Справа № 253/9325/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лук'янова О.В.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року справа №253/9325/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Казначеєва
Е.Г., суддів: Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 08
січня 2014 р. у справі № 253/9325/13-а
(головуючий І інстанції Лук'янова О.В.)
за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки Донецької області
до Центрально-Міський відділ
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області, третя особа
ОСОБА_2 про визнання вимоги державного
виконавця неправомірною та такою, що не
підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області звернулось до
Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки Донецької області з позовом
до Центрально-Міський відділ державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Донецької
області, третя особа ОСОБА_2, в якому
просило визнати вимогу державного
виконавця Центрально-Міського відділу
ДВС Горлівського міського управління
юстиції № 6983/05-35 від 11.07.2013 року щодо
здійснення виплати перерахованої суми
доплати до пенсії ОСОБА_2 неправомірною
та такою, що не підлягає виконанню.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької
області від 08 січня 2014 року в
задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як прийняту з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Центрально-міським судом м. Горлівки
30.01.2012 року видано виконавчий лист №5116
про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області здійснити ОСОБА_2
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії як дитині війни за
період з 01.10.2008 року по 31.12.2008 року
відповідно до вимог ст.. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, виходячи з встановленого
відповідними законами розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з урахуванням
фактично отриманих сум.

08 лютого 2013 року державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та копії
постанови було направлено сторонам.

Станом на 11.07.2013 року рішення суду
фактично не виконано.

11 липня 2013 року державним виконавцем
сформовано вимогу, яка була направлена
позивачу, у якій державний виконавець
вимагав у строк до 18.07.2013 року здійснити
дії по виконанню рішення суду та надати
докази фактичного виконання рішення
суду.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії розпорядження від 14.02.2013 року на
зміну в базі АСОПД/КОМТЕХ сум макетним
вводом по пенсійній справі № 180872
ОСОБА_2 у зв'язку із рішенням суду №
2а-5116/2009 р. позивач здійснив перерахунок
пенсії ОСОБА_2, визначивши суму доплат.
До теперішнього часу виплата фактично
не здійснена, тобто рішення суду є
невиконаним.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.2 зазначеної статті,
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до вимог частини 3
зазначеної статті, державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право: 1)
проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону; 2)
здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; 7) за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; 8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; 9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа; 10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; 11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; 12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; 13) накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; 14) застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; 16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; 17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; 18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; 19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; 20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Колегія суддів зазначає, що
зазначеними нормами ч.3 ст.. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено заходи та дії, які має право
вчиняти державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження.

Стаття 75 Закону України «Про виконавче
провадження» визначає загальні умови
виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч.1 та 2 зазначеної статті,
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що затверджена Наказ
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (надалі Інструкція №512), під час
здійснення виконавчого провадження
державний виконавець приймає рішення
шляхом винесення постанов,
попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами. Тобто
зазначеною нормою передбачено
наявність письмового підтвердження
вчинених державним виконавцем дій під
час здійснення виконавчого
провадження.

Згідно п. 2.1 Інструкції №512, державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження зобов'язаний
використовувати всі надані йому права
та повноваження, необхідні для
забезпечення своєчасного і повного
виконання рішення.

Відповідно до п. 1.7 Інструкції №512,
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, установ, організацій,
посадових осіб, фізичних і юридичних
осіб на території України.

Згідно п. 1.8 Інструкції №512, вимога
державного виконавця є письмовим
документом, який складається у
випадках, передбачених Законом, та є
обов'язковою для виконання органами,
установами, організаціями, посадовими
особами і фізичними особами щодо
надання державному виконавцю
документів або їх копій, необхідних для
здійснення його повноважень, вчинення
інших дій, необхідних для виконання
рішення.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право приймати вимогу, яка є
письмовим документом та є обов'язковою
для виконання.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що
вимога за приписами п.1.8 Інструкції №512
виноситься щодо надання державному
виконавцю документів або їх копій,
необхідних для здійснення його
повноважень, тобто, зазначеним пунктом
інструкції не передбачено прийняття
вимоги щодо надання підтвердження
виконання рішення суду.

Крім того, як зазначалось вище, дії та
повноваження державного виконавця у
процесі здійснення виконавчого
провадження визначені ч.3 ст.11 та ч.2 ст.
75 Закону України «Про виконавче
провадження», з аналізу яких
вбачається, що вказаними нормами не
надано право державному виконавцю
приймати у відношенні боржника вимогу
щодо здійснення в певний строк дій по
виконанню рішення та надання
відповідних доказів такого виконання.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що вимога
державного виконавця
Центрально-Міського відділу ДВС
Горлівського міського управління
юстиції № 6983/05-35 від 11.07.2013 року не
відповідає вимогам Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції
№512, що обумовлює її скасування.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив судове
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи та є підставою для задоволення
апеляційної скарги та скасування
постанови суду.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198,
202, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Центрально-Міського районного суду
м.Горлівки Донецької області від 08
січня 2014 р. у справі № 253/9325/13-а
задовольнити.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м.Горлівки Донецької
області від 08 січня 2014 р. у справі №
253/9325/13-а скасувати.

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі м. Горлівки Донецької області
задовольнити.

Скасувати вимогу Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області № 6983/05-35 від
11.07.2013 року.

Постанова суду апеляційної інстанції в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва