Справа № 817/217/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/217/14

04 лютого 2014 року 17год. 50хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Сало А.Б. за участю секретаря судового
засідання Школяр О.І. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

прокурор: Кривецька-Лютіч Т.А.,

відповідача: представник Чепиль М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Прокурора м. Рівне до
Рівненської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення №3659 від 24.01.2014 ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Рівне звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Рівненської міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення 33
сесії 6 скликання Рівненської міської
ради № 3659 від 24.01.2014 "Про пропозицію
Рівненської міської ради щодо
політичної ситуації в Україні".

Вказане рішення позивач вважає
незаконним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства, порушує
конституційні засади місцевого
самоврядування, через що підлягає
скасуванню.

Зокрема прокурор звертає увагу на те,
що прийнявши оскаржуване рішення
Рівненська міська рада вийшла за
межі питань місцевого значення, а
відповідно вийшла за межі наданих їй
законом повноважень.

Окрім того, на переконання позивача
вказане рішення прийнято з
порушенням Регламенту Рівненської
міської ради та положень Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

У судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити.

Представник відповідач проти позову
заперечував, пояснив, що оскаржуване
позивачем рішення не носить
зобов'язального характеру, є
рекомендаційним та виявом політичної
волі Рівненської міської ради, як
колегіального органу, представленого
різними політичними партіями, що
представляють інтереси територіальної
громади, та здійснюють від її імені та в
її інтересах функції і повноваженням
місцевого самоврядування.

З таких підстав просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом з досліджених
доказів у справі Прокуратурою м.Рівне в
порядку нагляду за додержанням та
застосуванням законів, 27.01.2014
винесено постанову про проведення
перевірки застосування законів у
Рівненській міській раді.

За результатом проведеної перевірки,
встановлено, що при прийнятті рішення
від 24.01.2014 № 3659 "Про пропозицію
Рівненської міської ради щодо
політичної ситуації в Україні",
Рівненською міською радою допущено
порушення вимог Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" та
норм Конституції України.

За результатами виявлених порушень,
відповідно до п.2 ч.5 ст.23 Закону
України "Про прокуратуру" прокурор м.
Рівне звернувся до суду з вказаним
позовом щодо визнання рішення
відповідача протиправним.

Згідно змісту оскаржуваного рішення
Рівненська міська рада вирішила:

1. Вимагати звільнення ОСОБА_2 та всіх
політв'язнів.

2. Звернутися до Всеукраїнської Ради
Церков та релігійних організацій з
проханням узяти на себе функцію
посередництва між сторонами конфлікту
з метою запобігання насиллю та
кровопролиттю.

3. Вимагати дострокових виборів
Президента України та Верховної Ради
України.

4. Вимагати від Верховної Ради України
негайно скасувати "диктаторські"
закони, прийняті 16 січня 2014 року, що
спричинили громадянський конфлікт і
обмежують права людини.

5. Звернутися до мешканців міста
Рівного з проханням стати на захист
конституційних прав і громадянських
свобод.

6. Закликати представників
правоохоронних органів не порушувати
присягу, дану на вірність українському
народу, відмовитись виконувати
злочинні накази влади застосовувати
силу проти власного народу та
забезпечити в місті Рівному
правопорядок, збереження майна, прав та
свобод громадян.

7. Оголосити про готовність влади міста
Рівного гарантувати безпеку
постраждалим протестувальникам у
закладах охорони здоров'я, що
перебувають у комунальній власності
міста.

8. Ми вважаємо виправданими і логічними
дії та реакцію активістів протестного
руху на вулиці Грушевського в місті
Києві, починаючи з 19 січня 2014 року.

Вимагати негайного відсторонення від
виконання обов'язків та притягнення до
кримінальної відповідальності
працівників правоохоронних органів,
причетних до знущання над активістом
ОСОБА_4 та іншими постраждалими людьми.

9. Опублікувати це рішення в газеті
Рівненської міської ради "Сім днів".

10. Контроль за виконанням цього рішення
доручити всім постійним комісіям
міської ради та секретарю міської ради
А. Грещуку.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України
"Про прокуратуру", при виявлені
порушень закону прокурор у межах своєї
компетенції має право звернутися до
суду.

За таких обставин, при звернені до
суду на підставі ч.3 ст. 20 та в порядку
ст. 23 Закону прокурор набуває статусу
позивача в адміністративному процесі
і звертається до суду не в інтересах
держави чи іншого суб'єкта публічних
правовідносин, а діє на виконання
наданих йому законом повноважень.

В свою чергу, віповідно до ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 140 Конституції України
визначено, що місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування.

З цього конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).

Конституція України (стаття 140)
визначає місцеве самоврядування як
право територіальної громади - жителів
села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл,
селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Конституційний суд України у Рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа
про охорону трудових прав депутатів
місцевих рад) дійшов висновку, що
такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.

При цьому виходячи із змісту
оскаржуваного рішення Рівненської
міської ради від 24.01.2014 №3659 "Про
пропозицію Рівненської міської ради
щодо політичної ситуації в Україні"
суд зазначає, що при прийнятті такого
рішення міська рада вийшла за межі
повноважень, визначених Конституцією
України та Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Зокрема суд звертає увагу на наступне.

Повноваження міських рад закріплені у
гл. 1 р. ІІ "Організаційно-правова основа
місцевого самоврядування" Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", з яких вбачається відсутність
права вимагати відставки Уряду України
та проведення позачергових виборів
Президента України.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
сільські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання.

До виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить ряд
питань, що перелічені в ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні". Серед таких немає повноважень
щодо оцінки дій органів центральної
влади України чи інших дій визначених у
зверненні.

Судом не встановлено наявності
будь-якої норми Закону, яка б наділяла
орган місцевого самоврядування правом
та повноваженнями приймати рішення з
вимогами визначеними оскаржуваним
рішенням.

Посилання представника відповідача
на декларативний характер прийнятого
рішення не може бути підставою для
визнання його правомірним.

У відповідності до п. 1 ст. 58 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень, які у відповідності до п.10 цієї
ж статті визнаються незаконними у
судовому порядку з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України.

Оскільки судом встановлено, що рішення
Рівненської міської ради № 3659 від
24.01.2014 "Про пропозицію Рівненської
міської ради щодо політичної ситуації
в Україні" не стосується вирішення
питань місцевого значення, виходить за
межі повноважень міської ради, тому суд
приходить до переконання, що дане
рішення не відповідає Конституції
України та Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", а тому суд
вважає, останнє є незаконним та таким,
що підлягає до скасування, відтак
позовні вимоги Прокурора м. Рівне є
законними та такими, що підлягають до
задоволення.

При цьому суд зазначає, що ані депутати,
ані міська рада як і кожен громадянин
України не позбавлені права, до виразу
свого власного заклику, про мови тощо,
адресованої народові, якомусь
колективу, організації та ін.,
звернення до народу.

Однак, такі звернення не потребують
затверджень в органах місцевого
самоврядування. Це є власним закликом
без встановлення вимог та
обов'язковості виконання. Такі
звернення розраховані саме на
донесення та підтримку власної або
колективної думки, міркувань
громадянина, громади тощо.

Судові витрати, відповідно до статті 94
КАС України, з відповідача не
присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення 33 сесії 6 скликання Рівненської
міської ради №3659 від 24.01.2014 "Про
пропозицію Рівненської міської ради
щодо політичної ситуації в Україні".

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало А.Б.