Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2013-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

13 червня 2013 року м. Київ
В/800/2541/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії: Головчук С.В.
(суддя-доповідач), Кочана В.М., Ліпського
Д.В., Лиски Т.О., Мойсюка М.І., перевіривши
заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 19 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Волинській області про
визнання незаконним наказу про
звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10 червня 2013 року ОСОБА_6 звернулась з
заявою про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2013 року, прийнятої за
результатами розгляду зазначеної
справи.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
установленої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неоднакове
застосування касаційними судами
пункту 2 статті 40 Кодексу законів про
працю (далі - КЗпП) України. На
обґрунтування заяви посилається
ухвалу судової колегії в цивільних
справах Верховного Суду України від 08
листопада 2000 року та ухвалу колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 05
квітня 2006 року.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно із статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Так, у справі №К-25611/09 за позовом ОСОБА_6
до Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Волинській
області про визнання незаконним наказу
про звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, Луцький
міськрайонний суду Волинської області
постановою від 05 червня 2008 року,
залишеною без змін ухвалами
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 травня 2009
року та Вищого адміністративного суду
України від 19 березня 2009 року, у
задоволенні позову відмовив.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з
посиланням на пункт 2 статті 40 КЗпП
України прийшла до висновку про
законність звільнення позивача з
займаної посади, оскільки за
результатами проведення атестації
було виявлено невідповідність
займаній посаді, а від запропонованої
посади ОСОБА_6 відмовилась.

Судовим рішенням від 08 листопада 2000
року судова колегія в цивільних
справах Верховного Суду України
скасувала судові рішення попередніх
інстанцій та направила справу до суду
першої інстанції на новий розгляд.
Ухвалою колегії суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду
України від 05 квітня 2006 року також
скасовані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та направлено
справу на новий розгляд.

Ухвалюючи зазначені судові рішення,
Верховний Суд України виходив з того,
що судами не встановлено в повному
обсязі всіх обставин, які мають
значення для правильного вирішення
даного спору, що і призвело до
ухвалення ними незаконних судових
рішень.

Колегія суддів вважає, що неправильне
встановлення обставин справи належить
до порушення норм процесуального права
та не свідчить, що в подібних
правовідносинах були по-різному
застосовані норми матеріального права.

Ухвали судової колегія в цивільних
справах Верховного Суду України та
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України про скасування ухвалених у
справі рішень та направлення справи на
новий розгляд не розв'язують спір по
суті.

Отже, заява про перегляд рішення Вищого
адміністративного суду України подана
не з мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що виключає
можливість допуску справи до
провадження Верховним Судом України.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Волинській області про
визнання незаконним наказу про
звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

С.В. Головчук

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський

Т.О. Лиска

М.І. Мойсюк