Справа № 813/621/14
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/621/14
о 18 год. 33 хв. м. ЛьвівЛьвівський
окружний адміністративний суд, суддя
Гавдик З.В., секретар судового
засідання Саковець Б.П., розглянувши в
судовому засіданні адміністративну
справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1до Головного управління
юстиції у Львівській області,
представник - Гапеєв С.О. (довіреність
від 08.01.2014 року)про визнання дій
неправомірними, визнання протиправним
і скасування наказу №647-К від 22.07.2008
року, зобов'язання вчинити дії
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Львівській
області в якому просив:
- Визнати неправомірними дії Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо звільнення ОСОБА_1 з
посади заступника начальника
Городоцького районного управління
юстиції Львівської області -
начальника відділу державної
виконавчої служби за недотримання,
пов'язаних із проходженням державної
служби вимог, передбачених ст. 16 Закону
України «Про державну службу» та
тривале нез'явлення на роботу протягом
більш як чотирьох місяців підряд
внаслідок тимчасової непрацездатності
(п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
державну службу», ч. 5 ст. 40 КЗпП України)
- Визнати протиправним і скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Львівській області № 647-К від 22.07.2008
- Зобов'язати Головне управління
юстиції у Львівській області прийняти
наказ про зміну формулювання
звільнення ОСОБА_1 з посади заступника
начальника Городоцького районного
управління юстиції Львівської області
- начальника відділу державної
виконавчої служби на «Звільнено із
займаної посади за власним бажанням (ч.
1 ст. 38 КЗпП України)» і дати його
звільнення з цієї посади на « 18.07.2008».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
01.07.2008 року позивачем скеровано
відповідачу заяву про звільнення із
займаної посади заступника начальника
Городоцького районного управління
юстиції Львівської області -
начальника відділу державної
виконавчої служби за власним бажанням
згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Згідно ст. 30 Закону України «Про
державну службу» державна служба
припиняється в тому числі і за
загальними підставами, передбаченими
КЗпП України. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП
України працівник має право розірвати
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, попередивши про це
власника або уповноважений ним орган
письмово за два тижні.
Відповідач був попереджений про
розірвання трудового договору
(припинення державної служби) 04.07.2008
року (дата отримання скерованої заяви
про звільнення за власним бажанням),
позивач мав бути звільнений
відповідачем 18.07.2008 року. (дата спливу
2-тижневого строку попередження) на
підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. В день
звільнення позивачу повинна була бути
видана заповнена трудова книжка.
Всупереч поданій позивачем заяві про
звільнення за власним бажанням,
відповідачем прийнято спірний наказ №
647-К від 22.07.2008 року.
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задоволити повністю.
Представник відповідача позовні
вимоги заперечив в повному обсязі,
вказав про правомірність спірних дій
та рішення (наказу), надав суду докази
та пояснення, просив в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.
Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача,
безпосередньо, всебічно, повно та
об'єктивно дослідивши наявні у справі
докази, давши їм оцінку, суд встановив:
02.06.2008 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про надання
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення трьохрічного віку, яка
отримана відповідачем 03.06.2008 року.
01.07.2008 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про звільнення
за власним бажанням невідкладно після
спливу передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП
України двотижневого строку
попередження про звільнення з дня
отримання заяви, яка отримана
відповідачем 04.07.2008 року.
22.07.2008 року відповідачем прийнято наказ
№ 647-К «Про звільнення ОСОБА_1.», яким
припинено державну службу та звільнено
22.07.2008 року ОСОБА_1, заступника
начальника Городоцького районного
управління юстиції Львівської області
- начальника відділу державної
виконавчої служби із займаної посади
за недотримання, пов'язаних із
проходженням державної служби вимог,
передбачених ст. 16 Закону України «Про
державну службу» та за тривале
нез'явлення на роботу протягом більш як
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності (п. 2 ч. 1 ст.
30 Закону України «Про державну службу»,
ч. 5 ст. 40 Кодексу законів про працю
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
«Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993
року із змінами і доповненнями, КЗпП
України, КАС України.
Згідно ст. 19 Конституції України,
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен
має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, в редакції
чинній на момент спірних
правовідносин, працівник має право
розірвати трудовий договір, укладений
на невизначений строк, попередивши про
це власника або уповноважений ним
орган письмово за два тижні.
Згідно ч. 5 ст. 40 цього ж Кодексу,
нез'явлення на роботу протягом більш як
чотирьох місяців підряд внаслідок
тимчасової непрацездатності.
Згідно ст. 179 цього ж Кодексу, відпустки
для догляду за дитиною, передбачені
частинами третьою, четвертою та шостою
цієї статті, можуть бути використані
повністю або частинами також батьком
дитини, бабою, дідом чи іншими родичами,
які фактично доглядають за дитиною.
Згідно ст. 16 Закону України «Про
державну службу», державний службовець
не має права вчиняти дії, передбачені
статтями 1 і 5 Закону України «Про
боротьбу з корупцією».
Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються подання чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.
Судом частково враховуються
обґрунтування позивача, а саме, лише в
частині - визнати протиправним і
скасувати наказ Головного управління
юстиції у Львівській області № 647-К від
22.07.2008 року, оскільки в матеріалах
справи є належні та допустимі докази
того, що позивач 02.06.2008 року звертався
до відповідача із заявою про надання
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення трьохрічного віку, яка
отримана відповідачем 03.06.2008 року.
01.07.2008 року звертався до відповідача із
заявою про звільнення за власним
бажанням невідкладно після спливу
передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України
двотижневого строку попередження про
звільнення з дня отримання заяви, яка
отримана відповідачем 04.07.2008 року.
Однак належних та допустимих доказів
вирішення відповідачем вказаних заяв
суду не надано, а тому, на думку суду,
спірний наказ від 22.07.2008 року за № 647-К
«Про звільнення ОСОБА_1.», яким
припинено державну службу та звільнено
позивача є передчасним, оскільки
відповідач не надав суду доказів
вирішення згаданих заяв, що по суті є
підставою для визнання його
протиправним і скасування.
Крім цього, згідно копії трудової
книжки позивача, що є в матеріалах
справи, запис про його звільнення
здійсненний 22.09.2008 року, тобто через два
місяці після звільнення, що суперечить
вимогам ст. 47 КЗпП України, яка
встановлює, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього ж Кодексу. У
разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи.
З цих же підстав судом не враховуються
заперечення представника відповідача
про правомірність спірного рішення.
Судом не враховуються обґрунтування
позивача в частині позовних вимог щодо
визнання неправомірними дії
відповідача про звільнення позивача,
оскільки правові наслідки для позивача
щодо предмету спору має спірне рішення.
Судом також не враховуються
обґрунтування позивачем позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача прийняти наказ про зміну
формулювання звільнення позивача за
власним бажанням, оскільки суд не може
своїм рішенням підміняти орган владних
повноважень та давати вказівку взамін
скасованого рішення.
Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162
КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
неправомірними дії щодо звільнення,
визнання протиправним і скасування
наказу Головного управління юстиції у
Львівській області № 647-К від 22.07.2008
року, зобов'язання прийняти наказ про
зміну формулювання звільнення ОСОБА_1
за власним бажанням, підлягають
задоволенню частково, а саме лише в
частині визнання протиправним і
скасування згаданого наказу.
Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати
по сплаті судового збору та витрати на
правову допомогу покладаються на
Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС
України, суд -
1. Адміністративний позов задоволити
2. Визнати протиправними і скасувати
наказ Головного управління юстиції у
Львівській області № 647-К від 22.07.2008
року «Про звільнення ОСОБА_1.»
адміністративного позову відмовити.
Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього ж Кодексу
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному
обсязі 17.02.2014 року.

Суддя
Гавдик З.В.