Справа № 801/889/14
Суддя: Кузнякова С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 року (09 год. 34 хв.) Справа
№801/889/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кузнякової С.Ю., за
участю секретаря судового засідання
Лєбєдєвоої О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Алушта АР Крим

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Алушта АР Крим

про стягнення.

Обставини справи: Управління
Пенсійного фонду України в м. Алушта АР
Крим звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим із
адміністративним позовом про
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Алушта АР Крим
заборгованості з не відшкодованих
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за період з
01.12.2013р. по 31.12.2013р. у відношенні 2
пенсіонерів у розмірі 234,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що відповідач,
всупереч вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року №265
"Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" та Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року за № 5-4/4 не відшкодував 234,92
грн. витрат на виплату та доставку
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
пенсіонерам ОСОБА_1 у сумі 93,92 грн. та
ОСОБА_2 у сумі 150,00 грн., виплачених
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Алушта АР Крим за період з 01.12.2013р. по
31.12.2013р.

Позивач у судове засідання явку свого
представника не забезпечив, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, скерував
до суду клопотання, в якому просить
провести судове засідання без участі
його представника, позовні вимоги
підтримує повністю та просить їх
задовольнити.

Відповідач явку свого представника у
судове засідання не забезпечив, про час
та місце судового розгляду був
сповіщений належним чином - судовою
повісткою, скерував до суду клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з знаходженням юрисконсульта
відділення у відпустці.

Суд усною ухвалою відмовив у
задоволенні клопотання Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Алушта АР Крим
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з відпусткою представника
відповідача, оскільки неявка
представника сторони - юридичної особи,
з зазначених обставин, не може бути
перешкодою для судового розгляду з
урахуванням приписів ч.7 ст.56 КАС
України, і відповідач, як юридична
особа мав можливість забезпечити явку
до суду своїх інших представників. Суд
також зазначає, що обов'язковість
особистої участі відповідача
(законного представника) у порядку
статті 120 КАС України ухвалами суду по
даній справі не визнавалось.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі,
враховуючи, що адміністративна справа
має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, суд вважає
можливим, на підставі ч. 6 ст. 71, ст. 128 КАС
України, розглядати справу за наявними
у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють зокрема, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Тому, вирішуючи справу стосовно
позовних вимог позивача щодо стягнення
з відповідача, який є також суб'єктом
владних повноважень, суми не
відшкодованих витрат на виплату та
доставку основного розміру пенсії в
загальному розмірі 243,92 грн., суд
зобов'язаний встановити чи діяли
позивач та відповідач на підставі
закону, чи являються їх дії
обґрунтованими, безсторонніми та
добросовісними.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач та відповідач підписали акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за грудень 2013р. (а.с. 7).

Розбіжності в розмірі 243,92 грн. виникли
в результаті незгоди відповідача
відшкодовувати позивачу витрати,
понесені ним на виплату основного
розміру пенсії, пенсіонерам ОСОБА_1 у
сумі 93,92 грн. та ОСОБА_2 у сумі 150,00 грн.,
що підтверджується таблицею
розбіжностей до довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій в
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на грудень 2013р. та
списком осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій в
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання не прийнятих в грудень
2013р. (а.с. 8, 9).

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

У частині 4 статті 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Починаючи з 1 квітня 2001 року набрав
чинності Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 22.09.1999 року №1105-XIV
(далі - Закон України №1105). Цим Законом
на Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань покладено
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсії по інвалідності в
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно статті 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України, а
згідно статті 8 Пенсійний фонд, поряд з
іншими надходженнями, формується за
рахунок коштів, що відраховуються
підприємствами на заходи соціального
страхування.

Відповідно ст. 81 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплат здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Ця норма
стосується і призначення та виплат
пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання.

Статтею 21 Закону України №1105
визначено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (п. 1 ч. 1).

Статтею 24 Закону України №1105
передбачено, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний співпрацювати з фондами з
інших видів соціального страхування у
фінансування заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто братиме участь у фінансуванні
цих заходів. Якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Посилання позивача на Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 р. № 5-4/4, є
необґрунтованим внаслідок наступного.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що
Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі довідки про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Отже, відповідно до вимог Порядку, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує кошти Пенсійному
Фонду України на підставі даних, що
зазначені в акті щомісячної звірки.

Суд звертає увагу учасників процесу, що
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
зобов'язаний відшкодувати Пенсійному
фонду України зазначені витрати тільки
у разі, якщо пенсія у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
призначена Пенсійним фондом
правомірно. У разі, якщо особа не мала
права на призначення відповідної
пенсії, відповідач не зобов'язаний
відшкодовувати позивачу витрати на її
виплату.

Відповідно до ст. 33 Закону України №1105
у разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що такими непрацездатними
особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Із аналізу зазначеної норми
випливає, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначається особі, яка на момент
настання страхового випадку була
непрацездатною та знаходилася на
утриманні померлого.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 має другу групу інвалідності та
є інвалідом з дитинства, непрацездатна,
а отже відповідно до ст. 33 Закону
України №1105 має право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону).

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати позивачу витрати на
виплату та доставку основного розміру
пенсії, призначеної ОСОБА_1 у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у сумі 93,92 грн. за грудень
2013р.

Стосовно позовних вимог про
відшкодування витрат на виплату та
доставку основного розміру пенсії
ОСОБА_2 у сумі 150,00 грн. суд зазначає
наступне.

Рішенням Окружного адміністративного
суду АР Крим від 15.04.2010 року у справі
№2а-60/10/11/0170, залишеним без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду АР Крим від
05.04.2011 року встановлено, що ОСОБА_2 на
день смерті чоловіка 18.01.1999 року (акту
про нещасний випадок на виробництві №1
від 18.01.1999р.) була працездатною
(працювала викладачем музики згідно
наказу №22 від 30.01.1996р.) та продовжувала
працювати до 2009 року. На утриманні
потерпілого не знаходилася, а відтак,
права на призначення пенсії у зв'язку
із втратою годувальника вона не мала, у
зв'язку із чим, пенсія ОСОБА_2 у зв'язку
із втратою годувальника призначена
позивачем неправомірно.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Аналогічні факти були встановлені
судовими рішеннями, які набрали
законної сили, по адміністративним
справам № 2а-12134/11/0170/13, № 2а-4422/11/0170/19, а
тому згідно статті 72 КАС України
встановлені судовим рішенням, що
набрало чинності, факти, не підлягають
доведенню при розгляді іншої справи.

На підставі викладеного, позовні
вимоги в частині відшкодування витрат
на виплату та доставку основного
розміру пенсії ОСОБА_2 призначеної у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві у сумі 150,00 грн. за грудень
2013р. є необґрунтованими та задоволенню
не підлягають.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є частково обґрунтованими, та
відповідно такими, що підлягають
задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, ст.ст. 158-159, 161-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Алушта АР Крим
() на користь Управління
Пенсійного фонду України в Алушта АР
Крим () суму не
відшкодованих витрат на виплату
основного розміру пенсії, призначеної
та виплаченої ОСОБА_1 у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за грудень 2013р. у розмірі
93,92 грн. (дев'яносто три грн. дев'яносто
дві коп.).

3. В задоволенні решти позовних вимоги -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кузнякова С.Ю.