Справа № 2а-10256/09/12/0170
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/800/24384/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
19.12.2012р. та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Республіканського комітету з
охорони культурної спадщини
Автономної Республіки Крим,
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим про стягнення
заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Республіканського
комітету з охорони культурної спадщини
Автономної Республіки Крим,
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим з вимогами про
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.12.2012р. у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2013р. апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишено без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 19.12.2012р.
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
стягнення компенсацій за невиплату
надбавки за вислугу років, стягнення
матеріальної шкоди та судових витрат.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2009р. у
справі №22-а-2042/08/9106 позов ОСОБА_2
задоволено частково, визнано достатнім
стаж позивача для отримання грошової
допомоги та надбавки за вислугу років,
зобов'язано виплатити різницю в
надбавці та врахувати цю суму при
видачі довідки для призначення пенсії.

21.04.2009р. позивач звернувся до
Республіканського комітету АР Крим з
охорони культурної спадщини із заявою,
відповідно до якої він просив на
підставі ст. 117 КзпП України у зв'язку із
невиплатою за вини роботодавця
належних звільненому робітнику сум
виплатити його середній заробіток за
весь час затримки розрахунку
вищезазначеної суми (надбавки і десяти
окладів), починаючи з 05.02.2009р. (після
набрання постановою суду законної
сили) по день фактичного розрахунку; у
зв'язку із тим, що в довідці
Республіканського комітету АР Крим з
охорони культурної спадщини від
03.04.2009р. №3-12/01-35, в порушення вимог
Закону України "Про оплату праці",
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", Закону
України "Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку із
порушенням строків їх виплати", а також
п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.12.1999р. №13 "Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці", не враховані індексація
та компенсація сум різниці в надбавці.
Просив перерахувати зазначені в
довідці суми відповідно до вимог
законодавства та виплатити йому
вищезазначену різницю в надбавці.

Однак листом від 12.05.2009р. вих. №3-12/01-35
відповідач позивачу відмовив у
вказаному перерахунку.

Позивач звернувся із вказаним
позовом до суду, оскільки вважає, що
відповідач повинен був самостійно
нарахувати та виплати позивачу суми
компенсації за постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2009р. по
справі №22-а-2042/08/9106 за весь період
прострочення з дня коли, така надбавка
повинна була бути нарахована позивачу
(з 21.07.2006р.).

Стаття 19 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Вирішуючи спір, суди обґрунтовано
зазначили, що позивач помилково
посилається на вказану норму ст. 117 КЗпП
України, оскільки вона передбачає
обов'язок виплати працівникові
середнього заробітку, а не стягнення
компенсації за невиплату заробітної
плати.

Згідно зі ст.ст.1,2 Закону України
"Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати" підприємства,
установи і організації всіх форм
власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом.

Зазначеним законом передбачено,
що компенсація визначається на
нараховані, але вчасно не виплачені
суми. Тому суди дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для стягнення
компенсації, оскільки надбавку за
вислугу років позивачу було
присуджено та виплачено на підставі
постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 04.02.2009р. по справі №22-а-2042/08/9106.

Відповідно до повідомлення про
безспірне списання коштів з рахунку
боржника згідно з платіжною вимогою
від 07.12.2009р. №272 сума надбавки
присуджена за постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2009р. по
справі №22-а-2042/08/9106 була в повному
обсязі виплачена позивачу, а відтак
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Суди попередніх інстанцій також
дійшли обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про виплату
матеріальної шкоди, оскільки не
підлягають задоволенню вимоги про
стягнення середнього заробітку та
компенсації за невиплату надбавки.

Доводи касаційної скарги
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
Суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
19.12.2012р. та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.