Справа № 813/4410/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
Справа №
876/10862/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань
Саламаха О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі м.Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
24.07.2013 року у справі за позовом
приватного підприємства
«Харон-Вестоіл» до Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А
Н О В И В :

Приватне підприємство «Харон-Вестоіл»
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекція у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 25.03.2013 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що за
результатами камеральної перевірки
даних, задекларованих в податковій
звітності з податку на додану вартість
за грудень 2012 року, відповідач
безпідставно прийшов до висновку про
завищення позивачем від'ємного
значення податку на додану вартість в
сумі 736096,21 грн. на підставі податкової
накладної № 51 від 27.11.2012 року, яка не
була внесена до Єдиного реєстру
податкових накладних. При цьому,
позивач зазначив, що сума податку на
додану вартість за вказаною податковою
накладною була відображена ним у
складі податкового кредиту в тому
податковому періоді, в якому фактично
така накладна була ним отримана
(грудень 2012 року), оскільки на дату
підписання актів приймання-передачі
виконаних робіт за листопад, такі не
були підтверджені податковою
накладною, а тому не давали можливості
позивачу відобразити їх в податковій
звітності за листопад 2012 року. Крім
цього, у відповідності до вимог ч.11 п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. №2755-УІ до податкової
декларації з ПДВ за грудень 2012 року
позивачем було подано до податкового
органу заяву зі скаргою на
постачальника щодо невнесення ним
податкової накладної до Єдиного
реєстру податкових накладних, що
надавало йому право на включення сум
податку до складу податкового кредиту.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24.07.2013 року
задоволено позовні вимоги, оскільки
суд погодився з наведеними позивачем
доводами щодо сформованого
податкового кредиту.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - ДПІ у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області, який
просить скасувати дану постанову та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову.
При цьому апелянт обґрунтовує
та мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначає, що роботи
були виконані та прийняті позивачем
згідно з актами приймання-передачі в
листопаді 2012 року, податкова накладна
№ 51 виписана 27.11.2012 року, а тому позивач
не мав права на включення суми ПДВ за
вказаною податковою накладною до
складу податкового кредиту в грудні 2012
року. Вказана податкова накладна
виписана контрагентом позивача - ТОВ
«БК «Інтергал-Буд» не була внесена до
Єдиного реєстру податкових накладних,
а тому не могла бути підставою для
включення суми податку на додану
вартість

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Працівниками ДПІ у Сихівському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
проведено камеральну перевірку ПП
«Харон-Вестоіл» щодо правильності
складення податкової звітності з
податку на додану вартість за грудень
2012 року.

19.02.2013 року за результатами перевірки
складено акт №207/15-20/34667870, яким
встановлено порушення підприємством
вимог п.198.6 ст.198, ст.200, п.201.10 ст.201 ПК
України від 02.12.2010 р. №2755-У, а саме
включення до складу податкового
кредиту за грудень 2012року податкової
накладної № 51 від 27.11.2012р., яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

На підставі акта перевірки податковим
органом 25.03.2013 року прийнято щодо
підприємства податкове
повідомлення-рішення № , яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 736096,21 грн.

ПП «Харон-Вестоіл» не погодившись з
податковими повідомленнями-рішеннями
оскаржило їх в судовому порядку.

Між сторонами немає спору щодо змісту
та форми первинних документів, які є у
справі та досліджувалися під час
перевірки та під час судового розгляду.
Водночас, відповідач вважає, що ПП
«Харон-Вестоіл» не мало права на
включення суми ПДВ за вказаною
податковою накладною до складу
податкового кредиту в грудні 2012 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Податкове зобовязання з податку на
додану вартість визначено внаслідок
порушення, на думку відповідача, п.198.6
ст.198, ст.200, п.201.10 ст.201 ПК України від
02.12.2010 р. №2755-У, в результаті чого
завищено податок на додану вартість на
загальну суму 736096,21 грн.

Відповідно до п.198.2. ст. 198 ПК України від
02.12.2010 р. №2755-У датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України від
02.12.2010 р №2755-У податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Аналізуючи наведені приписи
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755-УІ суд першої інстанції вірно
визначив, що податковим періодом, в
якому у покупця товарів/послуг виникає
право на включення суми податку до
складу податкового кредиту є період, в
якому йому були передані такі
товари/послуги чи відбулось списання
коштів з його банківського рахунку на
оплату таких, однак, лише при наявності
у такого платника належним чином
оформленої податкової накладної,
зареєстрованої в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Абзац 10 пункту 201.10 статті 201 ПК України
від 02.12.2010 р №2755-У визначає, що у разі
відмови продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

При цьому суд першої інстанції
встановив, що ПП «Харон-Вестоіл» в
податковій декларації з ПДВ поданої
18.01.2013 року та реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних за
грудень 2012 року відображено у складі
податкового кредиту суму податку на
додану вартість відповідно до
податкової накладної № 51 від 27.11.2012р.,
складеної ТОВ «БК «Інтергал-Буд».

Причиною того, що позивач включив дану
накладну лише в грудні послужило те, що
ТОВ «БК «Інтергал-Буд» було надіслано
позивачу податкову накладну № 51 від
27.11.2012 року на суму 4416577,28 грн., в тому
числі ПДВ 736096,21 грн., лише 22.12.2012р., про що
свідчить відмітка поштового
відділення на долученій до матеріалів
справи копії конверта.

Відповідачем факт несвоєчасного
одержання позивачем податкової
накладної не спростовано належними та
допустимими доказами, а тому в суду
відсутні підстави не враховувати дану
обставину.

Відсутність податкової накладної № 51
від 27.11.2012р. не давало позивачу протягом
грудня 2012 року можливість звірити дані
податкової накладної з даними Єдиного
реєстру податкових накладних, подати
скаргу на постачальника за порушення
порядку реєстрації податкової
накладної в реєстрі та відобразити
суму податку на додану вартість у
складі податкового кредиту за листопад
2012року.

Одночасно з поданою декларацією 18.01.2013
року ПП «Харон-Вестоіл» подано
відповідачу заяву зі скаргою про
порушення ТОВ «БК «Інтергал-Буд»
порядку реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних, а саме ним не зареєстровано
у вказаному реєстрі податкову накладну
№ 51 від 27.11.2012 року.

01.02.2013 року на адресу відповідача
додатково було надіслано повідомлення
про порушення ТОВ «БК «Інтергал-Буд»
порядку реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та копії первинних
документів, які підтверджують
здійснення господарської операції з
вказаним контрагентом, а саме копія
податкової накладної № 51 від 27.11.2012
року та копії актів приймання-передачі
будівельних робіт за листопад 2012 року.

Цієї обставини сторона відповідача не
заперечує та не спростовує жодними
доказами.

Таким чином, позивач скористався своїм
правом, передбаченим абз.10 пункту 201.10
статті 201 ПК України щодо повідомлення
податкового органу про неналежне
виконання постачальником обов'язку по
внесенню податкової накладної до
Єдиного реєстру податкових накладних,
що надавало йому можливість включити
суму податку за такою накладною до
складу податкового кредиту.

Одночасно необхідно вказати, що ч.3 п.
198.6 ст. 198 ПК України від 02.12.2010 р. №2755-УІ
передбачено, що у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Тому враховуючи положення вказаної
норми позивач мав право сформувати
податковий кредит на підставі
податкової накладної № 51 від 27.11.2012
року в будь-який звітний період
протягом 365 днів з дати її підписання,
тобто до листопада 2013 року.

Вказане підтверджується позицією
Державної податкової служби України,
яка викладена в наказі Державної
податкової служби України № 127 від
16.02.2012р. "Про затвердження
Узагальнюючої податкової консультації
щодо окремих питань відображення у
податковому обліку з податку на додану
вартість звітного періоду податкових
накладних, виписаних у попередніх
періодах, та формування на їх підставі
податкового кредиту".

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України, оскільки відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатні та беззаперечні докази в
обгрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, та не
довів правомірність прийнятого
рішення.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області-
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 24.07.2013 року
у справі №813/4410/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
20-ти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

І.М.Обрізко

Повний текст виготовлено 17.02.2014р.