Справа № 872/5148/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа № 2а/0470/13742/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А.
Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

представника позивача - Варданяна
Гнеля Сергійовича,

представника відповідача - Козюк
Зінаїди Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Дніпрогаз"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2012 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпрогаз" до Управління Держкомзему у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області, правонаступником якого є
Головне Управління Держземагенства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області, про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Дніпрогаз" звернувся 12.11.2012 року до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області (правонаступником якого є
Головне Управління Держземагенства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області), про зобов'язання вчинити
певні дії. Просив (з урахуванням
уточнення позовних вимог від 22.11.2012
року, а.с. 151) , визнати дії відповідача
щодо внесення до даних державного
земельного кадастру, земельних ділянок
під ГРП та ГРС, які належать державі, як
такі, що зареєстровані за ПАТ
"Дніпрогаз" неправомірними та
зобов'язати відповідача протягом 10
днів з дня набрання рішення законної
сили внести зміни до даних державного
земельного кадастру з 12.11.2009 року
шляхом виключення з реєстру вказаних у
позовній заяві ділянок. В позові
посилався на те, що дії відповідача
щодо внесення до даних Державного
земельного кадастру, земельних
ділянок, які не належать ПАТ
"Дніпрогаз" на праві власності або на
праві користування , порушує
охоронювані інтереси ПАТ "Дніпрогаз",
який змушений платити податок на землю,
згідно даних земельного кадастру, які
не відповідають дійсності. Земельні
ділянки відображені в даних Державного
земельного кадастру без достатніх на
то правових підстав.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2012 року у задоволенні даного
позову позивачу відмовлено. Свою
позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що об'єктами
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, а також земельні частки
(паї), які перебувають у власності.
Підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. За результатами нормативної
грошової оцінки земель складається
технічна документація. Дана про
нормативну грошову оцінку окремої
земельної ділянки оформлюються як
витяг із технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки. Відтак посилання позивача,
щодо того, що він змушений сплачувати
податок на землю, згідно даних
Державного земельного кадастру, не
відповідає дійсності.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник позивача подав апеляційну
скаргу. В апеляційній скарзі просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. Зазначає, що при
прийнятті даної постанови судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що з урахуванням змін до
позову позивач просив внести зміни до
даних державного земельного кадастру,
починаючи з 12.11.2009 року (а.с. 151, 226).
Посилається на те, що ПАТ "Дніпрогаз" є
платником земельного податку та
платником орендної плати на землю, та
зареєстрований як платник податку з
Спеціалізованій державній податковій
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську Державної податкової
служби з 18.04.1997 року № 25. Згідно даних
державного земельного кадастру від
22.06.2011 року за ПАТ "Дніпрогаз"
закріплено 200земельних ділянок на яких
знаходяться адміністративні будівлі
та Газові розподільні станції (ГРС) та
Газові регуляторні пункти (ГРП). ПАТ
"Дніпрогаз" є користувачем державного
майна, а саме ГРС та ГРП. В розумінні
Земельного кодексу України право на
землю може реалізовуватись через право
власності на землю та право
користування земельною ділянкою. Право
користування земельною ділянкою
реалізується через договори оренди.
ГРС та ГРП, які є у державній власності,
знаходяться на земельних ділянках, які
зареєстровані в даних державного
земельного кадастру за ПАТ "Дніпрогаз",
але ПАТ "Дніпрогаз" не є власником ГРС
та ГРП, та взагалі не може мати ці
об'єкти на праві власності. Крім того
ПАТ "Дніпрогаз" не уклало договорів
оренди земельних ділянок під ГРС та ГРП
з Дніпропетровською міською радою, в
зв'язку з чим ПАТ "Дніпрогаз", не може
бути користувачем земельної ділянки.
Єдина функція яку може виконувати ПАТ
"Дніпрогаз" (згідно договору №04/01-822 в
редакції додаткової угоди №4 від 30.12.2008
року), це здійснення ліцензійних видів
господарської діяльності щодо
забезпечення безперебійного та
безаварійного розподілу та постачання
природного газу споживачу шляхом
використання майна яке належить
Державі в особі НАК «Нафтогаз України».
Відповідач, починаючи з 2011 року,
здійснює функції реєстратора.
Призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією з метою регулювання
земельних відносин, раціонального
використання та охорони земель,
визначення розміру плати за землю і
цінності земель у складі природних
ресурсів, контролю за використанням і
охороною земель, економічного та
екологічного обґрунтування
бізнес-планів та проектів землеустрою
(ст. 194 ЗКУ). державний земельний кадастр
ведеться за єдиною для України
системою на базі нормативних
документів, затверджених Держкомземом.
До земельно-кадастрової документації
належать кадастрові карти та плани
(графічні і цифрові), схеми, графіки,
текстові та інші матеріали, які містять
відомості про межі
адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів, у
тому числі орендарів, правовий режим
земель, що перебувають у державній,
колективній і приватній власності.
Таким чином спростовуються доводи суду
першої інстанції, щодо непричетності
правління Держкомзему до введення
даних державного земельного кадастру.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник Управління
Держземагенства просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін. Зазначив, що 01.01.2013 року набрав
чинності ЗУ «Про Державний земельний
кадастр», а також постанова КМУ від
17.10.2012 року №1051 «Про затвердження
Порядку ведення Державного земельного
кадастру», у зв'язку з чим процедура
реєстрації земельних ділянок та прав
на земельні ділянки суттєво змінилася.
Починаючи з 01.01.2013 року, згідно з ч. 2 ст. 7
ЗУ «Про Державний земельний кадастр»
до повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
належить здійснення державної
реєстрації земельних ділянок, обмежень
у їх використанні. Згідно з пп. Е п. 2 ч. 5
розділу VІІ Прикінцеві та перехідні
положення ЗУ «Про Державний земельний
кадастр», стаття 126 Земельного кодексу
України, викладена в такій редакції:
право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». Відтак у
Держземагенства України та його
територіальних органів відсутні
повноваження, щодо реєстрації прав на
земельні ділянки. Також зазначив, що
згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у Державному
реєстрі прав реєструються речові права
та їх обтяження на земельні ділянки, а
також на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.
Виходячи з норми п. 1. ч.1 ст. 8 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
реєстрацію прав та їх обтяжень
проводить орган державної реєстрації
прав. Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
держателем Державного реєстру прав є
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав. Державний
земельний кадастр - це єдина державна
геоінформаційна система відомостей
про землі, розташовані в межах
державного кордону України. Ведення
Державного земельного кадастру
здійснює Держземагенства та його
територіальні органи. Земельній
ділянці, відомості про яку внесені до
Державного земельного кадастру,
присвоюється кадастровий номер, який є
її ідентифікатором у Державному
земельному кадастрі. Пунктом 107 Порядку
ведення Державного земельного
кадастру визначено, що державна
реєстрація земельної ділянки
здійснюється під час її формування за
результатами складання документації
із землеустрою після її погодження у
встановленому порядку та до прийняття
рішення про її затвердження органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування шляхом відкриття
Поземельної книги на таку земельну
ділянку відповідно до п. 49-54 вказаного
Порядку. У разі коли до Державного
земельного кадастру вносяться
відомості про зареєстровану раніше
земельну ділянку, на яку відповідно до
цього Порядку Поземельна книга не
відкривається, такі відомості
вносяться до неї після її відкриття
відповідно до п. 49-54 вказаного Порядку
(п. 116 Порядку). Зазначені позивачем
земельні ділянки не зареєстровані у
відповідності до вимог Порядку ведення
державного земельного кадастру,
затвердженого Постановою КМУ від
17.10.2012 року №1051 «Про затвердження
Порядку ведення Державного земельного
кадастру», тому в Управління
Держземагентства відсутня можливість
здійснювати будь-які дії щодо внесення
змін до даних Державного земельного
кадастру шляхом виключення з реєстру
ділянок.

В судовому засіданні представник
позивача просив апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати. Суду надав
пояснення аналогічні, викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечив, надав пояснення аналогічні,
викладеним в запереченнях проти
апеляційної скарги (викладено вище),
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ПАТ "Дніпрогаз" є
платником земельного податку та
орендної плати за землю,
зареєстрований як платник податку з
Спеціалізованій державній податковій
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м.
Дніпропетровську Державної податкової
служби з 18.04.1997 року № 25. Згідно даних
державного земельного кадастру від
22.06.2011 року за ПАТ "Дніпрогаз"
закріплено 200 земельних ділянок на яких
знаходяться адміністративні будівлі
та Газові розподільні станції (ГРС) та
Газові регуляторні пункти (ГРП).

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України,
Податкового, Земельного кодексу
України, ЗУ «Про Державний земельний
кадастр», ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», норми Постанови КМУ від
17.10.2012 року №1051 «Про затвердження
Порядку ведення Державного земельного
кадастру».

В силу ст. 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (ч.1 ст. 19
Конституції України).

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК
України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності. Земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів (пп.14.1.72
ПКУ). Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (пп. 14.1.136 ПКУ).

Підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру (ст. 286.1 ПКУ).

В силу ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ст. 206 Земельного кодексу
України, використання землі в Україні є
платним. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка. Плата за землю
справляється відповідно до закону.

Колегія суддів апеляційної інстанції
бере до уваги, що згідно матеріалів
справи позивач звернувся до суду 12.11.2012
року та згідно уточнених позовних
вимог (а.с. 151), просив внести зміни до
даних державного земельного кадастру,
починаючи з 12.11.2009 року. Однак
співставлення вказаних дат, надає суду
можливість застосувати наслідки
пропуску строку звернення до суду
(статтею 99 КАС України, визначений
загальний 6-ти місячний строк звернення
до суду).

З 01.01.2013 року набрав чинності ЗУ «Про
Державний земельний кадастр»,
враховуючи постанову КМУ від 17.10.2012
року №1051 «Про затвердження Порядку
ведення Державного земельного
кадастру», процедура реєстрації
земельних ділянок та прав на земельні
ділянки суттєво змінилася. Починаючи з
01.01.2013 року, згідно з ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про
Державний земельний кадастр» до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
належить здійснення державної
реєстрації земельних ділянок, обмежень
у їх використанні. Згідно з пп. «е» п. 2 ч.
5 розділу VІІ Прикінцеві та перехідні
положення ЗУ «Про Державний земельний
кадастр», стаття 126 Земельного кодексу
України, викладена в такій редакції:
право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». Відтак у
Держземагенства України та його
територіальних органів відсутні
повноваження, щодо реєстрації прав на
земельні ділянки.

Таким чином Суд першої інстанції не
допустив порушення норм матеріального
права, а повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм відповідну
правову оцінку, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпрогаз" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2012 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпрогаз" до Управління Держкомзему у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області, правонаступником якого є
Головне Управління Держземагентства у
м. Дніпропетровську Дніпропетровської
області, про зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна