Справа № 9101/169345/2012
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2013 р. справа № 2а-6778/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів: Сафронової С.В.
Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення по
Орджонікідзевському району
Запорізької області

на постанову Орджонікідзевського
районного суду Запорізької області від
19 липня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення по
Орджонікідзевському району
Запорізької області про перерахунок та
стягнення заборгованості з виплати
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю та щорічної
допомоги на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся з
позовною заявою до Управління праці та
соціального захисту населення по
Орджонікідзевському району
Запорізької області в якій просив суд:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо не проведення
перерахунку та невиплаті щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2007-2011 роки та одноразової компенсації
як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, що став
інвалідом Чорнобильської катастрофи, у
розмірі меншому ніж передбачено ст. 48
Закону України від 28.02.1991р. №796-ХІІ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (надалі по
тексту - Закон №796);

- зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити суми
недоплаченої щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2007-2011 роки
та одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, що став інвалідом
Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду Запорізької області від 05 липня 2011
року відкрито провадження по справі в
межах шестимісячного строку
встановленого для звернення до
адміністративного суду.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду Запорізької області від
19 липня 2011 року позовні вимоги
задоволено, визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови позивачу в
перерахунку різниці по одноразовій
компенсації та щорічної допомоги на
оздоровлення, передбачених статтею 48
Закону №796, зобов'язано відповідача
донарахувати та виплатити позивачу
відповідно до ст.48 Закону №796 щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2011 рік
та різниці по одноразовій компенсації
у розмірі 15 мінімальних заробітних
плат, за відрахуванням фактично
проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду,
оскільки воно винесене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача, має
статус особи яка постраждала внаслідок
чорнобильської катастрофи 1 категорії
та був визнаний інвалідом внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС 3 групи з 29.01.2007 року.

З 16.07.2010 року позивачу встановлено 2
групу інвалідності, захворювання,
пов'язане з виконанням обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідачем було проведено виплату
різниці одноразової компенсації між
третьою та другою групами інвалідності
та щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до Постанов
Кабінету Міністрів України №836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

В рахунок виплати різниці одноразової
компенсації позивачу було виплачено в
листопаді 2011 року 94,80 грн.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону №796 визначено,
виплату одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи в наступних розмірах:
інвалідам І групи - 60 мінімальних
заробітних плат; інвалідам ІІ групи - 45
мінімальних заробітних плат; інвалідам
ІІІ групи - 30 мінімальних заробітних
плат.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст ст. 48
Закону України № 796-ХІІ було викладено
в такій редакції:

"Одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України". Проте, рішенням
Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22
травня 2008 року вищенаведене положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнано неконституційним та з 22 травня
2008 року поновлено дію ст. 48 Закону №796.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", конкретні розміри всіх
видів доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни вартості
життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", розмір
щорічної допомоги на оздоровлення до
липня 2005 року не збільшувався, в той час
як Законами України "Про встановлення
мінімальної заробітної плати на 2003
рік", "Про Державний бюджет України на
2004 рік", "Про Державний бюджет України
на 2005 рік", «Про Державний бюджет на 2007
рік» розмір мінімальної заробітної
плати збільшувався неодноразово.
Визначені наведеною постановою та
постановою Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розміри
щорічних грошових виплат на
оздоровлення значно нижчі за
відповідні, передбачені ст. 48 Закону
України № 796-ХІІ, кратні розміри
мінімальної заробітної плати, і тому
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, до
спірних правовідносин слід
застосовувати нормативний акт вищої
юридичної сили - Закон України "Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ.

Враховуючи, що виплата одноразової
компенсації учаснику ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи були виплачені, позивачу
після прийняття Конституційним Судом
рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року,
суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
виплати позивачу сум одноразової
компенсації в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону №796 (в
редакції від 20.06.1996 року) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи -
п'ять мінімальних заробітних плат;
інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам -
чотири мінімальні заробітної плати;
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат; 3
категорії - три мінімальні заробітні
плати. Саме в такій редакції діють
положення Закону з 22 травня 2008 року.

За таких обставин правильним та таким,
що відповідає Закону, є висновок суду
першої інстанції, що позивач має право
на виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, у розмірах
передбачених ч. 4 ст. 48 Закону 796.

Наявність такого права у позивачів є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру допомоги на
оздоровлення підлягають застосуванню
положення Закону № 796, а не наведені
вище постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Таким чином, дії відповідача по виплаті
щорічної грошової допомоги у розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, не можна визнати правомірними.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно були застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування рішення суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення по
Орджонікідзевському району
Запорізької області - залишити без
задоволення.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду Запорізької області від
19 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через з
моменту проголошення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов