Справа № 813/77/14
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про залишення позовної заяви без
№ 813/77/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Лунь З.І.
секретаря судового засідання Леніва
представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1,
від відповідача: Сидор О.Б.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні клопотання про залишення без
розгляду позовної заяви ОСОБА_3 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.
Представник відповідача звернулася до
суду з письмовим клопотанням (а.с.31) про
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_3 у зв'язку із пропуском строків
звернення до суду.
Зазначене клопотання обгрунтовує тим,
що оскільки позивач звернувся з
позовом до суду про поновлення на
роботі в січні 2013, тоді як позивача було
звільнено з органів внутрішніх справ з
26.04.2013 року, не надавши при цьому
доказів поважності причин пропуску
строку звернення до суду, відтак
вважає, що позовну заяву слід залишити
без розгляду. При цьому представник
відповідача зазначає, що про
звільнення з роботи позивачу могло
бути відомо у зв'язку із ознайомленням
ним як підозрюваним з матеріалами
кримінального провадження 01.08.2013 року,
в яких є висновок службового
розслідування, в якому запропоновано
звільнити позивача з органів
внутрішніх справ.
В судовому засіданні представник
відповідача просила залишити позовну
заяву ОСОБА_3 без розгляду.
Представник позивача заперечила щодо
залишення позовної заяви без розгляду,
зазначивши, що про звільнення позивача
з органів внутрішніх справ, останньому
стало відомо 17.12.2013 року під час допиту
в якості свідка його безпосереднього
керівника у кримінальній справі, що
розглядається Галицьким районним
судом міста Львова.
Пунктом 2 ч. 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
Відповідно до ч.1 статті 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи, зокрема, подано
адміністративний позов у строк,
установлений законом (п. 5).
Відповідно до ч.1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Частиною 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що для захисту прав, свобод
та інтересів особи цим Кодексом та
іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.
З позовної заяви та документів доданих
до неї та витребуваних судом у
відповідача вбачається, що позивач
оскаржує наказ Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області від 25.04.2013 року
№154о/с «По особовому складу» про його
звільнення з органів внутрішніх справ.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу 09.01.2014 року.
Судом встановлено, що з 17.04.2013 року по
даний час ОСОБА_3 утримується під
вартою у Львівському СІЗО у зв'язку із
затриманням за збут наркотичних
речовин та відкриття по даному факту
прокуратурою Львівської області за
ознаками ст.307 ч.2, 364 ч.3 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.
Сторонами визнається те, що 01.08.2013 року
підозрюваний (позивач) ОСОБА_3 та його
захисник (представник) ОСОБА_1
закінчили знайомитися з матеріалами
кримінального провадження відповідно
до ст.290 КПК України, в якому наявний
висновок службового розслідування за
фактом розпочатого кримінального
провадження прокуратурою Львівської
ч.3, 307 ч.2 КК України та затримання
працівників СКР Шевченківського РВ ЛМУ
та СКР ЛМУ ГУМВС України у Львівській
області, затверджений 19.04.2013 року
начальником ГУМВС України у Львівській
області О.В. Рудяком (далі- Висновок
службового розслідування).
Як вбачається з Висновку службового
розслідування, службові особи, які
здійснювали службове розслідування
уважали б, зокрема, за грубі порушення
Дисциплінарного статуту ОВС України,
Законів України «Про міліцію», «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
своїх функціональних обов'язків,
недотримання норм професійної та
службової етики, підрив авторитету
правоохоронних органів, дискредитацію
звання працівника органів внутрішніх
справ, начальника сектору розкриття
незаконних заволодінь автотранспорту
ВКР ЛМУ ГУМВС майора міліції ОСОБА_3,
звільнити з органів внутрішніх справ.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України»
дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику.
Таким чином, позивач повинен був
дізнатися про його звільнення з
органів внутрішніх справ щонайпізніше
- з 01.08.2013 року.
З огляду на вказане, суд не бере до
уваги пояснення представника позивача
з приводу того, що позивачу стало
відомо про порушення його трудових
прав лише 17.12.2013 року, тобто під час
допиту в якості свідка його
безпосереднього керівника у
кримінальній справі, що розглядається
Галицьким районним судом міста Львова.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач пропустив, визначений законом
строк звернення до адміністративного
суду.
Згідно зі ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Враховуючи те, що позивачем не наведено
причин поважності пропуску строку
звернення до адміністративного суду та
не додано відповідних доказів
поважності пропуску такого строку, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для поновлення строку, відтак
позовна заява ОСОБА_3 підлягає
залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и
в :

Клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена в строк та в
порядку, передбаченому ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину ухвали.

Ухвалу в повному обсязі складено 17.02.2014
року.

Суддя
З.І. Лунь