Справа № 174/960/13-а
Суддя: Шаповал Г. І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Справа № 174/960/13-а

п/с № 2-а/174/2/2014

Вільногірський
міський суд Дніпропетровської
області.

в складі:
головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі
Пелипас Н.І.

з участю: позивача
ОСОБА_1

представників відповідача
Жовтоног О.І., ОрловоїН.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську, Дніпропетровської
області, про спонукання призначити
пенсію на пільгових умовах,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду
25.09.2013 р., позивач зазначив, що він з
02.04.1979 року по 23.02.1989 року працював на
умовах повного робочого дня в
Приватному акціонерному товаристві
«Кримський Титан» філія
«Вільногірський гірничо-металургійний
комбінат» (раніше мав назву
Верхньодніпровський державний
гірничо-металургійний комбінат) у
якості машиніста бульдозеру, а з 23.02.1989
року по 17.06.1991 року працював у тому
самому господарському товаристві (на
той час підприємстві) машиністом
грейдера, тобто виконував роботи за
Списком № 2 (роботи із особо шкідливими
умовами праці).

Згідно нормативно-правових актів Ради
Міністрів СРСР, Кабінету Міністрів
СРСР, Кабінету Міністрів України,
робота машиністом бульдозеру та
машиністом грейдеру відноситься до
роботи із особливо шкідливими умовами
праці. 09.05.2013 року йому виповнилась 56
років. Згідно п. б) ч.І ст.13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення",
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком незалежно від
останнього місця роботи: працівники
зайняті повний робочий день на інших
роботах з особливо шкідливими умовами
праці, за списком № 2, виробництв, робіт,
професій, посад та показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України і за результатом атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 55 років і стажі роботи не
менше 25 років, із них не менш 12 років 6
місяців на вказаних роботах. Його
робочий стаж за Списком № 2, на цей час
складає 11 років 7 місяців 23 дня, і він
має право на пільгову пенсію після
досягнення віку 56 років.

Згідно ч.І от.58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Пенсійний фонд є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
підготовляє документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій.
Згідно ч.І ст.63 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - Виконавчими органами
правління Пенсійного фонду є виконавча
дирекція Пенсійного фонду та
підвідомчі їй територіальні органи.

Згідно ч.І ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - Пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку.

Однак, коли він у травні 2013 року
звернувся до відповідача, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську, щодо оформлення
пільгової пенсії з травня 2013 року, він
отримав від відповідача письмову
відповідь від 20.05.2013 року № 3734107-40, що
його робота, згідно рішення комісії від
16.05.2013 року, в якості машиніста грейдеру
з 23.02.1989 року по 17.06.1991 року, не може бути
зарахованою за Списком № 2, оскільки
Списком № 2 затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року
не було передбачено професії машиніст
грейдеру, а тому йому може бути
призначена пенсія на пільгових умовах,
після досягнення віку 57 років. Він
вважає дії відповідача неправомірними
в частині не призначення йому
пільгової пенсії з травня 2013 року,
приймаючи до уваги наступне.

Згідно п. а) розділу І «Горні роботи»
Списку № 2, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956
року, правом на пільгову пенсію
користуються - «машиністи та помічники
машиністів розпушувачів», при цьому
дійсно прямо не зазначена професія
«машиніст автогрейдеру».

У свою чергу професія «машиніст
розпушувача» є тотожна професії
«машиніст автогрейдеру», приймаючи до
уваги поняття автогрейдеру як
механізму.

Так автогрейдер (А) - самохідна колісна
дорожня машина. За допомогою А.
профілюють земляні насипи, переміщують
та розрівнюють грунт і
дорожньо-будівні матеріали, планують
майданчики тощо. А. відрізняється від
причіпного грейдера наявністю двигуна,
ходової трансмісії та ведучих коліс
(мал.) Основний робочий орган А,-
поворотний відвал криволінійного
профілю з мех. або гідравлічним
механізмом керування. Допоміжний орган
- розпушувач, яким руйнують дорожній
одяг та покриття при ремонті шляхів
(Українська Радянська Енциклопедія).

Автогрейдери класифікують за системою
управління робочим органом (механічна,
гідравлічна,
комбінована-редукторно-гідравлічна
або пневмоелектрічна) і за системою
ходового обладнання (з двома і трьома
колісними осями). Пристрій грейдерів.
Основним робочим органом грейдерів є
відвал.

Додатковими робочими органами
автогрейдера є: кирковщик (розпушувач),
застосовуваний для розпушування
щільних ґрунтів і киркування
гравійно-щебеневих покриттів при
ремонті доріг... (Довідник Категорія:
Машини для виробництва земляних робіт).

Згідно системи показників якості
продукції. Автогрейдери ГОСТ 4.120-87,
автогрейдер обладнується:
розпушувачами з різною кількістю
зубців і максимальними глибиною, та
шириною заглиблення (п.1.6.-1.9.).

Відповідно до роз'яснення Міністерства
соціального забезпечення України №15
від 08 квітня 1992 року «Про порядок
встановлення тотожності професій»,
може встановлюватись тотожність
місцевих найменувань професій
робітників, які не передбачені
тарифно-кваліфікаційними довідниками,
з професіями, переліченими у Списках №1
і №2 виробництв, цехів, професій, посад
і показників, зайнятість яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах.
Крім цього відповідно до розділу І
«Горні роботи» Списку № 2
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10,
правом на пільгову пенсію користуються
- « 2010100а-13509 Машиністи автогрейдерів,
зайняті у розрізах, кар'єрах та на
відвалах», і у цьому розділі Списку № 2
взагалі не передбачена професія
«Машиніст розпушувача», що свідчить
про тотожність цих професій, так як
одна назва професії була замінена
іншою, при цьому суть роботи не
змінилася.

Згідно Постанови Верховної Ради
України від 06.12.1991 року № 1931-ХІІ «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про пенсійне забезпечення» і до
затвердження Кабінетом Міністрів
України переліків виробництв, робіт,
професій, посад і показників, що дають
право на пільгове пенсійне
забезпечення, були чинними відповідні
переліки, затверджені Постановою КМ
СРСР від 26.01.1991 року № 10.

Відповідно до ст. 31 Закону СРСР "Про
Кабінет Міністрів СРСР", Постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів СРСР
набирають законної сили з моменту їх
прийняття, якщо інше не передбачено в
даних актах.

Оскільки в постанові Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, не
зазначене набрання нею законної сили з
іншої дати чим дата її прийняття,
слідує, що ця постанова діє з 26.01.1991
року, а тому він, крім іншого, працюючи
до 17.06.1991 року «машиністом
автогрейдера» підпадав під дію даної
постанови і вважаюся таким, що працював
на роботах за Списком № 2. Згідно пункту
1 «Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №
637, основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

В свою чергу в його трудовій книжці
чітко зазначено, що він працював у
спірний період в Верхньодніпровському
державному гірничо-металургійному
комбінаті «машиністом автогрейдеру», і
ця професія, крім іншого, тотожна
професії «машиніст розпушувача»
зазначеній у п. а) розділу І «Горні
роботи» Списку № 2, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР № 1173
від 22.08.1956 року, та прямо зазначена у
розділі І «Горні роботи» код «
2010100а-13509» Списку № 2, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів СРСР від
26.01.1991 року № 10, під час дії якої у 1991
році я працював «машиністом
автогрейдеру».

Тобто він відпрацював за Списком № 2, 11
років, 7 місяців та 23 дня, що дає йому
право на пільгову пенсію з часу
досягнення ним віку 56 років.

При цьому він був звільнений з
останнього місця роботи ПрАТ
«Кримський Титан» 12.05.2013 року саме у
зв'язку з виходом на пенсію (сторінка N°
12 трудовій книжки).

Тобто фахівці ПрАТ «Кримський Титан»
згідно його праці в якості «машиніста
автогрейдеру» зарахували цей трудовий
стаж до Списку № 2, про що вони надали
відповідачу відповідні уточнюючі
довідки, як це передбачено постановою
Кабінету Міністрів України "Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів в ній" від 12 серпня 1993 року N 637,
що під час моєї роботи в ПрАТ
«Кримський Титан»
(Верхньодніпровський ДГМК) у 1989-1991
роках робота «машиніста автогрейдера»
вважалася роботою за Списком № 2, однак
відповідач ці довідки проігнорував.

Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», сума пенсії, не
одержана своєчасно з вини органу, що
призначає або сплачує пенсію,
виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 46 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", сума
пенсії, не одержана своєчасно з вини
органу, що призначає та виплачує
пенсію, виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 6,9,17,18,19 КАС
України, позивач прохає:

1. Визнати недійсним та скасувати
рішення комісії Управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області від 16.05.2013
року про відмову йому у призначенні
пенсії на пільгових умовах за Списком
№ 2.

2. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області, призначити
йому пільгову пенсію відповідно до п. б)
ч.І ст.13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення", з 10 травня 2013 року.

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області, нарахувати
та виплатити йому пенсію на пільгових
умовах відповідно до п. б) ч.І ст.13
Закону України „Про пенсійне
забезпечення", починаючи з 10 травня 2013
року.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги та їх обгрунтування, що
викладені в позовній заяві, підтримав в
повному обсязі.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали та
підтримали письмові заперечення
відповідача (а.с.16-17), в яких зазначено,
що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 10.05.2013р. надав
документи для призначення пенсії
відповідно до пункту 2 розділу
„Прикінцеві положення" Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та пункту "б"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до записів в трудовій
книжці, ОСОБА_1 працював в
Верхньодніпровському
гірничо-металургійному комбінаті,
надалі Вільногірський державний
гірничо-металургійний комбінат, надалі
Дочірнє підприємство „Вільногірський
Державний гірничо-металургійний
комбінат", Філія „Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат" ЗАТ
"Кримський ТИТАН, Філія
„Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат" ПрАТ
"Кримський ТИТАН":

з 20.01.1978р. по 01.04.1979р. трактористом
трактора очищувача кузовів
автомобілів від гірської маси в
руднику;

з 02.04.1979р. по 22.02.1989р. машиністом
бульдозера в руднику;

з 23.02.1989р. по 16.06.1991р. машиністом
автогрейдера;

з 17.06.1991р. по 21.04.1993р. водієм автомобіля
БЄЛАЗ цеху з ремонту гірничих та
дорожно-будівельних машин.

Відповідно довідки, про стаж роботи в
шкідливих умовах від 07.05.2013р. № 92,
ОСОБА_1 працював на посадах:

машиніста бульдозера руднику з 02.04.1979р.
по 22.02.1989р., машиніста автогрейдера
руднику з 23.02.1989р. по 16.06.1991р.

Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу XV
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, які працювали в
шкідливих і особливо шкідливих умовах
праці, пенсії призначаються в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого законом України "Про
пенсійне забезпечення", який набрав
чинності з 01.01.1992р.

Відповідно до Пункту 3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від
18.11.2005р. № 383, при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються списки, що чинні на
період роботи особи.

Під час визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах , якщо
пільгова робота проводилася до 31.12.1991р.
застосовуються Списки № 1,2,
затверджені Постановою Ради Міністрів
СРСР від 22.08.1956р. № 1173.

Якщо будь-яка з пільгових посад уперше
була введена до Списків після 01 січня
1992 року і людина після цієї дати (тобто
в період чинності Списків) не працювала
за цією посадою, навіть якщо на
підприємстві була проведена атестація
робочого місця (після 1992 р.), вона не
буде мати права на зниження пенсійного
віку.

У період роботи ОСОБА_1 застосовувався
"Список № 2 виробництв, цехів, професій
та посад, робота на яких дає право на
призначення на державну пенсію на
пільгових умовах та в пільгових
розмірах", затверджений Постановою
Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173.

Відповідно до пункту "а" підрозділу 1
розділу І "Гірничі роботи" Постанови
Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173,
мають право на призначення пенсії
машиністи бульдозерів. Посада
Машиніста автогрейдера зазначеною
постановою не передбачена.

Тому ОСОБА_1 по списку № 2 зараховано
час роботи на посаді машиніста
бульдозера руднику Вільногірського
гірничо-металургійного комбінату з
02.04.1979р. по 22.02.1989р., що складає 9 років 3
місяці 21 день. Позивач матиме право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 2 у віці 57
років.

Керуючись ст.49 Кодексом
адміністративного судочинства
України, відповідач прохає, в
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

Із показань свідка ОСОБА_5 витікає, що
він працював в філії Вільногірський
ГМК ПрАТ «Кримський Титан» машиністом
автогрейдера з 1978 по 1996 рік, близько 15
років, працював на автогрейдері ДЗ-98,
який відноситься до категорії важких.
Цей період роботи було зараховано йому
до робочого стажу по Списку № 2. По
досягненню віку 55 років в 2009 році він
вийшов на пільгову пенсію по Списку № 2.
По роботі він знав позивача, ОСОБА_1,
який спочатку працював на бульдозері, а
потім працював машиністом
автогрейдеру ДЗ-98. Ці автогрейдери були
оснащені кірковщиками (розпушувачами),
яким вони користувалися в процесі
роботи щодня по мірі необхідності.
Свої показання свідок підтвердив,
надавши копії пенсійного посвідчення
та копію трудової книжки та довідку про
підтвердження стажу роботи для
пільгової пенсії. (а.с.63,65-67,68)

Згідно квитанції від 25.09.2013 р. позивач
сплатив судовий збір в сумі - 34.41 грн.
(а.с.1)

Згідно копії паспорту громадянина
України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н.,
уродженець с. Ликошено, П’ятихатського
району, Дніпропетровської області,
зареєстрований за місцем проживання в
АДРЕСА_1, з 24.08.1990 р. (а.с.4)

Із записів в копії трудової книжки на
ім'я ОСОБА_1, дата заповнення книжки
20.01.1980 р., витікає, що з 20.01.1978 р. по 01.04.1979
р. він працював трактористом
трактора-очищувача кузовів
автомобілів від гірської маси в
руднику Верхньодніпровського ГМК;

з 02.04.1979 р. по 22.02.1989 р. він працював
машиністом бульдозера 6 розряду в
руднику Верхньодніпровського ГМК;

з 23.02.1989 р. по 16.06.1991 р. він працював
машиністом автогрейдера 6 розряду в
руднику Верхньодніпровського ГМК;

з 17.06.1991 р. по 21.04.1993 р. водієм автомобіля
БЄЛАЗ цеху з ремонту гірничих та
дорожно-будівельних машин. (а.с. 5-9,50-53)

Згідно копії листа Управління
пенсійного Фонду України в м.
Вільногірську від 20.05.2013 р. на адресу
ОСОБА_1, повідомляється, що, відповідно
до рішення комісії з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та виплатою
пенсій, від 16.05.2013 р., йому відмовлено в
призначенні пенсії, та підтверджено
стаж роботи на посаді машиніста
бульдозера за період з 02.04.1979 р по 22.02.1989
р., що надає йому право на пенсію на
пільгових умовах за Списком № 2 по
досягненню 57 років. (а.с.10)

Згідно копії довідки № 1995 Управління
пенсійного Фонду України в м.
Вільногірську від 16.08.2013 р.,
повідомляється, що, відповідно до
рішення комісії з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та виплатою
пенсій, від 16.05.2013 р., ОСОБА_1 відмовлено
в призначенні пенсії. (а.с.11)

Згідно витягу з класифікатору
професій, затвердженого наказом
Держстандарту України № 257 від 27.07.1995
р., передбачено професії машиніста
автогрейдера та машиніста
розпушувальних машин. (а.с.27)

Згідно копії листа Міністерства праці
та соціальної політики України
зазначено терміни дії Списків № 1 та № 2
в Україні. (а.с.33)

Суд вважає, що між сторонами мають
місце правовідносини, які виникли
внаслідок дій суб'єкта владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної фізичної особи, а саме,
факту винесення суб'єктом владних
повноважень рішення про відмову
фізичній особі в призначенні пенсії на
пільгових умовах, як особі, що має
відповідний стаж роботи з шкідливим
умовами праці за професією, що
віднесена до Списку № 2.

Суд вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини:

- позивач, дійсно, працював повний
робочий день на посаді машиніста
бульдозера в руднику в
Верхньодніпровському
гірничо-металургійному комбінаті,
надалі Вільногірський державний
гірничо-металургійний комбінат, надалі
Дочірнє підприємство „Вільногірський
Державний гірничо-металургійний
комбінат", Філія „Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат" ЗАТ
"Кримський ТИТАН, Філія
„Вільногірський
гірничо-металургійний комбінат" ПрАТ
"Кримський ТИТАН" в період з 02.04.1979 р. по
22.02.1989 р., та на посаді машиніста
автогрейдера в період з 23.02.1989 р. по
16.06.1991 р.; дані факти підтверджується
записами в трудовій книжці позивача,
показаннями свідка ОСОБА_5, та взаємно
визнаються сторонами;

- відповідач визнав, що стаж роботи
позивача на посаді машиніста
бульдозера за період з 02.04.1979 р. по 22.02.1989
р., дає право на призначення пенсії на
пільгових умовах по Списку № 2, по
досягненню позивачем віку 57 років, і не
визнає, що стаж роботи позивача на
посаді машиніста автогрейдера за
період з 23.02.1989 р. по 16.06.1991 р. також
відноситься до стажу роботи за Списком
№ 2, проте з останнім твердженням
відповідача суд не погоджується,
враховуючи, що: професія машиніст
розпушувача, яка зазначена в «Списку №
2 виробництв, цехів, професій та посад,
робота на яких дає право на призначення
державної пенсії на пільгових умовах
та в пільгових розмірах", затвердженому
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956р. № 1173, та професія машиніста
автогрейдера, яка зазначена у розділі
І «Горні роботи», код « 2010100а-13509» Списку
№ 2, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, є
професії тотожні, враховуючи технічне
описання даних технічних засобів та
види робіт для яких вони призначені;
дані факти підтверджуються витягами з
навчального посібника, долученими до
справи (а.с.54-61), та відомостями з
Української Радянської Енциклопедії,
показаннями свідка ОСОБА_5;

- відповідно до пункту 3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні пенсії за
віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 № 383, зазначено, що при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи;
в період роботи позивача діяли Списки
№ 1 і №2, затверджені постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, та
Списки № 1 і №2, затверджені постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року
№ 10, враховуючи, що, згідно п 3. Порядку
застосування Списків № 1 і 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників при
обчисленні пенсії за віком на
пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383, зазначено, що «При визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що чинні
на період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.92 та за результатами проведення
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1,
2).»;

- відповідно до п/п 3 п.2 Розділу XV
Прикінцеві положення Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", особам, які
працювали на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці та мали або
матимуть право на пенсію відповідно до
статті 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", пенсії призначаються за
нормами цього Закону, виходячи з вимог
віку та стажу, встановлених раніше
діючим законодавством.

- згідно п. б) ч. І ст.13 Закону України
„Про пенсійне забезпечення", на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком незалежно від останнього
місця роботи: працівники зайняті
повний робочий день на інших роботах з
особливо шкідливими умовами праці, за
списком № 2, виробництв, робот,
професій, посад та показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України і за результатом атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 55 років і стажі роботи не
менше 25 років, із них не менш 12 років 6
місяців на вказаних роботах;

- відповідно до п.20 „Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, у
тих випадках коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. У довідці
має бути вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер,
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
роботи, на підставі яких видана
зазначена довідка.

- суд вважає, що, відповідно до
встановлених обставин та фактів,
відповідач не довів правомірність
прийняття ним комісійно рішення від
16.05.2013 року про відмову позивачеві у
призначенні пенсії на пільгових умовах
за Списком № 2, під час прийняття
рішення не врахував всіх належних до
застосування правових норм.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених раніше чинним
законодавством.

Згідно ст. 62 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Дослідивши та оцінивши надані докази в
їх сукупності та взаємозв'язку,
керуючись законом, суд дійшов висновку,
що факт роботи позивача, з зайнятістю
повний робочий день, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, за професіями машиніста
бульдозера та машиніста автогрейдера
в період з 02.04.1979 р. по 16.06.1991 р.; робота
позивача на цих посадах віднесена до
Списку № 2 і складає стаж 12 років 2
місяці 14 днів, що надає право позивачу
на призначення пенсії по досягненню 56
років; загальний робочий стаж позивача
складає більше 35 років; позивач по
досягненню віку 56 років правомірно
звернувся до відповідача з заявою про
призначення йому пенсії на пільгових
умовах за Списком № 2; - найшли своє
повне підтвердження, тому позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки відповідач безпідставно
затримав призначення пільгової пенсії
позивачу, враховуючи, що позивач надав
всі необхідні документи, слід
задовольнити позовну вимогу про
зобов'язання відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в м.
Вільногірську, призначити пільгову
пенсію з часу звернення позивача до
цієї установи з заявою про призначення
пенсії, тобто з 10.05.2013 року.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності до Положення «Про
Пенсійний фонд України» і здійснює
свої повноваження на підставі п. 15
зазначеного положення через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
рішення щодо призначення,
донарахування перерахунок пенсії
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів. Таким чином,
обов'язок з призначення, нарахування та
виплати пенсії позивачу покладено на
територіальне управління за місцем
проживання позивача.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку; 1) пенсія за
віком призначається з дня, що настає за
днем досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Згідно ч. 2 ст. 87 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», сума пенсії, не одержана
своєчасно з вини органу, що призначає
або сплачує пенсію, виплачується за
минулий час без обмеження будь-яким
строком; згідно ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», передбачено, що
нараховані суми пенсії, які не отримані
з вини органу, що призначає і виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмежень будь-яким строком із
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд
керується, в першу чергу, нормами
Конституції України, рішеннями
Конституційного суду України,
міжнародним законодавством, нормами
КАС України, постановами Пленуму
Верховного суду України, постановами
та ухвалами Вищого Адміністративного
Суду України.

Згідно ст. 8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України і повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України, права
і свободи людини і громадянина,
закріплені

цією Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в
інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Згідно висновку Європейського Суду з
прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у
справі «Кечко проти України»,
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань. Згідно ст. 17 ЗУ «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

За приписами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно вимог ч.2 ст.11 КАС України, суд
може вийти за межі позовних вимог, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Суд дійшов висновку, що відповідач, не
діяв у відповідності до Конституції
України та законів, які регулюють
правовідносини з питань призначення,
нарахування та виплати пільгової
пенсії позивачу, згідно Списку № 2, не
забезпечив в установленому законами
порядку здійснення права позивача на
своєчасне отримання зазначеної
пенсії, відповідач керувався
положеннями правових норм, які
суперечили вимогам Конституції
України, пенсійного законодавства
України та міжнародного
законодавства, всі заперечення
відповідача проти позову не
ґрунтуються на діючому законодавстві
та нормах Конституції України.

Враховуючи невідповідність дій
відповідача вимогам законів та
Конституції України, з метою захисту
прав позивача від порушень з боку
відповідача, суд дійшов висновку про
задоволення позову в повному обсязі,
тобто, про необхідність захисту прав
позивача шляхом зобов'язання
відповідача призначити, нарахувати та
виплатити позивачу пенсію на пільгових
умовах, відповідно до його стажу
роботи в шкідливих умовах, що складає 12
років 2 місяці 14 днів, відповідно до
Списку № 2, починаючи з 10.05.2013 р., тобто з
моменту звернення позивача з заявою
про призначення пільгової пенсії, з
врахуванням вимог п.1 ч.1 ст. 45 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з виплатою
заборгованості по нарахованій пенсії
за період з 10.05.2013 р. по лютий 2014 року,
включно. Відповідно до п.8 ч.6 ст.
183-2, та п.1 ч.1 ст.256 КАС України,
постанова в частині призначення,
нарахування та виплати заборгованості
по пенсії позивачу - підлягає
негайному виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, керуючись ст. 94 КАС України, ЗУ
«Про судовий збір», суд дійшов
висновку про покладення судових
витрат, в виді судового збору в сумі -
73.08 грн., за рахунок Державного бюджету
України, стягнувши з відповідача,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області, за рахунок Державного бюджету
України, на користь позивача, ОСОБА_1, -
34.41 грн., для відшкодування понесених
ним судових витрат в виді оплати
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2-15,86,87,94,158-163,167, 183-2,185,186,254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним та скасувати рішення
комісії Управління Пенсійного фонду
України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області від 16.05.2013
року про відмову ОСОБА_1 у призначенні
пенсії на пільгових умовах за Списком
№ 2.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Вільногірську
Дніпропетровської області, , юридична адреса: вул. Жовтнева,
буд. 14, в м. Вільногірську,
Дніпропетровської області, призначити,
нарахувати та виплатити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. н., уродженцю с. Ликошено,
П’ятихатського району,
Дніпропетровської області, і/к №
НОМЕР_1, зареєстрованому за місцем
проживання АДРЕСА_1, пільгову пенсію за
Списком № 2, відповідно до п. б) ч.І ст.13
Закону України „Про пенсійне
забезпечення", з 10 травня 2013 року, з
виплатою заборгованості по пенсії за
період з 10.05.2013 р. по лютий 2014 р., включно.

Судові витрати у справі, в виді
судового збору в сумі - 73.08 грн.,
покласти за рахунок Державного бюджету
України, стягнувши з відповідача,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вільногірську Дніпропетровської
області, за рахунок Державного бюджету
України, на користь позивача, ОСОБА_1, -
34.41 грн., для відшкодування понесених
ним судових витрат в виді оплати
судового збору.

Зобов'язати відповідача виконати
постанову негайно в частині здійснення
призначення, перерахунку та виплати
заборгованості по пенсії позивачу.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо постанову було постановлено у
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то 10 денний строк
на апеляційне оскарження ухвали суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копію постанови, не пізніше наступного
дня з дня виготовлення її в повному
обсязі, надіслати рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
сторонам.

Головуючий суддя
Шаповал Г.І.