Справа № 355/1960/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лисюк О.Д.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому
Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Баришівського районного
суду Київської області від 18.11.2013 у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати незаконними дії управління
праці та соціального захисту населення
Баришівської районної державної
адміністрації Київської області та
посадової особи - начальника
управління Маценко Л.В. при позбавленні
його права на пільги - на оплату
електроенергії, природного газу,
послуг тепло-, водопостачання і
водовідведення, вивезення побутового
сміття; стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду в сумі 1700 грн.

Постановою Баришівського районного
суду Київської області від 18.11.2013 позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій він просить оскаржувану постанову
скасувати як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 на підставі наказу № 39 від 11.11.1995
перебував на службі в Державній
пожежній охороні на посаді командира
відділення 34-СДПЧ смт. Баришівка.

Згідно наказу начальника УПР ГУ ПБ № 65
о/с від 01.10.2007 його було звільнено з
кадрів МНС України в запас за ст. 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС.
Загальний безперервний стаж його
служби в календарному обчисленні
становить 10 років 06 місяців 11 днів.

10.01.2008 позивачу призначено пенсію за
вислугу років згідно Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ». Також,
відповідно до статті 22 Закону України
«Про пожежну безпеку» позивачу надано
право на 50-відсоткову знижку оплати за
житлово-комунальні послуги.

03.09.2013 ОСОБА_2 отримав повідомлення від
управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації за
№1501 , в якому йому повідомлялося про те,
що у зв'язку з втратою чинності Закону
України «Про пожежну безпеку» та
Закону України «Про правові засади
цивільного захисту» він втратив право
на пільги щодо 50-відсоткової знижки
оплати за жилу площу та комунальні
послуги.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивач не відноситься
до тієї категорії осіб, яким за
Кодексом цивільного захисту України
надано право на 50-відсоткову знижку
оплати за житлово-комунальні послуги, а
тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що дії
управління праці та соціального
захисту населення Баришівської
районної державної адміністрації є
протиправними та такими, що
позбавляють його права на соціальні
гарантії, які поширюються на
працівників служби цивільного захисту,
що звільнилися зі служби за віком,
через хворобу або за вислугою років.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

З 01.07.2013 введено в дію Кодекс цивільного
захисту населення України.

Відповідно до Прикінцевих та
Перехідних положень Кодексу
цивільного захисту України втратили
чинність Закон України «Про пожежну
безпеку» та Закон України «Про правові
засади цивільного захисту».

Таким чином особи, які мали право на
пільги відповідно до зазначених
законів, втратили таке право з 01.07.2013.

Відповідно до статті 120 Кодексу
цивільного захисту України знижка у
розмірі 50 відсотків плати за
користування житлом (квартирна плата)
та комунальними послугами
(водопостачання, газ, електрична,
теплова енергія та інші послуги) у
жилих будинках незалежно від форми
власності у межах норм споживання,
передбачених законодавством, та
вартості палива, у тому числі рідкого, у
межах встановлених норм для осіб, які
проживають у будинках, що не мають
централізованого опалення, надається:
1) особам рядового і начальницького
складу служби цивільного захисту та
членам їхніх сімей, які перебувають на
їх утриманні; 2) батькам та членам сімей
осіб рядового і начальницького складу
служби цивільного захисту, які
загинули (померли) або зникли безвісти
під час виконання службових обов'язків;
3) особам, звільненим із служби
цивільного захисту за віком, через
хворобу або за вислугою років, та які
стали інвалідами під час виконання
службових обов'язків, та членам їхніх
сімей. Зазначені пільги надаються
особам, визначеним у частині першій
цієї статті, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, за
рахунок коштів, передбачених у
Державному бюджеті України на
відповідний рік.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не відноситься до даної
категорії, оскільки йому була
призначена пенсія за вислугу років в
органах Міністерства внутрішніх справ
та Міністерства надзвичайних ситуацій

Перелік осіб, яким за рахунок субвенції
з державного бюджету місцевим бюджетам
надаються пільги з оплати
житлово-комунальних послуг
встановлюється статтею 102 Бюджетного
кодексу України. В даному переліку
відсутні особи, зазначені в статті 120
Кодексу цивільного захисту України.

Колегія суддів звертає увагу, що у
зв'язку з введенням в дію Кодексу
цивільного захисту України за
дорученням Міністерства соціальної
політики України державним
підприємством
«Інформаційно-обчислювальний центр
Міністерства соціальної політики
України» доопрацьовано програмне
забезпечення ЄДАРП, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.2003 № 117 «Про затвердження
Положення про Єдиний державний
автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги». Після доопрацювання
даним програмним забезпеченням було
виконане автоматичне закриття
електронних карток пільговиків даної
категорії кодом причини зняття 14
«Втрата статусу».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що
відповідачем не здійснювалось
виключення позивача з ЄДАРП на власний
розсуд, оскільки закриття електронних
карток пільговиків даної категорії
було здійснено автоматично Єдиним
державним автоматизованим реєстром
пільговиків за завданням
Мінсоцполітики України від 11.07.2013
№855/5/75-13.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав належні докази, що
спростовують правомірність
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Баришівського
районного суду Київської області від
18.11.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, встановлені
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.