Справа № 9101/194308/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2013 рокусправа № 0870/6176/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Шелепової
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький завод феросплавів» до
про Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів скасування податкового
повідомлення-рішення,- ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Запорізький завод феросплавів» (далі
по тексту - позивач) звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
(далі по тексту - відповідач), в якому
просило скасувати податкове
повідомлення - рішення від 12 червня 2012
року №. (а.с.2-10)

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року відкрито провадження в
адміністративній справі №0870/6176/12. (а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що безпідставними є
висновки відповідача про завищення
підприємством суми дозволеного
податкового кредиту за січень 2012 року
на загальну суму 4602524,00 грн. по
операціям придбання з податком на
додану вартість матеріальних запасів
та послуг, які не використано в
оподатковуваних операціях в межах
здійснення господарської діяльності.
Відповідачем неправомірно зроблено
висновок про порушення позивачем п.
198.3 ст. 198, п. 200.1. 200.3 ст. 200 Податкового
кодексу України та п. 200.4б ст. 200
Податкового кодексу України.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12
адміністративний позов задоволено.
(суддя - Нестеренко Л.О.) (а.с.240-243)

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідачем
необґрунтовано зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за січень 2012 року на
4602524,00 грн.

Відповідач - Спеціалізована державна
податкова інспекція по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі, подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12 та відмовити у
задоволенні позовних вимог. (а.с.246-247)

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що будь-які
витрати з придбання товарів, послуг,
невраховані в обсягах продажу
феросплавів (збиткові операції з
придбання) не відносяться до
господарської діяльності
підприємства. В результаті реалізації
продукції за цінами, нижчими за
собівартість виготовлення,
відбувається зменшення такої
складової власного капіталу, як активи
(в розмірі собівартості продукції).
Проведення такої діяльності
призводить не до росту, а зменшення
власного капіталу на різницю між
собівартістю виготовлення продукції
та ціною її продажу.

22 серпня 2013 року на адресу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду за вх.№72187/12
надійшли заперечення позивача на
апеляційну скаргу, в яких він,
посилаючись на об'єктивність
встановлення та дослідження обставин
справи, надання належної оцінки
наявним у справі доказам, правильне
застосування положень законодавства
до спірних правовідносин, просить
залишити апеляційну скаргу
відповідача без задоволення, а
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12 - без змін.

Представником Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів у судовому
засіданні заявлено клопотання про
здійснення процесуального
правонаступництва, в якому зазначена
особа просить здійснити заміну
відповідача Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі на його правонаступника -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

У судовому засіданні, колегія суддів, з
урахуванням положень ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалила здійснити
процесуальне правонаступництво у
даній адміністративній справі, а саме:
замінити Спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на Спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12 та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити без змін постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12.

У судовому засіданні, заслухавши
пояснення представників сторін по
справі, дослідивши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи у
їх сукупності, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи,
посадовою особою відповідача в період
з 22 травня 2012 року по 24 травня 2012 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод феросплавів» з питань
достовірності нарахування суми
від'ємного значення податку на додану
вартість за січень 2012 року, результати
якої оформлено актом №127/26-02/001186542 від 24
травня 2012 року.

В ході проведення перевірки податковим
органом встановлено, та відображено в
акті перевірки, що в січні 2012 року було
реалізовано продукцію на загальну суму
123 487 727,12 грн., фактична собівартість
виробництва якої 150362210,20 грн. Частина
продукції була реалізована за ціною
нижче її собівартості, в результаті
чого ПАТ «ЗФЗ» отримано збиток від
реалізації продукції в сумі 26 874 483,08
грн.

Висновками вищезазначеного акту
встановлено порушення позивачем:

1. п. 198.3 ст. 198, п. 200.1. 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України - завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту за січень 2012 року
на суму 2249650,00 грн.;

2. п. 200.4б ст. 200 Податкового кодексу
України - занижено позитивне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту за січень 2012 року на суму 2352874,00
грн.

12 червня 2012 року відповідачем, на
підставі акту перевірки №127/26-02/001186542
від 24 травня 2012 року, прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу було зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість за січень 2012
року на 4602524,00 грн.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є у т.ч.
операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

- ввезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі імпорту або реімпорту.

У відповідності до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарською діяльністю є діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно матеріалів справи, податковий
кредит січня 2012 року був сформований
позивачем у зв'язку з придбанням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях (постачання товарів на
митній території України та вивезення
товарів у режимі експорту) у межах
господарської діяльності ПАТ
«Запорізький завод феросплавів»
(виробництво феросплавної продукції),
за результатами якої був отриманий та
задекларований дохід.

У відповідності до п. 188.1 ст. 188
Податкового кодексу України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (...).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України звичайна ціна - ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Відповідно до пункту 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

У відповідності із п. 198.1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Судом встановлено, що податковий
кредит з податку на додану вартість в
січні 2012 року позивачем сформовано на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, отриманих від
постачальників товарів, робіт, послуг,
в тому числі при постачанні
енергоносіїв, що підтверджується
копіями платіжних доручень завірених
належним чином; на підставі вантажних
митних декларацій, оформлених при
ввезенні товарів на митну територію
України (імпорті), які підтверджують
сплату податку на додану вартість до
Державного бюджету України в сумі 7 304 760
грн. (гр. 12.1 Декларації).

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що позивач мав
право віднести до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, які були сплачені в зв'язку із
придбанням товарів (послуг) для потреб
власної господарської діяльності,
організації та забезпечення
виробництва продукції у січні 2012 року.

Також колегія суддів вважає вірним
висновок суду стосовно того, що продаж
позивачем феросплавної продукції за
ціною, нижчою собівартості, не можна
розглядати операцією поза межами
господарської діяльності позивача.

За даних обставин суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції від 04 жовтня 2012
року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року у справі №0870/6176/12 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 11 листопада
2013 року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна