Справа № 1306/1713/12 2а/1306/103/12
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Справа №
876/8139/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 14 травня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради, Дрогобицької міської
ради, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання рішень протиправними та їх
скасування, -

в с т а н
о в и в :

У лютому 2012 року позивач- Денека
О.М. звернувся в суд з позовом до
відповідачів- виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради,
Дрогобицької міської ради, третіх осіб
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить
скасувати п.2.3 рішення виконавчого
комітету Дрогобицької міської ради від
25 листопада 2009 р. №355 «Про надання
дозволу громадянам міста на
проектування житлових будинків,
господарських споруд, проведення
прибудов до житлових будинків,
реконструкцію приміщень та об'єктів,
присвоєння поштових адрес, внесення
змін в рішення»; п.1.6 рішення
Дрогобицької міської ради від 30
березня 2010 року №1118 «Про надання згоди
на розроблення технічної документації
з землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки»; рішення виконавчого
комітету Дрогобицької міської ради від
16 грудня 2010 р. №429 «Про оформлення права
власності на квартиру».

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 14 травня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, оскільки суд не
надав правової оцінки тому факту, що
спірна земельна ділянка не вилучалася
з його користування і на даний час
перебуває у його користуванні, а
прийняті оскаржувані рішення
порушують його права. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Апелянт, представники відповідачів та
треті особи у судове засідання не
прибули, про дату, час і місце
апеляційного розгляду повідомлені
належним чином, представник
відповідача-виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради подав до
суду заяву про слухання справи у їх
відсутності, в задоволенні апеляційної
скарги просить відмовити, а тому
колегія суддів вважає можливим
проведення розгляду справи в їх
відсутності за наявними в справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Представник третіх осіб в судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечив, вважає, що доводи викладені
у ній є безпідставними, постанова суду
є законною та обгрунтованою, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника третіх осіб,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову - без змін з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач оскаржує п.2.3. рішення
виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради від 25 листопада 2009 року
№355 «Про надання дозволу громадянам
міста на проектування житлових
будинків, господарських споруд,
проведення прибудов до житлових
будинків, реконструкцію приміщень та
об'єктів, присвоєння поштових адрес,
внесення змін в рішення»; п.1.6. рішення
Дрогобицької міської ради від 30
березня 2010 року №1118 «Про надання згоди
на розроблення технічної документації
з землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельні ділянки» та рішення
виконавчого комітету Дрогобицької
міської ради від 16 грудня 2010 р. №429 «Про
оформлення права власності на
квартиру», які були прийняті після
відмови позивачу в продовженні терміну
оренди земельної ділянки площею 198 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_1 для ведення
городництва.

Судом першої інстанції встановлено, що
договором оренди землі від 21 вересня 2005
року орендодавець - Дрогобицька міська
рада надала, а орендар - ОСОБА_1 прийняв
у строкове платне користування
земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 198 кв.м., яка знаходиться в
АДРЕСА_1. Даний договір зареєстровано у
Дрогобицькому міському відділі
Львівської регіональної філії центру
ДЗК за №8.

Згідно з п.3.1. даного договору строк дії
договору - три роки (до 21 вересня 2008
року). Після закінчення строку договору
орендар, який належно виконував
обов'язки відповідно до умов договору
має переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 90 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Відповідно до п.13.2. договору його дія
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що позивач не дотримався
вимог п.3.1. договору оренди землі від 21
вересня 2005 року, оскільки письмово не
звернувся за 90 днів до орендодавця з
наміром продовжити дію договору. Лише 05
листопада 2008 року, після закінчення
строку дії даного договору, позивач
звернувся з заявою про продовження
терміну оренди земельної ділянки
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у
відповідь на яку Дрогобицька міська
рада повідомила, що останній
відповідно до п.3.1. договору оренди
землі, втратив переважне право на
продовження дії договору (№3-21/1255 від
02.03.2009). Також листом №3-21/7133 від 14 жовтня
2008 року Дрогобицька міська рада
повідомила ОСОБА_1, що у випадку
непредставлення необхідних
документів, його заява про продовження
оренди буде залишена без подальшого
руху.

Рішенням Дрогобицької міської ради від
25 червня 2009 року № 890 позивачу
відмовлено в продовженні терміну
оренди земельної ділянки площею 198 кв.м.
на АДРЕСА_1 для ведення городництва (у
зв'язку з закінченням терміну оренди),
яке є чинним та ніким не скасоване.

З долученого в ході судового розгляду
державного акта про право власності на
земельну ділянку прийнятого на
підставі рішення Дрогобицької міської
ради № 304 від 30 вересня 2011 року ОСОБА_2 є
власником земельної ділянки площею 0,0419
га.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що міська рада та її виконавчий
комітет діяли в межах повноважень,
згідно з вимогами норм чинного
законодавства, законні права та
інтереси позивача оскаржуваними
рішеннями жодним чином не порушено, а
відтак позивач не є особою, якій
належить право звернення до суду з
такими вимогами.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважає його правильним і таким, що
відповідає фактичним обставинам
справи, виходячи з наступного.

Ст. 13 Конституції України передбачено,
що земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Повноваження сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин, до яких, зокрема, належить
розпорядження землями територіальних
громад; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу
передбачені ст.12 Земельного кодексу
України.

Згідно зі ч.1 ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Крім того, ч.1 ст.124 Земельного кодексу
України передбачено, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України
«Про оренду землі» (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) після закінчення
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки відповідно до умов
договору, має за інших рівних умов
переважне право на поновлення
договору.

Разом з тим, наведеною нормою не
передбачено порядку автоматичного
поновлення договорів оренди землі в
разі відсутності заперечень з боку
сторін, а лише визначено, що в цьому
разі він підлягає поновленню.

Необхідною умовою укладення договору
оренди земельної ділянки, яка
перебуває у комунальній власності, є
наявність рішення відповідного органу
про надання земельної ділянки. За
відсутності такого рішення зобов'язати
цей орган в судовому порядку укласти
такий договір або ж його поновити
неможливо, оскільки це суперечить
вимогам чинного законодавства -
відповідно до ст.319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Орган місцевого самоврядування при
здійсненні повноважень власника
комунальної землі є вільним у
реалізації права розпоряджатися
землею та вільна у виборі суб'єкта щодо
надання йому права користування землею
в порядку, встановленому законом.

Таким чином, реалізація переважного
права на поновлення договору оренди
земельної ділянки можлива лише за
наявності волевиявлення на те сторін,
яке з боку уповноваженого органу
оформлюється відповідним рішенням.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що відповідачі при прийнятті
оскаржуваних рішень діяли в межах та у
спосіб наданих їм чинним
законодавством повноважень, а тому суд
першої інстанції прийняв правильне
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів вважає також правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що законні права та інтереси позивача
оскаржуваними рішеннями жодним чином
не порушено, а відтак позивач не є
особою, якій належить право звернення
до суду з такими вимогами, оскільки в
силу вимог ст.2 КАС України та ст.15 ЦК
України правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод та інтересів, тобто
захисту підлягають порушені права.
Крім того, колегія суддів вважає, що
однією з обов'язкових умов визнання
рішень протиправними та їх скасування
є порушення у зв'язку з їх прийняттям
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача, а оскільки під час розгляду
справи такого порушення не
встановлено, тому немає правових
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не приймає до уваги
покликання апелянта на те, що земельна
ділянка площею 198 кв.м. по АДРЕСА_1 в
м.Дрогобичі не вилучалася з його
користування, а відтак і на даний час
перебуває у його користуванні, ним
проводиться плата за користування нею,
оскільки такі є безпідставними і не є
підставою вважати, що договір оренди
земельної ділянки було продовжено, так
як на момент виникнення спірних
правовідносин законодавством не
передбачено автоматичного поновлення
договорів оренди землі, а реалізація
переважного права на поновлення
договору оренди земельної ділянки в
разі відсутності заперечень з боку
сторін можлива лише за наявності
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування (така правова позиція
викладена в постановах Верховного Суду
України, які є обов'язковими при
розгляді справ аналогічної категорії).
Разом з тим, Дрогобицькою міською радою
25 червня 2009 року прийнято рішення № 890,
яким позивачу відмовлено в продовженні
терміну оренди земельної ділянки
площею 198 кв.м. на АДРЕСА_1 для ведення
городництва (у зв'язку з закінченням
терміну оренди), яке є чинним та ніким
не скасоване.

Таким чином, доводи викладені у
апеляційній скарзі є безпідставними та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючисьст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 14 травня 2013 року у справі №
1306/1713/12 2а/1306/103/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2014
року.