Справа № 826/20209/13-а
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/355
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 лютого 2014 року 15:05
№ 826/20209/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання
Висоцькій Ю.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІСТ Україна" до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 11.12.2013 в частині, за участі
представників сторін:

представник позивача Креницька Л.В.;

представник позивача Макаревич С.П.;

представник відповідача Ткачук Т.О.;

свідок ОСОБА_1,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 06 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІСТ Україна" (далі -
позивач, ТОВ "ІСТ Україна") звернулося
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач,
ДПІ у Солом'янському р-ні ГУ Міндоходів
у м. Києві) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 11.12.2013
в частині (далі - ППР № ).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20.12.2013 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/20209/13-а.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20.12.2013 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/20209/13-а і
призначено справу до судового
розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20.01.2014 зупинено
провадження у справі № 826/20209/13-а до
06.02.2014 та призначено розгляд справи у
судовому засіданні на 06.02.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.02.2014 поновлено
провадження у справі № 826/20209/13-а.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просили задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити у задоволенні позову
з підстав, викладених у запереченнях до
адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

ТОВ "ІСТ Україна" (ідентифікаційний код
36309155) зареєстровано 19.12.2008 Головним
управлінням юстиції у м. Києві за №
0016799.

ТОВ "ІСТ Україна" взято на податковий
облік в ДПІ у Солом'янському р-ні м.
Києва за № 28495 від 23.12.2008 та перебуває на
обліку у ДПІ у Солом'янському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
100157912 (форма № 2-ПДВ) від 29.12.2008 позивач є
платником податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
81).

Основним видом діяльності позивача
відповідно до КВЕД є: 52.24 Транспортне
оброблення вантажів (основний); 52.29 Інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту.

Основним видом діяльності контрагента
позивача - товариства з обмеженою
відповідальністю "Безпека-2004" (далі -
ТОВ "Безпека-2004") відповідно до КВЕД є:
80.10 Діяльність приватних охоронних
служб; 80.20 Обслуговування систем
безпеки; 52.24 Транспортне оброблення
вантажів.

Основним видом діяльності
контрагентів позивача - товариства з
обмеженою відповідальністю
"Екватор-Експрес" (далі - ТОВ
"Екватор-Експрес"), приватного
підприємства "Промтранспоставка" (далі
- ПП "Промтранспоставка") відповідно до
КВЕД є: 49.41 Вантажний автомобільний
транспорт; 52.21 Допоміжне
обслуговування наземного транспорту;
52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту (основний).

Основним видом діяльності контрагента
позивача - товариства з обмеженою
відповідальністю "ЄАТК-УКРАЇНА" (далі -
ТОВ "ЄАТК-УКРАЇНА") відповідно до КВЕД є:
52.24 Транспортне оброблення вантажів;
52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту (основний).

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Солом'янському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві на підставі наказу № 612 від 07.10.2013,
згідно п. 82.1 ст. 82, ст. 77 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
проведено планову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 23.12.2008 по
31.12.2012, за результатами якої складено
Акт від 25.11.2013 № 2433/26-58-22-07-17/36309155 (далі -
Акт перевірки від 25.11.2013 №
2433/26-58-22-07-17/36309155).

За результатами перевірки, на думку
податкового органу, встановлено, що
операції між позивачем та ТОВ
"Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка", ТОВ "ЄАТК-УКРАЇНА"
фактично не відбувались, а тому позивач
не мав відображати у складі
податкового кредиту податкові
накладні з реквізитами вказаних
контрагентів-постачальників. У зв'язку
з чим відповідачем прийнято ППР №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 482 482,00 грн. (за основним
платежем - 387 985,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 94 497,00 грн.).

Позивач, не погоджуючись з даним
податковим повідомленням-рішенням в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 452 025,00 грн. (за основним
платежем - 361 620,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 90 405,00 грн.),
звернувся за його скасуванням в цій
частині до суду.

Податковим органом, без наявних на те
повноважень, зроблено припущення про
встановлення відсутності послуг
охорони з фізичного супроводження та
охорони матеріальних цінностей, послуг
перевезення вантажу, та укладення угод
без мети настання реальних наслідків.
Без аналізу первинних документів та
фактичних обставин зроблено висновок
про те, що відсутні як база, так і об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість.

На підставі низки припущень податковий
орган дійшов висновку, що
задекларований позивачем податковий
кредит сформований за рахунок
податкових накладних, виписаних ТОВ
"Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка", ТОВ "ЄАТК-УКРАЇНА"
в розмірі 361 620,00 грн., повинен бути
зменшений до 0 грн.

Таких висновків податковий орган
дійшов, використавши інформацію ДПІ у
Печерському р-ні ГУ Міндоходів у м.
Києві, ДПІ у Дзержинському р-ні м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
обл., яку отримав в порядку, не
передбаченому ПК України.

У якості доказу було використано
висновки акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Безпека-2004" ДПІ у Печерському р-ні ГУ
Міндоходів у м. Києві від 23.10.2013 №
1854/26-55-22-05.32769930, акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Екватор-Експрес" ДПІ у Печерському р-ні
ГУ Міндоходів у м. Києві від 15.03.2013 №
1001/22-8/37449850, акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
"Промтранспоставка", згідно яких ТОВ
"Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес" та ПП
"Промтранспоставка" мають ознаки
фіктивності, а саме: відсутність
підприємств за місцезнаходженням, на
підприємствах відсутні наймані
працівники та виробничі потужності.

Так, відповідач дійшов до помилкового
висновку, що не підтверджено отримання
ТОВ "ІСТ Україна" послуг охорони з
фізичного супроводження та охорони
матеріальних цінностей від ТОВ
"Безпека-2004", послуг перевезення
вантажу від ТОВ "Екватор-Експрес" та ПП
"Промтранспоставка" в перевіряємому
періоді, а правочини, укладені ТОВ "ІСТ
Україна" з вказаними контрагентами, не
спричинили реального настання
правових наслідків, крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю.

У той же час під час розгляду справи
судом встановлено, що згідно витягів з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців (Т. 2,
арк. 76 - 77, 82 - 83, 89 - 90) ТОВ "Безпека-2004", ТОВ
"Екватор-Експрес" та ПП
"Промтранспоставка" знаходяться за
своїм місцезнаходженням. Відтак,
сумнівною є неможливість провести
зустрічну перевірку. Інших доводів і
доказів нереальності господарських
операцій позивача у відповідача немає.

Стосовно взаємовідносин позивача з ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" відповідач зазначив, що
під час аналізу картки бухгалтерського
рахунку 644 "Податковий кредит",
податкових накладних, реєстру
отриманих податкових накладних та
декларації по податку на додану
вартість за перевіряємий період було
встановлено розбіжність сум
податкового кредиту ТОВ "ІСТ Україна" з
сумами податкових зобов'язань його
контрагента ТОВ "ЄАТК-УКРАЇНА", однак
правомірність віднесення до
податкового кредиту коштів в сумі 21 096,00
грн. підтверджується як самою
податковою накладною № 35 від 15.07.2011 (Т. 2,
арк. 58), так і наданим ТОВ "ЄАТК-УКРАЇНА"
уточнюючим розрахунком податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок (Т. 2, арк.
59 - 64, 67).

Крім цього, судом встановлено, що
податкову накладну № 35 від 15.07.2011 ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" в додатку № 5 до
декларації з ПДВ (Т. 2, арк. 65 - 66, 68)
помилково віднесло до іншого
контрагента, про що позивач повідомив
відповідача в запереченні на Акт
перевірки (Т. 1, арк. 47 - 59) та надав копію
зазначеного уточнення.

Таким чином, наданий суду доказ - Акт
перевірки позивача, сформовано
бездоказово. Висновок про
невідповідність первинних документів
про надання послуг охорони з фізичного
супроводження та охорони матеріальних
цінностей, послуг перевезення вантажу,
зроблено безпідставно.

Відтак, суд вважає вищевказані
висновки відповідача такими, що
суперечать вимогам закону. Відповідно
до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин), зокрема у разі недодержання
вимоги щодо відповідності правочину
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам (ч. 3 ст. 228 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 цього
Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК
України).

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу, державним податковим
інспекціям надано право подавати до
судів позови до підприємств, установ,
організацій та громадян про визнання
угод недійсними і стягнення в доход
держави коштів, одержаних ними за
такими угодами (ст. 10 Закону України
"Про державну податкову службу в
Україні"№509-XII від 04.12.1990 року).

З наведеного чітко вбачається, що
відповідач, у разі необхідності, має
право звернутися до суду з метою
визнання нікчемним правочину, а не
самостійно вирішувати дане питання.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України № К-1470/09 від 15.04.2009 року.

Також судом взято до уваги лист
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва № 7319 від 16.09.2011 року, де
зазначено, що головною підставою
вважати правочин нікчемним являється
його недійсність, встановлена законом,
а не актами податкової перевірки.
Вказані ж в актах податкових органів
недоліки, допущені суб'єктами
господарювання при укладенні та
виконанні договорів, не є підставою для
визнання правочинів нікчемними,
оскільки чинне законодавство не
встановлює таких підстав нікчемності
правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, відповідач, визнавши
договори, укладені між позивачем і його
контрагентами, нереальними
господарськими операціями, зазначив
інформацію, яка не відповідає
дійсності та не підтверджена належними
доказами.

Разом з тим, суд зауважує, що також
перевіряючі вдалися до невластивих
податковому органу функцій оцінки
господарської діяльності
підприємства, що призвело до порушення
прав позивача. Акт перевірки не містить
логічно ув'язаного зв'язку між
отриманою інформацією про відсутність
будь-яких засобів та кінцевою метою,
спрямуванням дій на правомірну або
протиправну мету.

Доводи відповідача щодо неможливості
здійснення позивачем господарської
діяльності у зв'язку з відсутністю у
підприємства основних засобів та
трудових ресурсів для здійснення такої
діяльності є необґрунтованими тому, що
чинним цивільним та господарським
кодексами дійсність і реальність
договорів та правомірність виписаних
за ними, зокрема, рахунків-фактур,
видаткових та податкових накладних не
обумовлені наявністю матеріальних та
трудових ресурсів для здійснення
фінансово-господарської діяльності.

Суд, керуючись ч.1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно з п.1.1 ст. 1 ПК України, відносини,
що виникають у сфері справляння
податків і зборів, зокрема, вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України.

Згідно п.75.1 ст. 75 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.

Документальною перевіркою згідно із
п.п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75 ПК України вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Проаналізувавши зміст Акту перевірки,
суд встановив, що висновки відповідача
про відсутність господарських
операцій є необґрунтованими, оскільки
ним не наведено жодної підстави та не
надано належних доказів вважати
укладені позивачем угоди нереальними
господарськими операціями.

Як вбачається з Акту перевірки від
25.11.2013 № 2433/26-58-22-07-17/36309155, у період з
01.07.2010 по 31.12.2012 ТОВ "ІСТ Україна"
сформовано податковий кредит за
рахунок податкових накладних,
виписаних ТОВ "Безпека-2004", ТОВ
"Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" в розмірі 361 620,00 грн.

Судом встановлено, що між
підприємством з іноземною інвестицією
"Імперіал Тобако Юкрейн" (Замовник) та
ТОВ "ІСТ Україна" (Експедитор) було
укладено договір про надання
експедиторських послуг з перевезення
вантажів автомобільним транспортом №
578UT/450 від 29.12.2008 з додатками до нього (Т.
2, арк. 40 - 57), згідно умов якого Замовник
надає для перевезення вантажі, у т.ч.
тютюнові вироби, рекламні та
маркетингові матеріали, а Експедитор
зобов'язується організувати
перевезення їх транспортом,
забезпечивши Замовникові оптимальне
обслуговування з безпечного
транспортування та гарантоване
прибуття вантажів до пункту
розвантаження в погоджений з
Замовником термін та за маршрутами,
обраними Замовником.

Експедитор має право для виконання
доручення Замовника здійснювати добір
перевізників, агентів, інших третіх
осіб, укладати угоди з третіми особами
від свого імені та за рахунок
Замовника.

На виконання вищевказаного договору за
вищевказаний період між ТОВ "ІСТ
Україна" (Замовник) та ТОВ "Безпека-2004"
(Виконавець) було укладено договір про
надання послуг з охорони № 01/01/09 від
05.01.2009 з додатками до нього (Т. 1, арк. 64 -
74), згідно умов якого Виконавець надає
Замовнику послуги охорони з фізичного
супроводження та охорони матеріальних
цінностей контрагентів Замовника від
злочинних посягань третіх осіб, які
полягають у заволодінні цими
матеріальними цінностями.

Крім цього, між ТОВ "ІСТ Україна"
(Експедитор) та ТОВ "Екватор-Експрес"
(Перевізник) було укладено договір №
0770-У від 17.05.2012 (Т. 1, арк. 149 - 150), предметом
якого є взаємовідносини сторін, що
виникають при транспортуванні в
міжміському сполученні вантажів, що
відкликаються Експедитором для
перевезення транспортними засобами
Перевізника.

Між ТОВ "ІСТ Україна" (Експедитор) та ПП
"Промтранспоставка" (Перевізник) було
укладено договір № 0599-У від 01.12.2011 (Т. 1,
арк. 216 - 217), предметом якого є
взаємовідносини сторін, що виникають
при транспортуванні в міжміському
сполученні вантажів, що відкликаються
Експедитором для перевезення
транспортними засобами Перевізника.

Між ТОВ "ІСТ Україна" (Експедитор) та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" (Перевізник) було
укладено договір № 30-ЕК від 27.02.2009,
предметом якого є взаємовідносини
сторін, що виникають при
транспортуванні в міжміському
сполученні вантажів, що відкликаються
Експедитором для перевезення
транспортними засобами Перевізника.

Суд зауважує, що серед умов договорів
відсутні положення, які суперечать
моральним засадам суспільства,
порушують публічний порядок, або
спрямовані на заволодіння майном
держави у дохідній частині бюджету.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

На виконання умов договору про надання
послуг з охорони № 01/01/09 від 05.01.2009,
договору № 0770-У від 17.05.2012 та договору №
0599-У від 01.12.2011 факт надання послуг
охорони з фізичного супроводження та
охорони матеріальних цінностей від ТОВ
"Безпека-2004", факт надання послуг
перевезення вантажу від ТОВ
"Екватор-Експрес" та ПП
"Промтранспоставка" було оформлено та
підтверджено рахунками на оплату,
актами надання послуг,
рахунками-фактурами,
товарно-транспортними накладними,
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) (Т. 1, арк. 86 - 107, 116 - 131, 234 - 250; Т. 2,
арк. 1 - 31), ТОВ "Безпека-2004", ТОВ
"Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" було виписано податкові
накладні на загальну суму ПДВ 361 620,00
грн. (Т. 1, арк. 58, 75 - 85, 108 - 115, 151 - 213, 218 - 233),
що також не заперечувалось податковим
органом при проведенні перевірки.

Слід зазначити, що в акті перевірки не
вказано на наявність недоліків в
оформленні податкових накладних від
імені контрагентів позивача, на
підставі яких сформовано податковий
кредит.

Крім цього, директор ТОВ "Безпека-2004"
ОСОБА_1, який був допитаний судом в
якості свідка по даній справі,
підтвердив реальність операцій між ТОВ
"Безпека-2004" та позивачем, а також те, що
у податкових накладних, виписаних на
адресу позивача за вищевказаний
період, наявний підпис головного
бухгалтера ТОВ "Безпека-2004" Кім С.Г.

Судом не встановлено та відповідач не
надав доказів на підтвердження факту
анулювання свідоцтв платника податку
на додану вартість контрагентів
позивача на момент укладення договорів
та видачі податкових накладних.

Отримані позивачем послуги охорони з
фізичного супроводження та охорони
матеріальних цінностей від ТОВ
"Безпека-2004" та послуги перевезення
вантажу від ТОВ "Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" призначені були не для
власних потреб позивача, а на виконання
договору про надання експедиторських
послуг з перевезення вантажів
автомобільним транспортом № 578UT/450 від
29.12.2008, укладеного з Замовником ПзІІ
"Імперіал Тобако Юкрейн", що і являється
основним видом господарської
діяльності ТОВ "ІСТ Україна". Отже, як
вбачається з матеріалів справи,
позивачем здійснювалась господарська
діяльність з транспортного оброблення
вантажів та іншої допоміжної
діяльності у сфері транспорту, та на
підставі виписаних накладних своєму
контрагенту позивачем було сформовано
та відображено податкові зобов'язання
з ПДВ. При цьому, подальша реалізація
отриманих позивачем від ТОВ
"Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" послуг охорони з
фізичного супроводження та охорони
матеріальних цінностей та послуг
перевезення вантажу іншому
контрагенту підтверджується належними
доказами, наявними у справі графіками
завантаження автомобільного
транспорту ПзІІ "Імперіал Тобако
Юкрейн" (Т. 1, арк. 132 - 148; Т. 2, арк. 92 - 93).

Отже, податкові зобов'язання
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами, що
підтверджують факт здійснення
відповідних господарських операцій.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3. ст.198 Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт і послуг), вартість яких
відноситься до складу витрат
виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу
України, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Законом України "Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку (який основою
будь-якого іншого обліку)
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на оплату поставки
товару та надання робіт до складу
валових витрат підприємства, а також
для підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за поставлений товар та
отримані послуги до складу податкового
кредиту, необхідні первинні документи
(платіжні доручення, податкові
накладні, акти виконаних робіт тощо),
оформлені відповідно до вимог статті 1
та статті 9 Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні".

Відповідно до п. 6.2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 р. № 1379, податкова накладна є
підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
податку на додану вартість у покупця,
зареєстрованого як платник податку.

Господарська діяльність ТОВ
"Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" на момент здійснення
правочинів не була припинена, що не
заперечувалось податковим органом,
вони були платниками податку, а тому
податкові накладні складені належними
особами та не суперечать приписам норм
чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу на
положення інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
20.07.2010 № 1112/11/13-10 щодо принципу
персональної податкової
відповідальності в спорах про податок
на додану вартість та принципу
добросовісності платника податків,
якими визначено, що сама по собі
несплата податку продавцем (серед
іншого й внаслідок ухилення від сплати)
у разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування. Відповідальна за сплату
податку на додану вартість особа, що
формує дані податкового обліку з цього
податку, а не контрагент такої особи.

Якщо дії платника податку свідчать про
його добросовісність, а вчинені ним
господарські операції реальні та
відповідають дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних. Не
будуть підставою для відмови у праві на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість порушення податкової
дисципліни з боку його контрагентів,
припинення чи анулювання статусу
платника податку на додану вартість,
припинення юридичної особи.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми та обставини справи,
суд дійшов висновку, що позивачем,
контрагенти якого на момент здійснення
господарських операцій були належним
чином зареєстровані як платники
податку на додану вартість, мали
договори, які не були визнані в
судовому порядку недійсними, а також
підтверджені виданими ними
податковими накладними, правомірно
сформовано та задекларовано
податковий кредит.

При цьому, хоча сам факт оплати вже є
достатньою та правомірною підставою
для формування на підставі податкових
накладних податкового кредиту, суд
вважає за необхідне зазначити, що
сукупність досліджених під час
розгляду справи вищенаведених
документів за відносинами позивача з
його безпосередніми контрагентами, які
зазвичай супроводжують виконання
операцій такого роду, у взаємозв'язку з
наведеним - договори і первинні
документи щодо подальшої реалізації
отриманих послуг охорони з фізичного
супроводження та охорони матеріальних
цінностей та послуг перевезення
вантажу, не дають підстав для висновку
про нездійснення операцій надання
послуг охорони з фізичного
супроводження та охорони матеріальних
цінностей, надання послуг перевезення
вантажу, щодо яких була здійснена
оплата у період з 01.07.2010 по 31.12.2012, або
здійснення операцій без мети
використання їх результатів у власній
господарській діяльності позивача, та
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів, які б
спростовували виконання спірних
операцій. Підтвердження фактичного
руху наданих послуг охорони з
фізичного супроводження та охорони
матеріальних цінностей, наданих послуг
перевезення вантажу по ланцюгу
зазначених ДПІ осіб вказує, крім
іншого, на спрямованість угод на
реальне настання наслідків,
передбачених зазначеними вище угодами,
та зв'язок здійсненої оплати з
господарською діяльністю позивача.

Вищезгадані податкові накладні видані
контрагентами позивача за
оподатковуваними операціями за
ставкою 20%, що відповідає наведеним
вище положенням податкового
законодавства стосовно порядку
оформлення та підстав їх видачі,
наведені в них дані відповідають та
кореспондуються з відомостями
первинних/платіжних документів.

Суд зазначає, що відповідачем під час
розгляду справи не надано жодних
доказів та не наведено жодних обставин,
які б свідчили про невідповідність
господарських операцій цілям та
завданням статутної діяльності
позивача, незвичності цих операцій для
цих осіб, збитковості здійснених
операцій, або інших обставин, які б
окремо або в сукупності могли свідчити
про не пов'язаність операцій
(здійсненої передоплати) з
господарською діяльністю позивача, про
невчинення операцій, про відсутність
факту надання послуг охорони з
фізичного супроводження та охорони
матеріальних цінностей, надання послуг
перевезення вантажу, а також про те, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагентів
були спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

При цьому, суд враховує, що можливі
порушення податкового законодавства з
боку ТОВ "Безпека-2004", ТОВ
"Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" не є підставою для
висновку про порушення позивачем
податкового законодавства та про
відсутність у покупця права на
формування податкового кредиту з ПДВ
за фактом оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказами в адміністративному
судочинстві відповідно до ч.1 ст. 69 КАС
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Суд враховує той факт, що відповідачем
не надано вироку у кримінальній справі,
яким би встановлювались обставини
протиправної діяльності позивача, його
контрагентів, його посадових осіб, а
також контрагентів позивача (їх
посадових осіб), з яких би вбачався
зв'язок та обізнаність позивача щодо
можливої протиправної діяльності
певних підприємств та щодо можливої
спрямованості певних угод на ухилення
від сплати податків, яка б набрала
законної сили.

Також, на час розгляду даної справи не
встановлено наявність умислу у
директора ТОВ "ІСТ Україна" на
укладення угод, спрямованих на
ухилення від сплати податків або з
іншою протиправною метою.

В контексті викладених в Акті
перевірки доводів ДПІ щодо фіктивності
ТОВ "Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес",
ПП "Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА", фіктивності правочинів,
укладених між цими юридичними особами
та позивачем, суд також зазначає, що під
час розгляду справи з боку ДПІ не
надано рішення суду, яке б набрало
законної сили та яке б було прийнято в
порядку ст. 551 ГК України ("Фіктивна
діяльність суб'єкта господарювання"),
яким би встановлювалась реєстрація
учасників спірних операцій, на
підроблені, втрачені документи або
реєстрація на підставних осіб, на осіб,
які не мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізовувати повноваження.

Також, слід додати, що під час розгляду
справи не надано доказів проведення в
рамках кримінальної справи або
ініційованої ДПІ в порядку ст. 84 ПК
України експертизи щодо можливої
підробки підписів на первинних
документах по операціях з оплати
наданих послуг охорони з фізичного
супроводження та охорони матеріальних
цінностей, наданих послуг перевезення
вантажу, що свідчить про відсутність
підстав для висновку про юридичну
дефектність угод, первинних
документів, податкових накладних по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
"Безпека-2004", ТОВ "Екватор-Експрес", ПП
"Промтранспоставка" та ТОВ
"ЄАТК-УКРАЇНА" та підставою для
висновку про вчинення позивачем та
його контрагентами порушень
податкового законодавства.

Складений відповідачем акт перевірки
не містить жодних фактичних даних, які
б засвідчували наявність в діяльності
позивача обставин, котрі передбачені
ч.3 ст. 228 Цивільного кодексу України.

Окрім того, під час розгляду справи ДПІ
не надано рішення суду, яке б набрало
законної сили, прийнятого в порядку ст.
234 ЦК України щодо визнання судом
фіктивними правочинів, укладених між
позивачем та його контрагентами, тобто
їх вчинення без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
цими правочинами.

Під час розгляду справи ДПІ також не
надано рішення суду, яке б набрало
законної сили та було прийнято в
порядку ст. 207 ГК України щодо визнання
недійсними спірних операцій з підстав
невідповідності спірних операцій
вимогам закону, або вчинення їх з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства.

Судом під час розгляду справи також не
встановлено обставин, які б свідчили
про нікчемність правочинів, укладених
між позивачем та його контрагентами.

Посилання представника відповідача на
ту обставину, що посадові особи
контрагентів позивача виступали від
імені підприємства, не усвідомлюючи
юридичних наслідків своїх дій, не
свідчить про нікчемність чи то
безтоварність правочинів.

Отже, при розгляді справи, судом
встановлено, що ППР № в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 452
025,00 грн. (за основним платежем - 361 620,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 90 405,00 грн.), прийняте за
результатами даної перевірки, не
відповідає вимогам чинного
законодавства, ґрунтується на
припущеннях та без системного
викладення порушень вимог чинного
податкового законодавства.

Згідно з ч.3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, сукупність вищенаведених
встановлених обставин підтверджено
документально, що дає суду підстави
визнати позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування ППР №
в частині збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 452 025,00 грн. (за основним
платежем - 361 620,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 90 405,00 грн.)
обґрунтованими, доведеними
матеріалами справи, і такими, що
підлягають задоволенню. Відтак,
позовна заява підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ІСТ Україна"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
11.12.2013 № в частині збільшення
товариству з обмеженою
відповідальністю "ІСТ Україна" суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 452 025,00 грн. (за
основним платежем - 361 620,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 90
405,00 грн.).

3. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в сумі
458,81 грн. (чотириста п'ятдесят вісім грн.
81 коп.) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ІСТ
Україна" () із Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання із рахунків державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві за рахунок
бюджетних асигнувань.

4. Зобов'язати відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути решту суми судового
збору у розмірі 4 129,19 грн. (чотири тисячі
сто двадцять дев'ять грн. 19 коп.) на
розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001
із Державного бюджету України шляхом
їх безспірного списання із рахунків
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві за
рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Строк, встановлений для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови - три місяці з дня
набрання постановою законної сили.

Суддя
Н.В. Клочкова