Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/42999/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
секретар Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
митної служби України та Чернівецької
обласної митниці на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державної митної служби
України про визнання нечинним наказу
та поновлення на роботі,

в с
т а н о в и л а :

У серпні 2010 року позивач звернувся з
позовом до відповідача. Уточнивши в
ході розгляду справи свої вимоги,
просив визнати нечинним наказ
Державної митної служби України № 1407-к
від 21 липня 2010 року про його звільнення
з митних органів та поновити його на
посаді головного інспектора сектору
митного оформлення № 1 відділу митного
оформлення № 1 митного поста
«Чернівці» Чернівецької обласної
митниці з дня звільнення.

Посилався на те, що спірний наказ
прийнятий з порушенням вимог Закону
України «Про дисциплінарний статут
митної служби України» та Закону
України «Про державну службу», на
підставі невірних висновків та
спотворених даних, викладених в акті №
2 службового розслідування від 17 травня
2010 року.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 грудня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

У касаційних скаргах Державна митна
служба України та Чернівецька обласна
митниця ставлять питання про
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвали суду апеляційної
інстанції з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
та про ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи касаційних
скарг та правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах, встановлених ст. 220 КАС
України, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач проходив
службу в митних органах з 17 червня 1996
року. З 10 квітня 2009 року працював
головним інспектором сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення №1 митного поста «Чернівці»
Чернівецької обласної митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 21 липня 2010 року № 1407-к на
підставі ст.ст. 21, 22, п. 6 ст. 23, п. 1 ст. 28
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 6 вересня 2005 року № 2805-IV за
порушення службової дисципліни, що
виявилось у порушенні вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи та
призвело до заподіяння матеріальних
збитків державі в розмірі 90858 грн. 70 коп.
головного інспектора сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення №1 митного поста «Чернівці»
Чернівецької обласної митниці ОСОБА_4
звільнено з митних органів 21 липня 2010
року.

На підставі вказаного наказу 26 липня 2010
року Чернівецька обласна митниця
видала наказ № 542-к про звільнення
ОСОБА_4 з митних органів з 26 липня 2010
року.

Наказ Державної митної служби України
від 21 липня 2010 року № 1407-к було видано
за результатами службового
розслідування від 12 травня 2010 року, в
ході якого виявлено, що під час
здійснення митного оформлення вантажу
«консерви рибні», який надійшов на
адресу ПП «Євротрейд ДОВ Плюс»,
позивачем не в повній мірі виконано
вимоги ст. 40 Митного кодексу України.
Зокрема, не проведено мінімуму
необхідних процедур для забезпечення
додержання митного законодавства, а
саме ст. 41 Митного кодексу України в
частині неналежного обрання форми
митного контролю, вимоги п. 25 Порядку
здійснення митного контролю й митного
оформлення товарів із застосуванням
вантажної митної декларації,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 квітня 2005
року № 314, в частині не ініціювання
проведення митного огляду, вимоги
наказу Державної митної служби від 09
липня 1997 року № 307 в частині прийняття
ВМД до митного оформлення за
відсутності торговельного
найменування товару в графі 31 ВМД, що
заподіяло державі шкоду в розмірі 90858
грн. 70 коп.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що спірний наказ підлягає скасуванню,
оскільки факти зазначені в ньому є
передчасними та необґрунтованими, а
висновки зроблені без об'єктивного та
всебічного з'ясування обставин скоєння
порушення. Крім того, будь-яке
звільнення повинно мати чітко вказану
підставу для звільнення, передбачену
Кодексом законів про працю України або
Законом України «Про державну службу».

Проте погодитись з такими висновками
судів першої та апеляційної інстанцій
не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій зроблені без повного та
всебічного з'ясування обставин в
адміністративній справі та не
ґрунтуються на законі.

Згідно зі статтею 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом і лише в частині,
що ним не регулюється, - Законом України
«Про державну службу».

Відповідно до частини другої статті 410
зазначеного Кодексу у митній службі
України діє Статут, який
затверджується законом.

В абзаці першому преамбули Статуту
зазначено, що цей Статут визначає суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання, у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

При цьому в абзаці другому преамбули
Статуту зазначено, що регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Статуту
порушення службової дисципліни - це
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Статуту до діянь,
які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Наказом Державної митної служби
України від 13 серпня 2010 року № 918
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція). Пунктом 1.1 Інструкції
визначено приводи, підстави, мета,
порядок призначення і проведення
службового розслідування, прийняття за
ним рішень, виконання цих рішень,
формування матеріалів службового
розслідування у справі, а також права
та обов'язки посадових осіб митної
служби України під час їх проведення.

Згідно з абзацом 9 пункту 1.2 Інструкції
службове розслідування - це комплекс
заходів, що здійснюються в межах
компетенції відповідно до цієї
Інструкції з метою повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування обставин
вчинення посадовою особою
дисциплінарного або іншого
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності,
виявлення причин і умов, що сприяли
його вчиненню, встановлення наявності
(відсутності) вини, її ступеня, а також
установлення інших подій, обставин, що
потребують з'ясування під час
проведення таких заходів. За пунктом 1.4
Інструкції з'ясування обставин
порушення трудової дисципліни
посадовими особами митної служби
здійснюється відповідно до вимог
Кодексу законів про працю України,
Закону України «Про державну службу»,
Статуту та правил внутрішнього
трудового розпорядку митного органу.

Отже, дисциплінарна відповідальність
посадових осіб митної служби
врегульована спеціальним
законодавством, зокрема, нормами
Статуту.

Розділом 4 Статуту визначено види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, чітко врегульована
процедура їх застосування, внаслідок
чого забезпечується належний захист
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Проте суди попередніх інстанцій цих
вимог не врахували.

Крім того, висновки судів про порушення
відповідачами Закону України «Про
державну службу» не ґрунтуються на
матеріалах справи та законі, оскільки
позивача звільнено зі служби на
підставі Дисциплінарного статуту
митної служби України, тобто
спеціальної норми матеріального права,
а не Закону України «Про державну
службу».

До того ж, в порушення вимог ст. 76 КАС
України суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
належним чином не перевірив доводів
відповідачів про правомірність
звільнення позивача за Дисциплінарним
статутом митної служби України,
дотримання порядку звільнення, та в
порушення вимог ч. ч. 1, 2 ст. 86 цього
Кодексу, яка передбачає, що суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили, не дав
оцінку усім доказам у справі в
сукупності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 227 цього Кодексу
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли судами першої
та апеляційної інстанцій допущено
порушення вищенаведених норм
процесуального права, зокрема статей 76,
86, 159, 162, 195 КАС України, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, судове рішення
підлягає скасуванню на підставі ст. 227
КАС України з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 221, 220, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Державної митної
служби України та Чернівецької
обласної митниці задовольнити
частково.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2012 року скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк