Справа № 0525/14686/2012 (2а/258/50/13)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/26397/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у м.Донецьку ради на постанову
Кіровського районного суду м.Донецька
від 18 січня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у м.Донецьку ради за участю третьої
особи - Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області про визнання протиправною
відмови в продовженні дії посвідчення
інваліда війни, зобов'язання прийняти
рішення про продовження дії
посвідчення,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м.Донецьку ради
за участю третьої особи - Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області, в якому просив
визнати протиправною відмову
відповідача в продовженні дії
посвідчення інваліда війни;
зобов'язати відповідача прийняти
рішення про продовження позивачу дії
посвідчення інваліда війни відповідно
до п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту.

Постановою Кіровського районного суду
м.Донецька від 18 січня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
й неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просив рішення
судів скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Позивач в запереченнях на касаційну
скаргу просив залишити останню без
задоволення, а судові рішення - без
змін, оскільки вони, на його думку,
ухвалені відповідно до норм
матеріального та процесуального права
й на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив
службу в органах внутрішніх справ
України в період з 08.05.1980р. по 02.03.2005р., в
тому числі з 08.05.1980р. по 02.11.2002р. - в
міжрайонному відділі державної
охорони при Артемівському МВ.

Відповідно до акту №4 про нещасний
випадок (у тому числі поранення) за
формою Н-1 від 01.07.2005р. вранці 10.09.1990р.
позивач заступив на службу й після
проведення аналізу роботи за добу та
інструктажу електромонтерів ПЦО на
мотоциклі МТ 10 з боковим причепом д.н.
НОМЕР_1 (належному його жінці на праві
приватної власності) разом з
електромонтером ПЦО цього відділу
їхали на охоронювану квартиру по
вул.Оборони, 74 в м.Артемовську
Донецької області для заміни апаратури
«Циклон». Рухаючись з боку вул.60 років
СРСР, позивач біля дому №74 зменшив
швидкість руху до 20-25 км/год. й,
увімкнувши лівий поворот, став
виконувати маневр розвороту, для
під'їзду до зазначеного будинку. В цей
час в цьому ж напрямі позаду мотоциклу
з швидкістю 60 км/год. рухався
автомобіль, яким керував ОСОБА_6, й
останній, не помітивши сигналу лівого
повороту і початку маневру розвороту
водієм мотоциклу, не зробив звукового
сигналу щодо обгону (мотивуючи свої дії
тим, що мотоцикл рухається повільно) та,
почавши обгін, вдарив в лівий бік
мотоцикла, перевернувши останній.
Результатом зіткнення стала травма,
зокрема, ОСОБА_4, який був доставлений
до травматологічного відділення
центральної районної лікарні. Нещасний
випадок (поранення) стався в період
проходження служби: при виконанні
службових обов'язків.

Аналогічно, висновком за матеріалами
службової перевірки причин та обставин
дорожньо-транспортної пригоди у
відділі охорони Артемівського МВВС від
11.12.1990р. встановлено, що начальник ПЦО
відділу охорони Артемівського МВВС
капітан міліції ОСОБА_4 отримав тілесні
ушкодження в період проходження служби
в органах внутрішніх справ при
виконанні службових обов'язків.

Постановою №69 військово-лікарської
комісії УМВС України в Донецькій
області від 04 липня 2005 року визначено
діагноз позивача й встановлено
причинний зв'язок травми ОСОБА_4 з
виконанням службових обов'язків, а
також те, що його захворювання також
пов'язані з проходженням служби в
органах внутрішніх справ.

01.09.2005р. Донецькою обласною
медико-соціальною експертною комісією
№3 при проходженні медичного огляду
первинно визнано ОСОБА_4 інвалідом 3
групи у зв'язку з отриманням травми, що
пов'язана з виконанням службових
обов'язків (виписка з акту огляду МСЕК
серія ДОН-04 №033546 від 01.09.2005р., після чого
за зверненням останнього комісією
Управління фінансовими ресурсами та
економіки УМВС України в Донецькій
області йому було встановлено статус
інваліда 3 групи, який має пільги,
визначені законодавством України для
ветеранів війни - інвалідів війни, на
підтвердження чого видано посвідчення
НОМЕР_2 від 29.09.2005р.

В подальшому, група інвалідності
позивача неодноразово
підтверджувалась й продовжувалась у
встановленому законом порядку, а
27.09.2012р. висновком МСЕК серії « 10 ААБ»
№375366 позивачеві підтверджено третю
групу інвалідності в результаті
травми, пов'язаної з виконанням
службових обов'язків, вже безстроково.

Також, на підставі вказаних висновків
МСЕК Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у м.Донецьку ради продовжувало строк
дії посвідчень інваліда війни -
ветерана війни ОСОБА_4 й в останнє строк
дії такого посвідчення було
встановлено до 01.10.2012р.

Проте, звернувшись до відповідача з
питання продовження йому строку дії
посвідчення інваліда війни - ветерана
війни в зв'язку з безстроковим
встановленням інвалідності, позивач
отримав відмову, оформлену рішенням
Кіровської районної в м.Донецька
комісії для розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусу учасника
війни відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», від 18.10.2012р.
№27, в якому позивачу було повідомлено,
що для надання йому такого статусу
необхідно підтвердження того, що
травма отримана ним саме під час
виконання службових обов'язків.

Перелік осіб, які належать до інвалідів
війни, наведено у статті 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
№3551-XII від 22.10.1993р. (далі - Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до пункту 2 частини 2 цієї
статі, до інвалідів війни належать
також інваліди з числа осіб
начальницького і рядового складу
органів Міністерства внутрішніх справ
і органів Комітету державної безпеки
колишнього Союзу РСР, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки України та інших військових
формувань, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, одержаних
під час виконання службових обов'язків,
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, ядерних аварій, ядерних
випробувань, участі у військових
навчаннях із застосуванням ядерної
зброї, інших уражень ядерними
матеріалами.

Як встановлено судами та вже
вказувалось в цій ухвалі, позивач
отримав травму в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 10.09.1990р. в м.Артемовську
Донецької області, коли він слідував на
охоронювану квартиру для заміни
апаратури «Циклон», тобто при
виконанні ним службових обов'язків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
прийшли до правильного висновку, що,
виходячи з положень Закону №3551-ХІІ, не
обов'язково, щоб інвалідність
наступила внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час захисту Батьківщини
чи бойових дій або ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
ядерних аварій, ядерних випробувань,
участі у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, інших
уражень ядерними матеріалами.

В контексті зазначеного Закону, до
інвалідів війни прирівнюються й особи
начальницького і рядового складу
органів Міністерства внутрішніх справ,
які стали інвалідами, в тому числі,
внаслідок виконання службових
обов'язків.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 222, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м.Донецьку ради
залишити без задоволення, а постанову
Кіровського районного суду м.Донецька
від 18 січня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.