Справа № 02/2а-8681/11
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 02/2а-8681/11
Головуючий у 1-й інстанції: Дубас
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м.Києві на постанову Дарницького
районного суду м.Києва від 27 грудня 2011
року та ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького
районного суду м.Києва від 11 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м.Києві про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії -

В С Т А Н О В И В :

В даній справі постановою Дарницького
районного суду м.Києва від 27 грудня 2011
року позов задоволено частково:
визнано дії відповідача протиправними
та зобов'язано здійснити перерахунок
та виплатити позивачу державну пенсію
та додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 10.05.2011 року по 22.07.2011 року..

Ухвалою Дарницького районного суду
м.Києва від 11 листопада 2011 року позов в
частині позовних вимог за період з
01.02.2011 року по 09.05.2011 року залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з даними рішеннями
суду першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати ухвалу та
постанову суду першої інстанції та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги до
задоволення не підлягають з таких
підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи
оскаржувану ухвалу про залишення
позовної заяви без розгляду, виходив з
того, що позивачем пропущений
встановлений частиною 2 ст. 99 КАС
України строк на звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся з даним
адміністративним позовом в суд 08
листопада 2011 року.

Вимоги щодо перерахунку виплат,
здійснених за періоди з 01.02.2011 року по
09.05.2011 року знаходяться за межами
шестимісячного терміну звернення до
адміністративного суду.

Оскільки вказані соціальні виплати
носять щомісячний характер і позивач
про порушене право мав дізнатися при
кожній виплаті, то причини пропуску
строку не є поважними. Підстави для
поновлення строку відсутні.

Відповідно до вимог ч. ч.2 ст.47 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» без
обмеження будь-яким строком за минулий
час виплачуються нараховані суми
пенсії, не отримані з вини органу, що
призначає та виплачує пенсію. Тобто,
мова йде про фактично існуючу та
визнану органом, що призначає та
виплачує пенсії , заборгованість.

В даному ж випадку спірні виплати
позивачу не нараховувалися, а від так і
не існували як заборгованість на час
розгляду справи судом.

Крім того, Закон України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» не встановлює
строку звернення до адміністративного
суду громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
оскільки відповідно до статті 90 цього
Закону всі вимоги згаданого Закону
застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності.

За таких підстав апеляційна скарга
позивача на ухвалу суду від 11 листопада
2011 року до задоволення не підлягає.

Що стосується апеляційних скарг на
постанову, то колегія суддів зауважує
про наступне.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
основну та додаткову пенсію в розмірі,
встановленому ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що позивач має
статус потерпілого від наслідків
Чорнобильської катастрофи, є
пенсіонером , отримує пенсію і
додаткові доплати відповідно до ст. 50,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які відповідачем
виплачуються в меншому розмірі ніж
визначено законом, при цьому
відповідач керувався відповідними
постановами Кабінету Міністрів
України.

Судом першої інстанції було зроблено
вірний висновок про те, що Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановами Кабінету Міністрів
України, згідно яких здійснювалися
фактичні виплати, та є пріоритетними у
застосуванні. Також судом першої
інстанції вірно застосовано до спірних
правовідносин, як критерій визначення
розміру мінімальної пенсії, положення
абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з тим, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік", який набрав чинності 19
червня 2011 року.

Пунктом 7 частини І зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року № 745, яка набрала
чинності 23.07.2011 року на виконання
пункту 7 Закону України від 14 червня 2011
р. N 3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» встановлено розміри виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету, в тому числі і
виплат належних позивачеві.

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року
виплати, передбачені ст. 51 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
повинні здійснюватися в порядку та
розмірах, визначених постановою
Кабміну «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» №745
від 06.07.2011 року.

А тому висновок про необхідність
встановлення кінцевої дати проведення
перерахунку належних позивачу виплат,
а саме, 22.07.2011 року, є правомірним.

Позовні вимоги задоволено у межах
строку звернення до суду, визначеного
ст.99 КАС України.

Апеляційні скарги до задоволення не
підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
вірно встановлені фактичні обставини
справи, надано належну оцінку
дослідженим доказам та прийнято
законне та обґрунтоване рішення у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в оскаржуваній
постанові та не можуть бути підставами
для її скасування.

Керуючись ч.1 ст.41, ст.ст. 160, 195, 196, 197, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м.Києві - залишити без задоволення, а
ухвалу Дарницького районного суду
м.Києва від 11 листопада 2011 року та
постанову Дарницького районного суду
м.Києва від 27 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.