Справа № 2а-132/10
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року м.
Львів Справа № 9104/25863/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України у Рівненській
області на постанову Ківерцівського
районного суду Волинської області від
30 березня 2010 року по справі № 2а-132/10
за позовом ОСОБА_1 до управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Рівненській області
про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 березня 2010 року звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України у Рівненській
області, в якому просив скасувати
постанову інспектора ДПС Рівненської
роти ДПС для ОДДЗ УДАІ УМВС України у
Рівненській області Луцика І.В. від 27
жовтня 2009 року серії ВК № 034771 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
260.00 грн.

Постановою Ківерцівського районного
суду Волинської області від 30 березня
2010 року позов задоволено, скасовано
постанову інспектора ДПС Рівненської
роти ДПС для ОДДЗ УДАІ УМВС України у
Рівненській області Луцика І.В. від 27
жовтня 2009 року серії ВК № 034771.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що суд першої
інстанції задовольняючи позов не
врахував факт пропуску позивачем
десятиденного строку оскарження
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
передбаченого статтею 289 КУпАП, на
застосуванні якого наполягав
відповідач, що відповідно до
статті 100 КАС України є підставою для
відмови у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
інспектором ДПС Рівненської роти ДПС
для ОДДЗ УДАІ УМВС України у
Рівненській області Луциком І.В. 27
жовтня 2009 року винесено постанову по
справі про адміністративне
правопорушення серії ВК № 034771,
відповідно до якої 27 жовтня 2010 року о
06:58 год. в с. Бронники,
Рівненського району, Рівненської
області ОСОБА_1, керуючи автомобілем
Рено, державний номерний знак НОМЕР_1,
перевищив встановлену швидкість руху в
населеному пункті і рухався зі
швидкістю 85 км/год, чим допустив
порушення пункту 12.4 Правил дорожнього
руху України, відповідальність за що
передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. На
правопорушника накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 260.00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, порушення вимог дорожніх
знаків та розмітки проїзної частини
доріг, правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, - тягнуть за собою
накладення штрафу від п'ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст. 258 КУпАП посадові
особи органів Державної автомобільної
інспекції мають право застосовувати
безпротокольну форму фіксації
адміністративних правопорушень та
розглядати справи без участі особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, лише у разі
виявлення порушень у сфері дорожнього
руху, зафіксованих за допомогою
працюючих в автоматичному режимі
спеціальних технічних засобів, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису.

Як видно з матеріалів справи,
правопорушення позивача виявлено за
допомогою спеціального технічного
пристрою, що має функції фотозйомки
(вимірювач швидкості «Візир» № 0711242),
дані про який внесено до оскаржуваної
постанови по справі про
адміністративне правопорушення.

Можливість вимірювача швидкості
«Візир» працювати в автоматичному
режимі у якості спеціального
технічного засобу, що має функції фото-
і кінозйомки, відеозапису чи засобів
фото- і кінозйомки, відеозапису повинні
бути стверджені висновком державної
експертизи або у встановленому
законодавством порядку сертифіковані.

Будь-які документи, які б
підтверджували сертифікацію приладу
«Візир», в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про
захист інформації в
інформаційно-телекомунікаційних
системах» інформація, яка є власністю
держави, або інформація з обмеженим
доступом (до якої відноситься і
інформація, отримана за допомогою
приладу «Візир») повинна оброблятися в
автоматизованій системі із
застосуванням комплексної системи
захисту інформації з підтвердженою
відповідністю.

Тобто, перед застосуванням на
території України приладу «Візир»,
такий повинен був пройти державну
експертизу в Держслужбі спецзв'язку і
захисту інформації України.

Прилад «Візир» не є автоматичним
засобом фото- або відеофіксації,
оскільки він знаходиться у
співробітника Державної автомобільної
інспекції, управляється ним
безпосередньо або через комп'ютер
(визначаються ті параметри, які
фіксуються приладом, такі як швидкість,
об'єкт зйомки, його режими і т.п.), а тому
положення ч. 6 ст. 258 КУпАП не
поширюються на випадок фіксування
об'єкта зйомки за допомогою приладу
«Візир».

Оскільки відповідачем як суб'єктом
владних повноважень, на якого в даному
випадку покладено обов'язок
доказування правомірності свого
рішення, не надано суду належних та
допустимих доказів в підтвердження
факту вчинення позивачем
адміністративного правопорушення, то
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про недоведеність
факту скоєння позивачем
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Однак, розглядаючи спір по суті
заявлених вимог суд першої інстанції
не врахував вимоги ст. 99 КАС України,
відповідно до якої адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Як видно з матеріалів справи примірник
оскаржуваної постанови по справі про
адміністративне правопорушення
позивач отримав 27 жовтня 2009 року, тобто
в день її винесення, що підтверджується
його підписом.

До суду позивач звернувся лише 09
березня 2010 року, тобто після спливу
десятиденного строку звернення до
суду, встановленого ст. 289 КУпАП.

Наведені позивачем обставини щодо
поважності причин пропуску строку
звернення до суду не дають підстав для
висновку про те, що він пропущений з
поважних причин.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в
редакції чинній на момент розгляду
справи в суді) пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Отже, встановивши, що позовна заява
подана до суду після спливу
десятиденного строку звернення до
суду, встановленого ст. 289 КАС України,
та без викладу обставин, які б свідчили
про поважність причин його пропуску, а
відповідач в свою чергу наполягав на
застосування наслідків пропуску
вказаного строку, суд першої інстанції
повинен був в задоволенні вказаного
позову відмовити.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до п. 4 ст. 202 КАС України є
підставою для скасування оскаржуваної
постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 197, 202, 205, 206,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Рівненській області
задовольнити.

Постанову Ківерцівського районного
суду Волинської області від
30 березня 2010 року по справі №
2а-132/10 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління Державної автомобільної
інспекції управління Міністерства
внутрішніх справ України в Рівненській
області про скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський