Справа № 801/10670/13-а
Суддя: Кондрак Наталя Йосифівна
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/10670/13-а

19.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кондрак Н.Й.,

суддів Горошко Н.П. ,

Щепанської О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Сімферопольському районі АРК на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кащеєва Г.Ю.) від 16.01.14 у справі №
801/10670/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Сімферопольському районі АР
Крим (вул. Дм. Ульянова, 6, м.Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95013)

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в
Сімферопольському районі АРК (вул.
Толстого, 19, оф. 9, м.Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95051)

про стягнення заборгованості у розмірі
1643,64 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.01.14 у справі №
801/10670/13-а позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнено з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України у
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі Автономної
Республіки Крим суму невідшкодованих
витрат на виплату та доставку пенсії за
інвалідністю внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання, виплачені ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з серпня 2013
року по жовтень 2013 року в розмірі 1643
(одна тисяча шістсот сорок три) гривні 64
копійки.

В задоволені іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

На зазначене судове рішення від
відповідача надійшла апеляційна
скарга, в якій ставиться питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення, яким в задоволені
адміністративного позову відмовити у
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо. На підставі
цього, вирішуючи справу стосовно
позовних вимог позивача щодо
зобов'язання відповідача, який є також
суб'єктом владних повноважень,
прийняти до відшкодування витрати на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суд зобов'язаний
встановити чи діяли позивач та
відповідач на підставі закону, чи
являються їх дії обґрунтованими,
безсторонніми та добросовісними.

Як вбачається з матеріалів
справи, спірні правовідносини між
сторонами виникли через
неузгодженість за період
серпень-жовтень 2013 року між
розрахунками Управління Пенсійного
фонду України в Сімферопольському
районі АР Крим та виконавчою дирекцією
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Сімферопольському районі АР Крим до
акту та списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, було складено таблицю
розбіжностей, які не прийняті
відповідачем до заліку.

З матеріалів справи, зокрема, актів
звірки, а також таблиць розбіжностей за
період серпень-жовтень 2013 року,
вбачається, що до загальної суми
невідшкодованих витрат на виплату та
доставку пенсій ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_4 не включено суму у розмірі 1643,64
гривень.

Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначає обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я.

Частиною 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

З огляду на те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги відповідно до статті
25 Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

За змістом частини 2 статті 2
Закону особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону. Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Як вбачається з даних довідки про
дорожню-транспортну пригоду від 16.12.1972
року, нещасний випадок з ОСОБА_2 стався
на території Узбекської РСР (м.
Сирдар'я).

Нещасний випадок з ОСОБА_3 згідно з
актом про нещасний випадок № 8 від
17.08.1990 року стався на території
Російської РФСР (м. Губкий
Белгородської області).

Відповідно до акту про нещасний
випадок від 02.08.1980 року нещасний
випадок з ОСОБА_4 на території
Узбекської РСР (м. Коканд).

При цьому, Російська Федерація та
Республіка Узбекистан є учасниками
угоди про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Судовою колегією встановлено, що
наявні у справі матеріали свідчать про
наявність підстави для відмови у
відшкодуванні витрат на виплату та
доставку пенсії ОСОБА_4 у серпні-жовтні
2013 року було те, що, на думку
відповідача, нещасний випадок, який
спричинив інвалідність, не пов'язаний з
виробництвом, оскільки стався в обідню
перерву. Відповідно до акту від 02.08.1980
року нещасний випадок зі
зварювальником ОСОБА_4 стався 01.08.1980
року о 12 годині 15 хвилин під час
обідньої перерви на Кокондському
електромашинобудівному заводі.

Судова колегія зазначає, що згідно з п.
"в" ч. 1 ст. 26 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" інвалідність вважається
такою, що настала внаслідок трудового
каліцтва, якщо нещасний випадок, який
спричинив інвалідність, стався (крім
випадків протиправного діяння) на
території підприємства, організації
або в іншому місці роботи протягом
робочого часу (включаючи і встановлені
перерви), протягом часу, необхідного
для приведення в порядок знарядь
виробництва, одягу тощо перед початком
або після закінчення роботи.

Отже, суд зазначає, що у зв'язку з тим,
що нещасний випадок з ОСОБА_4 стався на
території підприємства, на якому він
працював, протягом робочого часу.

Колегія суддів критично ставиться до
доводів відповідача щодо відсутності
підстав для відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсії ОСОБА_2 з тих
підстав, що відсутній акт Н-1, оскільки
дані доводи спростовуються
матеріалами справи. Так, згідно з
довідкою про дорожньо-транспортну
пригоду, травма ОСОБА_2 отримана 16
грудня 1972 року о 14 годині 50 хвилин під
час керування автомобілем МАЗ, що
належить автобазі Сирдар'ястрой. Окрім
того, відповідно до виписки з акту
огляду у МСЕК до довідки серії А № 207287
від 27.08.1985 року ОСОБА_2 встановлена ІІІ
група інвалідності безстроково, при
цьому у графі "причина інвалідності"
вказано: виробнича травма.

З огляду на зазначене, судова колегія
дійшла висновку що наявність вказаних
документів дає право ОСОБА_2 на
отримання пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, яка має бути відшкодована
Фондом соціального страхування
Управлінню Пенсійного фонду України.

З матеріалів справи вбачається, що
витрати на виплату пенсії ОСОБА_3
відповідачем не були відшкодовані,
оскільки, на підставі заяви від 02.04.2010
року страхові виплати здійснюються за
межами України. Проте відповідно до
виписки з акту огляду у МСЕК до довідки
серії КР-10 № 000771 від 22.02.2011 року ОСОБА_3
встановлена ІІІ група інвалідності до
01.03.2013 року. У графі "причина
інвалідності" вказано: трудове
каліцтво, відповідно якої позивачем
здійснювались виплати пенсії. При
цьому доказів отримання пенсії за
межами України не надано, а позивачем
заперечується наявність таких
обставин.

Щодо отримання пенсій від підприємства
ОСОБА_5 матеріали справи також не
містять безперечних доказів цього.

Колегія суддів зазначає, що
відшкодуванню Фондом підлягають
виплачені суми основного розміру
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у тому числі
пенсії особам, які сталі інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР. При
цьому правомірність призначення
Управлінням пенсії по інвалідності
окремим особам не є предметом розгляду
у даній справі.

Враховуючи, що потерпіли ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від Пенсійного фонду
України. До того ж кошти, виплачені
потерпілим страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

З огляду на зазначене, судова колегія
дійшла висновку про те, що загальна
сума витрат на виплату та доставку
основного розміру пенсії, що має бути
відшкодована відповідачем позивачу за
період з лютого 2013 року по квітень 2013
року становить 1643,64 гривень, де 1618,41
гривень основний розмір пенсії та 25,23
гривень - поштові витрати на їх
доставку.

Колегією суддів встановлено, що,
ухвалюючи оспорювану постанову, судом
першої інстанції враховано, що
обов'язок Фонду відшкодовувати витрати
позивачу, пов'язані з виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, навіть при
відсутності особових справ в
розпорядженні виконавчої дирекції
фонду - прямо передбачений Законом
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 2272-IIІ від 22.02.01р.

Частиною 2 статті 7 Закону
передбачено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Колегія суддів зазначає, що
посилання позивача на Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003р. № 5-4/4,
являється необґрунтованим та
безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до вимог Порядку, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує кошти Пенсійному
Фонду України на підставі даних, що
зазначені в акті щомісячної звірки.
Відповідно до вимог Закону, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівнику внаслідок ушкодження його
здоров'я.

Судом першої інстанції при
вирішенні даного спору вірно
визначено, що механізм відшкодування
на централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, визначено
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 р. за N 376/7697.

З огляду на зазначене вище, відповідач
повинен відшкодувати позивачу суму
витрат на виплату і доставку основного
розміру пенсії ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
за період з серпня по жовтень 2013 року в
загальному розмірі 1164,78грн., що
підтверджується розрахунком суми
позовних вимог, тому колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно дійшов висновку що
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Дослідивши матеріали справи і
перевіривши їх доказами, судова
колегія дійшла висновку, що правова
оцінка, яку суд першої інстанції дав
обставинам справи, не суперечить
вимогам процесуального та
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі, внаслідок чого
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Сімферопольському районі АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.01.14 у справі № 801/10670/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.01.14 у справі № 801/10670/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Н.Й. Кондрак

Судді підпис
Н.П.Горошко

підпис О.А.Щепанська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Н.Й. Кондрак