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 142267,50 грн., з яких 94845 грн. -
основний платіж та 47422,50 грн. - штрафні
санкції;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
161980,50 грн., з яких 107987 грн. - основний
платіж та 53993,50 грн. - штрафні санкції;

- № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 8000 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Добробут» судовий
збір в сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень двадцять
копійок) з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Ю.С. Кононова