Справа № 760/24577/13-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а-8/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко
В.В.

при секретарі - Пономарьові М.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС відділення державної
автомобільної інспекції міліції
громадської безпеки Тернопільського
міського відділу УМВС України в
Тернопільській області прапорщика
міліції Кльоцко Миколи Романовича,
відділення державної автомобільної
інспекції міліції громадської безпеки
Тернопільського міського відділу
УМВС України в Тернопільській області
про скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

11.11.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним адміністративним
позовом, в якому просить визнати
протиправною та скасувати постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серія ВО1 №190203,
винесену інспектором ДПС ВДМГБ м.
Тернополя прапорщиком міліції Кльоцко
М.Р., а також закрити провадження у
справі про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

23.10.2013 року інспектором ДПС Кльоцко М.Р.
винесено оскаржувану постанову, якою
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема, в постанові
вказано, що позивач 27.10.2013 року о 12 год. 25
хв. у м. Тернополі на вул.. Протасевича
керуючи транспортним засобом марки
«Renault Clio Symbol», державний номерний знак
НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього
знаку 5.16 ПДР «Рух по смугах»: при
дозволеному напрямку руху тільки на
ліво проїхав перехрестя прямо.

Позивач зазначає, що 27.10.2013 року о 12 год.
25 хв. у м. Тернополі на вул.. Протасевича
керуючи він дісно керував транспортним
засобом марки «Renault Clio Symbol», державний
номерний знак НОМЕР_1, проте вказаного
порушення правил дорожнього руху не
допускав.

Зокрема стверджує, що в порушення п. 8.5-1
ПДР України, яким передбачено, що
дорожня розмітка повинна бути видимою
учасникам дорожнього руху як у світлу,
так і в темну пору доби на відстані, що
забезпечує безпеку руху, на вул..
Протасевича в м. Тернополі відсутня
будь-яка дорожня розмітка.

Водночас його дії повністю
відповідають вимогам п.п. 11.1 та 11.2 ПДР
України, оскільки на його думку з
урахуванням ширини проїзної частини
відповідного напрямку руху, він
рухався у крайній правій полосі руху.

Крім того, здійснюючи випереджання
попутного автомобіля позивач не бачив
жодного дорожнього знаку, який би
показував кількість смуг на перехресті
вул.. Протасевича та вул.. Л. Українки, а
також дозволені напрямки руху по
кожній з них.

Про те, що обабіч дороги розміщений
знак 5.16 «Рух по смугах», йому стало
відомо пізніше. У зв'язку з цим позивач
припускає, що в момент випереджання ним
вантажного автомобіля, даний дорожній
знак був закритий для огляду кузовом
цього автомобіля.

При цьому в порушення вимог п. 8.2-1 ПРД
України, вказаний дорожній номерний
знак не було продубльовано на
розділювальній смузі, над проїзною
частиною або на протилежному боці
дороги (у разі, коли для руху в
зустрічному напрямку є не більше ніж
дві смуги), а тому він не мав об'єктивної
можливості виконати вимоги вказаного
вище занку.

Наведені обставини на думку позивача
свідчать про відсутність в його діях
складу правопорушення передбаченого ч.
1 ст. 122 КУпАП, саме тому він вважає
постанову, якою його притягнуто до
відповідальності протиправною,
просить її скасувати та закрити
провадження у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
просив позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
причини своєї неявки суд до відома не
поставили. За таких обставин суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності відповідачів.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та оцінивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
адміністративного позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 27.10.2013 року
інспектором ДПС ВДМГБ м. Тернополя
прапорщиком міліції Кльоцко М.Р.
відносно ОСОБА_1 складено протокол про
адміністративне правопорушення серія
АА2 №125832, відповідно до якого останній,
27.10.2013 року о 12 год. 25 хв., керуючи
автомобілем «Renault Clio Symbol», державний
номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі по
вул.. Протасевича, 10, порушив вимогу
дорожнього знаку 5.16 ПДР України, а саме
при дозволеному напряму руху тільки
ліворуч, проїхав перехрестя прямо.

Зазначені дії Кльоцко М.Р. відповідно
до протоколу про адміністративне
правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст.
122 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
розгляд справ про правопорушення,
передбачені ч. 1 ст. 122 цього Кодексу,
покладено на органи внутрішніх справ
(міліцію).

За результатами розгляду справи про
адміністративне правопорушення
відповідачем було винесено
оскаржувану постанову серії ВО1 №190203,
якою ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у
виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ст.283 КпАП України,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі.

Постанова повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» роз'яснено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим статтями 283 і 284 КпАП
України. У ній, зокрема, потрібно
навести докази, на яких ґрунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення, та
зазначити мотиви відхилення інших
доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі
про адміністративне правопорушення,
є будь-які фактичні дані, на основі
яких у визначеному законом порядку
орган (посадова особа) встановлює
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні
та інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи. Ці
дані встановлюються протоколом
про адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими
доказами, показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчинення, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови від 27.10.2013
року серії ВО1 №190203, єдиним доказом
вини позивача у скоєнні правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є
протокол, про адміністративне
правопорушення.

Посилань на будь-які інші доказі
вказана постанова, а також протокол про
адміністративне правопорушення не
містить.

Водночас в судовому засіданні знайшли
підтвердження обставини, на які
посилається позивач, зокрема, щодо
невідповідності проїзної частини по
вул.. Пртасевича в м. Тернополі вимогам
п. 8.2- 1 ПДР, та порушення вимог щодо
розміщення дорожнього знаку 5.16
встановлених п. 8.5-1 ПДР, що
підтверджено наданими позивачем
фотографіями.

При цьому в постанові про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності відсутня оцінка
вказаних обставин, так само як і мотиви
з яких посилання позивача на ці
обставини відхилені выдповыдачем.

Разом з тим приймаючи до уваги вказані
обставини та пояснення позивача, суд
приходить до висновку про відсутність
в його діях складу адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не
з`явився, не надав суду пояснень по
адміністративній справі та не навів
жодного доказу на підтвердження
правомірності прийнятого ним рішення
чи спростування обставин на які
посилається позивач.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином суд приходить до висновку
про те, що постанова про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності була винесена без
достатніх правових підстав, а тому,
вимоги про її скасування є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Щодо вимоги позивача про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України
через відсутність в його діях складу
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП, то суд не знаходить підстав для
її задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про: 1) скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень; 2) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій; 4) стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю; 5) виконання зупиненої
чи невчиненої дії; 6) встановлення
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень; 7) примусове відчуження
земельної ділянки, інших об'єктів
нерухомого майна, що на ній розміщені, з
мотивів суспільної необхідності.

Перелік вимог, які може містити
адміністративний позов визначений ч. 4
ст. 105 КАС України є вичерпний.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що позивачем обрано спосіб
захисту порушеного права не
передбачений КАС України, так як вимога
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
підставі п. 1 ст. 247 КпАП України через
відсутність в діях особи складу
правопорушення не передбачена ч. 4 ст. 105
КАС України.

З огляду на викладене вище, суд не може
задовольнити позовну вимогу ОСОБА_1
щодо закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, а тому
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 254, 256, 268, 283
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 94, 158,
158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А
Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВО1 №190203 від
27 жовтня 2013 року, винесену інспектором
ДПС ВДМГБ м. Тернополя прапорщиком
міліції Кльоцко Миколою Романовичем,
про притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч.1 КпАП
України гр. ОСОБА_1 та накладення на
нього адміністративного стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя :