Справа № 813/2901/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
Справа №
9104/13529/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судового
засідання: Саламахи О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
17.10.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання протиправними
та скасування наказів та поновлення
на роботі,-

В С Т А Н О
В И В :

15.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання протиправними та скасування
наказу скасувати наказу № 496 від 28.03.2013
року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності «
інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області
старшого лейтенанта ОСОБА_1; наказу № 142
ос від 22.04.2013 року «Про звільнення з
органів внутрішніх справ у запас
збройних сил України ОСОБА_1» та
зобов»язанні поновити старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді
інспектора СВ Шевченківського РВ ЛМУ
ГУМВС України у Львівській області.

В обґрунтування позову позивач
покликається на те, що накладення на
нього дисциплінарного стягнення у
вигляді звільнення, а також саме
звільнення є протиправними і
упередженими, оскільки
дисциплінарного порушення він не
вчиняв, а зафіксовані в наказах
фактичні обставини не відповідають
дійсності.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
позов задоволено з тих підстав, що
відповідачем пропущено строк
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - ГУМВС України у
Львівській області, який просить
скасувати дану постанову та винести
нову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що перед прийняттям рішення про
видачу оскаржуваних наказів
посадовими особами суб'єкта владних
повноважень - ГУМВС України у
Львівській області було проведено
детальне та об'єктивне службове
розслідування, яке встановило грубі
порушення зі сторони позивача вимог
кримінально-процесуального
законодавства України, Закону України
«Про міліцію» від 20.12.1990 року.

Також апелянт вважає, що суд першої
інстанції не врахував те, що прокурором
Буського району 28.03.2013 року позивача
повідомлено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення за
ознаками ст.365,366 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

В період з 15.09.2011 року по 22.01.2013 року
ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ на посаді
оперуповноваженого старшого
інспектора служби карного розшуку
Кам»янко-Бузького райвідділу ГУМВС
України у Львівській області.

З 23.01.2013 року позивач проходив службу на
посаді інспектора СВ Шевченківського
РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській
області.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області № 496 від 28.03.2013
року за грубі порушення положень
Закону України «Про міліцію»,
Дисциплінарного статуту ОВС України,
наказів МВС України від 22.02.2012 року № 155
та від 16.03.2007 року № 81, що призвело до
повідомлення про підозру у
кримінальному провадженні,
дискредитацію звання працівника
органів внутрішніх справ, на
інспектора СВ Шевченківського РВ ГУМВС
України у Львівській області старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_1 накладено
дисциплінарне стягнення - звільнення з
органів внутрішніх справ.

Наказом ГУ МВС України у Львівській
області № 142 ос від 22.04.2013 року «Про
звільнення з органів внутрішніх справ
у запас збройних сил України « згідно
п.64 «є» Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ « від 29 липня
1991 р.№ 114 інспектора СВ Шевченківського
РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській
області старшого лейтенанта ОСОБА_1

Як вбачається з наказу ГУ МВС України у
Львівській області № 496 від 28.03.2013 року
та висновку службового розслідування
від 26.03.2013 року дисциплінарний
проступок ОСОБА_1 полягає в тому, що
прокуратурою Буського району в ході
досудового слідства по кримінальному
провадженні повідомлено про підозру
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 у
вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст. 366 КК
України, котрий, будучи
оперуповноваженим сектору карного
розшуку Кам»янка-Бузького району РВ
ГУМВСУ у Л/об., 27.09.2011 року, прийнявши
участь у проведенні огляду місця події
- домогосподарства родини Зубавленківу
с.Неслухів , Кам»янка-Бузького району,
вранці наступного дня - 28.09.2011 року,
старший лейтенант міліції ОСОБА_1,
перевищуючи свої службові
повноваження, за відсутності
будь-якого доручення на проведення
слідчих дій, провів огляд місця події
стосовно перепакування вилучених
речових доказів. Крім цього, склавши
протокол про проведення цього огляду,
даний працівник уніс завідомо
недостовірні дані щодо часу його
проведення.

В судовому засіданні суду першої
інстанції встановив і цього не
спростовує сторона апелянта, що по
вказаній кримінальній справі
проводиться досудове слідство і станом
на час винесення оскаржуваних наказів
ОСОБА_1 не засуджено та щодо останнього
судом не прийнято жодних рішень.

Тому необхідно погодитись з висновком
суду першої інстанції, що позивача було
притягнено до дисциплінарної
відповідальності саме за вчинення
дисциплінарного проступку, а не за
скоєння злочину, оскільки повідомлення
прокуратури Буського району
Львівської області від 21.03.2013 року не є
підставою для звільнення за
відсутності набравшого законної сили
вироку суду.

Частина друга ст. 5 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV
обумовлює можливість притягувати
особу рядового і начальницького
складу поряд з адміністративною,
кримінальною чи матеріальною
відповідальністю і до дисциплінарної
відповідальності.

Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
юз начальницького складу службової
дисципліни.

Водночас ст. 1 Статуту від 22.02.2006 року N
3460-IV дає визначенні службової
дисципліни - це дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно - правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарне стягнення на працівника
міліції накладається за порушення
службової дисципліни, що виявилося у
вчиненні дисциплінарного проступку.

Відповідно до ст. 2 Статуту від 22.02.2006
року N 3460-IV дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

У відповідності до припісів ст. 16
Статуту від 22.02.2006 року N 3460-IV
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику. У
разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення,
не враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці. Дисциплінарне стягнення не
може бути накладено, якщо з дня
вчинення проступку минуло більше
півроку. У цей період не включається
строк проведення службового
розслідування або кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на встановлені обставини,
підставою для застосування
дисциплінарного стягнення до позивача
слугував проступок, вчинений останнім
27.09.2011 року. Провадження в кримінальній
або адміністративній справах щодо
ОСОБА_1 у цей період не проводилось,
хоча у керівництва ГУМВС України у
Львівській області, або прокурора була
можливість своєчасно виявити
допущений проступок і вирішити питання
про застосування покарання.

Щодо покликання апелянта на висновки
атестаційної комісії від 09.04.2013 року
стосовно невідповідності ОСОБА_1
займаній посаді, то такі відповідачем
жодним чином не були покладені в основу
оскаржуваних наказів.

Одночасно необхідно зазначити, що суд
апеляційної інстанції не приймає до
уваги твердження апелянта стосовно
того, що позивач грубо порушив вимоги
ст.20 Статуту від 22.02.2006 року N 3460-IV, не
оскарживши дії посадових осіб з
приводу притягнення до дисциплінарної
відповідальності до вищого
керівництва, оскільки це являється
правом такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що накладення
дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1
здійснено в порушення ст.16
Дисциплінарного статут органів
внутрішніх справ України від 22.02.2006
року N 3460-IV.

За наведеним також необхідно
погодитись з судом першої інстанції, що
визнаючи протиправними накази
відповідача про звільнення ОСОБА_1 з
займаної посади останній підлягає до
поновлення на займаній посаді.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
постанову суду по даній справі
необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.2 ст.212, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
у справі №813/2901/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 18.02.2014р.