Справа № 820/7818/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 р.Справа № 820/7818/13-а

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
- Мурга С.С.,

представника позивача - Іванова О.О.,

представника відповідача - Наконечного
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013р.
по справі № 820/7818/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альтаір і К"

до Державної податкової інспекції
у Київському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

02.09.2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Альтаір і
К" - звернулось до суду з
адміністративним позовом, в якому
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення № та
№ від 19.06.2013 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Альтаір і
К" задоволено.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Харківській області
Державної податкової служби № та
№ від 19.06.2013 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідача ТОВ «Альтаір і К»,
посилаючись на законність та
обгрунтованість постанови суду першої
інстанції, просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав в
повному обсязі, просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просив постанову суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представників сторін, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Альтаір і К"
зареєстровано як юридична особа,
набуло правового статусу суб'єкта
господарювання - юридичної особи, як
платник податків, зборів (обов'язкових
платежів), знаходиться на обліку в
Державній податковій інспекції у
Київському районі м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області. (Т. 1 а.с. 18)

Державною податковою інспекцію у
Київському районі м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби проведена
позапланова документальна виїзна
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альтаір і К" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
05.05.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 05.05.2011
року по 31.12.2012 року, за результатами
якої складено акт № 2013/22.1-07/37658125 від
05.06.2013 року. (Т.1 а.с. 19-55)

Згідно висновків акту перевірки №
2013/22.1-07/37658125 від 05.06.2013 року, податковим
органом встановлені порушення
позивачем п.138.2, 138.4, п.138.8, п.п.138.10.2,
п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138, п.п.І39.І.9п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та
доповненнями), в результати чого
позивачем занижено податок на
прибуток всього в сумі 148897 грн., у т.ч.
за 1 квартал 2012 року в сумі 59665 грн., за 2
квартал 2012 року в сумі 16800 грн., за 3
квартал 2012 року в сумі 72432 грн.; в
порушенням вимог п.198.1, п.198,3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України ТОВ
«Альтаір і К» занижено податок на
додану вартість всього у сумі 187819 гри.,
в тому числі за квітень місяць 2012 року в
сумі 43724 грн., за травень місяць 2012 року
в сумі 16366 грн., за червень 2012 року в сумі
39602 грн., за серпень 2012 року в сумі 38009
грн., за вересень 2012 року в сумі 17867 грн.,
за жовтень 2012 року в сумі 20727 грн., за
листопад 2012 року в сумі 11524 грн. (Т.1 а.с.
55)

На підставі висновків акту перевірки №
2013/22.1-07/37658125 від 05.06.2013 року Державною
податковою інспекцією у Київському
районі м.Харкова Харківської області
Державної податкової служби винесені
податкові повідомлення-рішення
№1 від 19.06.2013 року , яким
збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
загальному розмірі 186121,25 грн.; №
від 19.06.2013 року, яким збільшено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в загальному розмірі
234773,75 грн. (Т. 2 а.с. 48,49)

Не погодившись із податковими
повідомленнями - рішеннями відповідача
№ та № від 19.06.2013 року,
позивач звернувся із зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку про
безпідставність висновку податкового
органу стосовно порушення Товариством
з обмеженою відповідальністю "Альтаір
і К" вимог п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України та про
відсутність в діях позивача порушень
вимог п.138.2, п.138.4, п.138.8, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3
п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України при
формуванні витрат за даними
взаємовідносинами.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Підставою для винесення податкових
повідомлень-рішень слугували
відображені в акті перевірки №
2013/22.1-07/37658125 від 05.06.2013 року посилання
податкового органу на акти від 10.08.2012
року №555/22-4/37366062 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валона" щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків та зборів, їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період січень 2011р. - грудень
2011р., лютий 2012р. - червень 2012р."; від
10.08.2012р. №720/2201/37998179 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Діалог Транс" за період
березень-червень 2012 року"; від 03.01.2013р.
№8/2201/37998163 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Дельта Транс" за
період липень 2012 року; від 10.08.2012 року №
715/2204/33481749 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Дельта-універсал"
(податковий номер 33481749) щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення за період з 01.04.2011 року по
30.06.2012 року; від 16.04.2013 року №170/220/38157165
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Бізнес Компані";
від 10.08.2012р. №718/2204/36989451 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ Компанія "Форест 2010" (), щодо документального
підтвердження господарських відносин
з їх реальності та повноти
відображення в обліку за січень 2011 року
- червень 2012 року; від 10.08.2012 року
№710/2201/37761689 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Остек сістем груп" ()
щодо документального підтвердження
господарських відносин із ТОВ "Альфа
Мед-2006" () їх реальності
та повноти відображення в обліку за
квітень-червень 2012 року"; від 18.03.2013 року
№1063/2204/38157170 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ "Айс-берг ТМ" (податковий
номер 38157170) з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ "Тріада 2010"
(податковий номер 37187560) за період з
01.09.2012 року по 30.09.2012 року"; від 05.03.2013
№871/2210/38158965 "Про результати
позапланової документальної невиїзної
перевірки ТОВ "Юта.Сервіс" () щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ "Остек сістем
груп" () та їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.07.2012 року по 31.07.2012 року".

Відповідно до п.п. 14.1.181 п.14.1 ст. 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів ( у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 201.1, п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) податкову накладну в
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця, яка є підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України забороняється
включення до складу податкового
кредиту сум податку, не підтверджених
належним чином оформленими
податковими накладними. У разі, якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Таким чином, підставою для формування
податкового кредиту є наявність у
платника податку - покупця належно
оформленої податкової накладної, а
також фактичне виконання
господарської операції, за наслідками
якої у платника ПДВ виникає право на
податковий кредит.

Щодо визначення позивачеві зобов'язань
з податку на прибуток колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 134.1 ст. 134 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат
безпосередньо впливає на об'єкт
оподаткування.

Відповідно до п. 138.1. ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у
пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139
цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (138.1.1 ст. 138
Податкового кодексу України).

За змістом п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138
Податкового кодексу України витрати
операційної діяльності включають,
зокрема, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з абз. 1 п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

До складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. (138.8.1 ст. 138
Податкового кодексу України).

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та валові
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути підтверджені належним чином
складеними первинними документами, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, що стала
підставою для формування податкового
обліку платника податку. Правильність
відображення в податковому обліку
господарських операцій відповідно до
їх реального змісту повинна
здійснюватись виключно на підставі
норм податкового законодавства. А
відтак, якщо певна господарська
операція не відбулася чи відбулася не
за тим її змістом, який відображено в
укладених платником податків
договорах, то це є підставою для
застосування відповідних наслідків у
податковому обліку.

З матеріалів справи убачається, що між
позивачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альтаір і К"
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Валона" (виконавець)
укладено договір №28 від 10.01.2012 року. ТОВ
"Валона" виконало послуги з
виробництва та розповсюдження
рекламних листівок (по поштовим
скринькам), що підтверджується актами
виконаних робіт та податковими
накладними. (а.с. 162-166 т. 1).

Також між позивачем Товариством з
обмеженою відповідальністю "Альтаір і
К" (як покупцем) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Діалог
Транс" (як постачальником) укладено
договір №60/05/12 від 18.05.2012 року. На
підставі рахунків-фактур "Діалог Транс"
(постачальник) поставлено ТОВ "Альтаір
і К" товар-комплектуючі на загальну
суму 257209,08 грн., у т.ч. ПДВ 42868,18 грн.,
відповідно до виписаних накладних та
податкових накладних (а.с. 203-220 т. 1).

Між позивачем Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альтаір і К" (як
покупцем) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дельта Транс" (як
постачальником) укладено договір №125
від 20.06.2012 року. На підставі
рахунків-фактур "Дельта Транс"
(постачальник) поставлено ТОВ "Альтаір
і К" товар-комплектуючі на загальну
суму 144845,64 грн., у т.ч. ПДВ 24140,94 грн.,
відповідно до виписаних накладних та
податкових накладних (а.с. 167-179 т. 1).

На підставі субдилерського договору
№ІТ 027-12 від 30.01.2012 року, укладеному між
ТОВ "Дельта Універсал" (субдилер) та ТОВ
"Альтаір і К" (офіційний дилер), ТОВ
"Дельта Універсал" у березні 2012 року
було надано ТОВ "Альтаір і К" послуги з
підключення нових абонентів на
загальну суму 214342,00 грн., у т.ч. ПДВ 35723,67
грн. відповідно до оформлених актів
виконаних робіт (а.с. 180-202 т. 1).

На підставі договору № 16/16/12 від 30.07.2012
року та договору №66 від 27.07.2012 року
укладеному між ТОВ "Бизнес Компані"
(виконавець) та ТОВ "Альтаір і К"
(замовник), виконавцем було надано ТОВ
"Альтаір і К" послуги з виробництва та
розповсюдження поліграфічної
продукції, послуги з технічної
підтримки та обслуговування сайту
відповідно до оформлених актів
виконаних робіт (а.с. 141-161 т. 1).

На підставі договору № 01/03/12 від 01.03.2012
року укладеному між ТОВ "Компанія
"Форест 2010" (виконавець) та ТОВ "Альтаір
і К" (замовник), виконавцем було надано
ТОВ "Альтаір і К" послуги з виробництва
та розповсюдження поліграфічної
продукції, відповідно до оформлених
актів виконаних робіт (а.с. 244 т. 1; а.с. 1-8
т. 2).

На підставі договорів №58 від
02.04.2012року та №59 від 03.04.2012 року
укладеним між ТОВ "Остек Сістем Груп"
(виконавець) та ТОВ "Альтаір і К"
(замовник), виконавцем було надано ТОВ
"Альтаір і К" послуги із створення,
технічної підтримки та обслуговування
сайта, інформаційно-консультаційні
послуги, відповідно до оформлених
актів виконаних робіт (а.с. 221-238 т. 1).

На підставі договору №ІТ 032-16 від
12.07.2012 року укладеному між ТОВ "Айс-Берг
ТМ" (виконавець) та ТОВ "Альтаір і К"
(замовник), у вересні 2012 року виконавцем
було надано ТОВ "Альтаір і К" послуги
субдилера відповідно до оформлених
актів виконаних робіт (а.с. 118-140 т. 1).

На підставі договорів №14/16/12 від 02.07.2012
року та №65 від 25.06.2012 року, укладених
між ТОВ "Юта.Сервіс" (виконавець) та ТОВ
"Альтаір і К" (замовник), у липні 2012 року
виконавцем надано ТОВ "Альтаір і К"
комплектуючи та послуги з виробництва
та поширенню поліграфічної продукції,
технічної підтримки та обслуговуванню
сайту відповідно до оформлених актів
виконаних робіт (а.с. 9 - 38 т. 2).

Факт отримання товару, послуг (робіт)
підтверджується видатковими
накладними, довіреностями на отримання
товарно- матеріальних цінностей (а.с.
19-240 т. 3; а.с. 1-28 т. 4).

Розрахунки за вищевказаними
договорами проведені у безготівковій
формі, що підтверджується платіжними
дорученнями, які містяться в
матеріалах справи.

Товар, який був придбаний ТОВ "Альтаір і
К", як підприємством посередником
безпосередньо відразу поставлявся на
складські приміщення покупця від
постачальників.

Як убачається із матеріалів справи,
придбання позивачем товару, послуг
(робіт) у ТОВ "Валона", ТОВ "Діалог Транс",
ТОВ "Дельта-Транс", ТОВ "Дельта
Універсал", ТОВ "Бизнес Компані", ТОВ
"Компанія Форест 2010", ТОВ "Остек Сістем
Груп", ТОВ "Айс-Берг ТМ", ТОВ "Юта Сервіс"
здійснювалося в межах господарської
діяльності, а саме: оптової торгівлі
комп'ютерами, периферійним
устаткуванням і програмним
забезпеченням.

Частинами другою та третьою ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи за своєю формою та
змістом відповідають вимогам чинного
законодавства, наявності недоліків
(дефектів форми, змісту або походження),
які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України, ч.2 ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність", п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом - Положення)
спричиняли втрату означеною накладною
юридичного статусу первинного
документу, судом не виявлено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
факт придбання товару, послуг (робіт)
підтверджується документально
первинними бухгалтерськими
документами, а саме: договорами,
видатковими накладними, податковими
накладними, платіжними дорученнями,
рахунками, витягами з журналу
довіреностей (а.с. 1 -18 т. 3) , оборотно -
сальдовими відомостями по рахунку 631
(а.с. 125 - 157 т. 2), актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг), актами
виконаних послуг, робіт, реєстрами
підключених абонентів (а.с. 176 - 235 т. 2).

На час видачі податкових накладних ТОВ
"Валона", ТОВ "Діалог Транс", ТОВ
"Дельта-Транс", ТОВ "Дельта Універсал",
ТОВ "Бизнес Компані", ТОВ "Компанія
Форест 2010", ТОВ "Остек Сістем Груп", ТОВ
"Айс-Берг ТМ", ТОВ "Юта Сервіс" були
зареєстровані в установленому законом
порядку, знаходилися на обліку в
податковому органі, мали статус
платників ПДВ, свідоцтва платників ПДВ
не були анульовані на момент укладання
та виконання угод, докази що
спростовують ці обставини
відповідачем до суду не надано.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач мав право
на формування витрат по операціях з
ТОВ "Валона", ТОВ "Діалог Транс", ТОВ
"Дельта-Транс", ТОВ "Дельта Універсал",
ТОВ "Бизнес Компані", ТОВ "Компанія
Форест 2010", ТОВ "Остек Сістем Груп", ТОВ
"Айс-Берг ТМ", ТОВ "Юта Сервіс" за
перевіряємий період, адже вказані
витрати підтверджені первинними
бухгалтерськими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, мають всі
обов'язкові реквізити, які визначені
діючим законодавством, є в наявності у
позивача та свідчать про те, що
отримані позивачем товари, послуги
(роботи) були використані в
господарській діяльності.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. У разі
невиконання контрагентами покупця
своїх обов'язків перед податковими
органами та бюджетом, такі дії тягнуть
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку, в даному
випадку позивача, права на включення
сплачених сум до складу податкового
кредиту, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого права та має всі
документальні підтвердження їх
розміру.

Водночас, якщо особа не виконує своїх
зобов'язань по сплаті податку до
бюджету або вчиняє будь-які інші
протиправні дії, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку на додану
вартість права на податковий кредит у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо його
формування та має всі документальні
підтвердження його розміру. Висування
будь-яких інших умов для формування
податкового кредиту, ніж ті, що прямо
передбачені законом, не може вважатись
правомірним.

Ця позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського Суду з прав людини, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Податковим органом ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції не надано доказів, які б
свідчили про відсутність реального
характеру господарських операцій між
ТОВ "Валона", ТОВ "Діалог Транс", ТОВ
"Дельта-Транс", ТОВ "Дельта Універсал",
ТОВ "Бизнес Компані", ТОВ "Компанія
Форест 2010", ТОВ "Остек Сістем Груп", ТОВ
"Айс-Берг ТМ", ТОВ "Юта Сервіс" та
позивачем і які б підтверджували
висновки акту перевірки № 2013/22.1-07/37658125
від 05.06.2013 року про вчинення позивачем
дій, які руйнують систему
оподаткування в України та об'єктивно
приводять до порушення інтересів
держави та суспільства в цілому.

Під час розгляду справи, не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст укладених договорів не
відповідає діючому законодавству
України, дійсним намірам сторін та що
ці наміри спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Колегія суддів зазначає, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки, довідки зустрічної
звірки або акту про неможливість
проведення зустрічної звірки, в яких
викладені висновки про наявність ознак
фіктивної господарської діяльності,
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента або
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки тощо, не має
преюдиціального значення при розгляді
справи судом та не є документом, що
достовірно та безсумнівно
підтверджують обставини фактичної
дійсності.

Таким чином, зазначені відповідачем в
акті перевірки обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування валових
витрат та податковий кредит з ПДВ у
випадку, коли останній виконав усі
передбачені законом умови стосовно
отримання такого права та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Адже, Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи, оскільки позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог ст.
61 Конституції України.

В силу ст.18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

При цьому, чинне законодавство не
покладає на платника податків
обов'язку перевіряти безпосереднього
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Крім того, неправомірність дій
податкового органу щодо проведення
звірок за результатами яких було
складено акти відносно
контрагентів позивача - ТОВ "Валона",
ТОВ "Діалог Транс", ТОВ "Дельта-Транс",
ТОВ "Дельта Універсал", ТОВ "Компанія
Форест 2010", ТОВ "Остек Сістем Груп"
встановлено судовими рішеннями, які
набрали законної сили, наявними в
матеріалах справи. (а.с. 47-112 т. 1)

Ці обставини відповідно до ч.1 ст. 72 КАС
України мають преюдиціальне значення
при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентами мали реальний характер,
діяльність позивача була спрямована на
отримання економічної вигоди від
підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарської операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
віднесено до складу валових витрат
вартість придбаного товару та послуг
від контрагентів та сформовано
податковий кредит на підставі
виписаних контрагентами податкових
накладних, отриманих в ході виконання
господарських операцій, підтверджених
належними первинними документами, що
ґрунтується на вимогах Податкового
кодексу України, а отже донарахування
податку на прибуток та податку на
додану вартість є необґрунтованим.

В зв'язку з тим, що податковий орган не
мав належних підстав для збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість та податку на
прибуток, то згідно положень
Податкового кодексу України
відповідач також не мав правових
підстав для визначення позивачу
штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо скасування податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Харківській області
Державної податкової служби № та
№ від 19.06.2013 року.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013р. по
справі № 820/7818/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Курило
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Русанова В.Б.
Присяжнюк О.В. Повний текст ухвали
виготовлений 03.02.2014 р.

Помічник судді

Дем'яненко Є.А.