Справа № 104/3074/13-а
Суддя: Гребеннікова Н. О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 104/3074/13-а
Провадження № 2-а/104/1/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 рокум.
БілогірськБілогірський районний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого,
суддіГребеннікової Н.О.,при
секретаріПфаф І.С.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Білогірську адміністративну
справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
Мельничної сільської ради
Білогірського району Автономної
Республіки Крим про визнання
незаконним та скасування рішення №10
від 19.03.1997 року виконавчого комітету
Мельничної сільської ради
Білогірського району АР Крим,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до
Мельничної сільської ради
Білогірського району Автономної
Республіки Крим про визнання рішення
№10 від 19.03.1997 року виконкому Мельничної
сільської ради Білогірського району АР
Крим про передачу йому у приватну
власність землі незаконним та його
скасування .

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням №10
від 19.03.1997 року виконкому Мельничної
сільської ради Білогірського району АР
Крим «Про передачу землі у приватну
власність» йому була передана
безкоштовно у приватну власність
земельна ділянка площею 0,17 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель за адресою: АДРЕСА_1, без його
згоди. Він ніколи не подавав до
виконкому Мельничної сільської ради
Білогірського району АР Крим заяви про
передачу безкоштовно у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель за адресою: АДРЕСА_1. Позивач
займається будівництвом житлового
будинку з господарсько-побутовими
будівлями за адресою свого проживання:
АДРЕСА_2. Сімферопольська міська рада
АР Крим не може передати йому земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями за
адресою свого проживання: АДРЕСА_2, у
зв'язку з існуванням рішення №10 від
19.03.1997 року виконкому Мельничної
сільської ради Білогірського району АР
Крим «Про передачу землі у приватну
власність», згідно якого йому у
приватну власність була передана
безкоштовно земельна ділянка площею 0,17
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарський
будівель за адресою: АДРЕСА_1, про що він
дізнався у вересні 2013 року.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав, просив задовольнити у
повному обсязі, пояснив, що зазначеним
рішенням Виконавчого комітету
Мельничної сільської ради
Білогірського району АР Крим
порушуються його права, оскільки він
позбавлений можливості на виділення
йому земельної ділянки за місцем свого
проживання у Сімферопольському районі
АР Крим.

Представник відповідача позов визнав
повністю, пояснивши, що дійсно
оскаржуване рішення було прийнято з
порушення норм закону, проти
задоволення позову не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
представників, дослідивши матеріали
адміністративної справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 136 КАС України
позивач може відмовитися від
адміністративного позову, а відповідач
- визнати адміністративний позов
протягом всього часу судового
розгляду, зробивши усну заяву.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь які рішення,
дії чи бездіяльність суб`єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як вбачається з пункту 1 частини 2
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно
правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 КАС
України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3
КАС України суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст. ст. 11, 69, 71 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до вимог Кодексу, на
підставі доказів, що надають особи, які
беруть участь в справі, при цьому, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України
дано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що
Рішенням №10 від 19.03.1997 року виконкому
Мельничної сільської ради
Білогірського району АР Крим «Про
передачу землі у приватну власність»
ОСОБА_3 була передана безкоштовно у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,17 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповіддю Архівного відділу
Білогірської районної Державної
Адміністрації АР Крим від 18.10.2013 року
ОСОБА_3 було повідомлено, що його заяви
про передачу земельної ділянки у
приватну власність за адресою: АДРЕСА_1
не існує.

28.10.1988 року на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
секретарем Мельничої сільської ради,
ОСОБА_3 придбав будинок з
господарсько-побутовими спорудами за
адресою: АДРЕСА_3 без зазначення номеру
будинку.

Згідно запису в погосподарській книзі
№3 за 2011-2015 роки, рахунок НОМЕР_1, стор. 62,

адреса знаходження домоволодіння
ОСОБА_3 - АДРЕСА_4.

Листом Відділу Держземагенства у
Білогірському районі АР Крим №2552/01-15
від 27.12.2013 року, повідомлено, що станом
на 01.01.2013 року за відомостями
Державного земельного кадастру, право
власності чи користування на земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд за адресою:
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 не зареєстровано.

Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу
України (в редакції 1990 року, чинної на
момент прийняття рішення), передача
земельних ділянок у колективну та
приватну власність провадиться Радами
народних депутатів, на території
яких розташовані земельні ділянки.
Громадяни, заінтересовані у передачі
їм у власність земельних ділянок із
земель запасу, подають заяву про це
до сільської, селищної, міської, а у
разі відмови - до районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. У заяві зазначаються бажані
розмір і місце розташування ділянки,
мета її використання і склад сім'ї.
Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди
передати земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність.

Отже, з вищезазначеного вбачається, що
при прийнятті рішення Мельничненською
сільською радою Білогірського району 19
березня 1997 року був порушений порядок
для передачі у власність громадянину
ОСОБА_3 земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1, передбачений ст. 17 Земельного
кодексу України (в редакції 1990 року,
чинної на момент прийняття рішення).

Крім того, відповідно до довідки №03-17/25
від 16.01.2014 року виконавчого комітету
Мельничної сільської ради
Білогірського району АР Крим, виданої
на підставі погосподарської книги №3
за 2011-2015 роки, особистий рахунок НОМЕР_1
стор. 62 та домової книги ОСОБА_3
належить будинок АДРЕСА_4, а
домоволодіння та земельна ділянка за
адресою: АДРЕСА_1 належить іншій особі,
що також не заперечували у судовому
засіданні сторони у справі.

Положеннями ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відтак, з аналізу досліджених доказів,
вбачається, що рішення Мельничненської
сільської ради Білогірського району 19
березня 1997 року в частині передачі у
власність громадянину ОСОБА_3
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
прийнято незаконно, а тому підлягає
скасуванню.

Суд вважає поважними підстави
пропущення позивачем строку для
звернення до суду з позовом про
скасування зазначеного рішення,
оскільки як він зазначає про це рішення
він дізнався 22.10.2013 року з листа
Архівного відділу Білогірської
районної Державної Адміністрації АР
Крим, доказів щодо спростування цього
суду не надано.

Керуючись ст.ст. 69-72, 99, 158-163, 185 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ :

позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Виконавчого Комітету
Мельничної сільської ради
Білогірського району АР Крим №10 від
19.03.1997 року в частині передачі у
власність громадянину ОСОБА_3
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
для будівництва та обслуговування
житлового будинку з господарськими
спорудами.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського адміністративного
апеляційного суду через Білогірський
районний суд АР Крим шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня її проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно. Постанова не
набрала законної сили.

Суддя:
Секретар: