Справа № 757/23387/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка
В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому
Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 22.11.2013 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
правління Пенсійного фонду України,
управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати бездіяльність правління
Пенсійного фонду України в передачі
уповноваженому територіальному органу
його заяви для прийняття рішення про
призначення і виплату йому пенсії за
віком за межі України - актом порушення
його прав; зобов'язати правління
Пенсійного фонду України і управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
прийняти у нього необхідні документи
для призначення пенсії за віком та
призначити та виплачувати йому пенсію
за віком з 30.04.2010 за межі України у
відповідності з Конституцією України
та діючим пенсійним законодавством
України.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 30.10.2013 позовні вимоги за
період з 30.04.2010 по 18.04.2013 залишено без
розгляду.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 22.11.2013 позов задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність Пенсійного фонду
України щодо призначення та виплати
ОСОБА_2 пенсії за віком, який постійно
проживає за межами України - в Державі
Ізраїль; зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва () з 18.04.2013 призначити та
виплачувати пенсію ОСОБА_2, який
постійно проживає за межами України - в
Державі Ізраїль; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 27.12.1991 виїхав з України до
Ізраїлю на постійне місце проживання.

30.04.2010 позивач звернувся до правління
Пенсійного фонду України із заявою про
призначення та виплату пенсії за віком
(а.с. 16). Не отримавши відповідь, ОСОБА_2
повторно 21.08.2013 звернувся з аналогічною
заявою до правління Пенсійного фонду
України (а.с. 18).

Правління Пенсійного фонду України
своїм листом від 06.09.2013 відмовило у
призначенні пенсії, роз'яснивши, що
вичерпна відповідь з цього питання
міститься в листі від 12.05.2010 № 13656/М-11
(а.с. 20).

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивач має право на
отримання пенсії за віком за межі
України у відповідності з Конституцією
України та діючим пенсійним
законодавством України, а тому
відповідач неправомірно відмовив у
перерахунку та виплаті такої пенсії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
Пенсійний орган відмовляючи позивачу у
перерахунку та виплаті пенсії діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають, зокрема:

- громадяни України, які застраховані
згідно з цим Законом та досягли
встановленого цим Законом пенсійного
віку чи визнані інвалідами в
установленому законодавством порядку
і мають необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а в разі смерті цих осіб члени
їхніх сімей, та інші особи, передбачені
цим Законом;

- іноземці та особи без громадянства,
які перебувають в Україні на законних
підставах, мають право на отримання
пенсійних виплат та соціальних послуг
із системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
нарівні з громадянами України на
умовах та в порядку передбачених цим
Законом, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» заява про призначення
(перерахунок) пенсії та необхідні
документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, особисто або
через представника, який діє на
підставі виданої йому довіреності,
посвідченої нотаріально.

Згідно ст. 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі виїзду пенсіонера
на постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009 № 25-рп/2009 було визнано такими,
що не відповідають Конституції України
положення пункту 2 частини першої
статті 49, другого речення статті 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV щодо
припинення виплати пенсії пенсіонерам
на час постійного проживання за
кордоном у разі, якщо Україна не уклала
з відповідною державою міжнародний
договір з питань пенсійного
забезпечення і якщо згода на
обов'язковість такого міжнародного
договору не надана Верховною Радою
України. Положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

При цьому, в зазначеному рішенні
Конституційного Суду України звернуто
увагу Верховної Ради України на
необхідність приведення у
відповідність до Конституції України
положень інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору. Таким чином,
апелянт помилково посилається на
колізію в законодавстві.

Стаття 24 Конституції України визначає,
що громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом. Не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини кожна людина має право на
вільне пересування і свободу вибору
місця проживання. Кожна людина має
право залишити будь-яку країну,
включаючи свою власну.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Отже, кожний громадянин України,
включаючи пенсіонерів, має право на
вибір свого місця проживання зі
збереженням усіх конституційних прав.

Посилання апелянта на те, що до спірних
правовідносин необхідно застосовувати
положення ст. 92 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», відповідно до
якої громадянам, які виїхали на
постійне проживання за кордон, пенсії
не призначаються, оскільки дана норма
Закону неконституційною не
визнавалась є безпідставними з огляду
на те, що в пункті 4 мотивувальної
частини рішення Конституційного Суду
України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 до законів,
які підлягають приведенню у
відповідність із Конституцією,
віднесено й положення статті 92 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
однак, вказаний припис Конституційного
Суду України не виконано.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав належні докази, що
спростовують правомірність
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
залишити без задоволення, а постанову
Печерського районного суду м. Києва від
22.11.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, встановлені
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
10.02.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.