Справа № 805/1617/14
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 р.
Справа №805/1617/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Железняк
Ю.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправними дій та скасування
вимоги,

в с т а
н о в и в :

У лютому 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду
з вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначала, що вона знаходиться на
спрощеній системі оподаткування. 17
грудня 2013 року від Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
отримала вимогу від 06 грудня 2013 року
№Ф-359-17 про сплату боргу в сумі 6960,48 грн.

За результатами досудового оскарження
рішенням Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 22
січня 2014 року №534/10/05-99-10-05-12-2 вказану
вимогу скасовано в частині нарахування
єдиного соціального внеску в сумі 5766,45
грн., в іншій частині - скаргу залишено
без задоволення, а вимогу без змін.

З вказаною вимогою не погоджувалася,
посилаючись на те, що вона як пенсіонер
за віком, яка отримує відповідно до
закону пенсію з 05 лютого 2011 року, і яка з
відповідачем договір на добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
укладала, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнена від
сплати за себе єдиного внеску.

Позивач просила:

- визнати протиправними дії
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області щодо нарахування їй єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування;

- скасувати вимогу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 06
грудня 2013 року №Ф-359-17.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав,
наведених в ньому. Просив задовольнити
позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Причин неявки суду не повідомив,
заяв про відкладення розгляду справи
не надсилав.

Враховуючи наведене суд вирішує справу
на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
обрала спрощену систему оподаткування,
як платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування була
зареєстрована в Управлінні Пенсійного
фонду України в місті Димитрові
Донецької області, натепер
зареєстрована в Красноармійській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області.

З 05 лютого 2011 року протоколом органу
Пенсійного фонду України їй на
підставі п. «б-з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (список №2)
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах.

Договір на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
позивач з органом Пенсійного фонду не
укладала.

Вказані обставини також встановлені
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2013
року, в справі №805/12305/13-а, якою позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Димитрові Донецької області про
визнання дій протиправними, скасування
вимоги задоволено: визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Димитрові Донецької області щодо
нарахування ОСОБА_2 єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області від 07 серпня 2013 року №Ф-597 про
сплату боргу з єдиного внеску в розмірі
5766,45 грн.

Відповідно до інформації, переданої
відповідачу Управлінням Пенсійного
фонду України в місті Димитрові
Донецької області, за даними картки
особового рахунку позивача станом на 01
жовтня 2013 року заборгованість зі
сплати єдиного внеску становила 5766,45
грн.

Відповідач вважаючи, що позивач не
звільнений від сплати єдиного внеску,
до вказаної суми донарахував позивачу
єдиний соціальний внесок за ІІІ
квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн.,
внаслідок чого сума збільшилась і
становила 6960,48 грн.

На вказану суму недоїмки на підставі
ст. 25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
даних з картки особового рахунку
платника (розрахунку, зробленого з
картки), в якій відображені сплачені
позивачем суми єдиного внеску та сума
недоїмки, сформовано вимогу від 06
грудня 2013 року № Ф-359-17, яку отримано
позивачем 17 грудня 2013 року.

За результатами досудового оскарження
вимоги рішенням Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 22
січня 2014 року №534/10/05-99-10-05-12-2 вказану
вимогу скасовано в частині нарахування
єдиного соціального внеску в сумі 5766,45
грн., в іншій частині - скаргу залишено
без задоволення, а вимогу без змін.

Виходячи з наведеного вимога від 06
грудня 2013 року № Ф-359-17 про сплату боргу
(недоїмки) є чинною в частині суми 1194,03
грн.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Предметом спірних правовідносин є
наявність правових підстав для
звільнення позивача від сплати за себе
єдиного внеску згідно з ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яка визначає
платників єдиного внеску, платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

06 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07
липня 2011 року №3609-VI, яким статтю 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
доповнено частиною четвертою такого
змісту:

«4. Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Відповідно до Податкового кодексу
України, Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» контроль за
дотриманням законодавства із сплати
збору з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи доходів і зборів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» поняття «пенсія»
визначено як щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 вказаного Закону
за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 2 ст. 5 вказаного Закону
встановлено, що пенсійний вік
чоловіків та жінок, при досягненні
якого особа має право на призначення
пенсії за віком, визначаються виключно
цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 цього Закону особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30 вересня 1956 року
включно; 55 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1956 року по 31
березня 1957 року; 56 років - які
народилися з 1 квітня 1957 року по 30
вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року; 57 років - які
народилися з 1 квітня 1958 року по 30
вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1958 року по 31
березня 1959 року; 58 років - які
народилися з 1 квітня 1959 року по 30
вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1959 року по 31
березня 1960 року; 59 років - які
народилися з 1 квітня 1960 року по 30
вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які
народилися з 1 жовтня 1960 року по 31
березня 1961 року; 60 років - які
народилися з 1 квітня 1961 року по 31
грудня 1961 року.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає, зокрема, загальні принципи,
засади і механізми призначення,
перерахунку і виплати пенсій
(преамбула вказаного Закону).

Пунктом 16 розд. XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Пенсії за віком на пільгових умовах
призначаються на підставі ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
якою певним категоріям працівників для
призначення пенсії встановлено
зменшення загального пенсійного віку.

Отже, виходячи з норм наведених
законів, пенсіонер за віком - це та
особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений ч. 1
ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки норми
пенсійного законодавства при
наявності певних, визначених законом
умов, передбачають призначення пенсії
за віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого ч. 1 ст. 26 вказаного
Закону.

Договір на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
позивач з органом Пенсійного фонду не
укладала.

Будь-яких обмежень для звільнення від
сплати єдиного внеску пенсіонерів, які
отримують пенсію за віком до
досягнення віку, встановленого ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», законодавство не
містить.

Отже, орган доходів і зборів прийшов до
помилкового висновку про відсутність
правових підстав для звільнення
позивача від сплати єдиного внеску, що
призвело до помилкового прийняття ним
вимоги про сплату недоїмки з єдиного
внеску.

Враховуючи наведене прийняту вимогу не
можна вважати законною і
обґрунтованою, у зв'язку з чим вона
підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о
в и в :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправними дій та скасування вимоги
задовольнити.

Визнати протиправними дії
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області щодо нарахування фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_2 єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Скасувати вимогу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 06
грудня 2013 року №Ф-359-17.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 здійснені нею документально
підтверджені судові витрати в розмірі
182 (сто вісімдесят дві) грн. 70 (сімдесят)
коп.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Логойда Т. В.