Справа № 1807/2а-2426/11
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2012-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2012 р.Справа №
1807/2а-2426/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В., Курило Л.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп на постанову
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 13.12.2010р. по справі
№ 1807/2а-2426/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

28.10.10 позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

Постановою Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 13.12.2010 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо
ненарахування та невиплати позивачу
щомісячної державної соціальної
допомоги дитині війни. Зобов'язано
відповідача провести позивачу
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" ,
виходячи із розміру, встановленого ч.1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»та провести відповідні
виплати за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року , з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року .

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та ст.28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи. Крім того, відповідач зазначив,
що позивачем пропущено строк звернення
до суду, встановлений ст. 99 КАС України.

Виходячи з приписів ч.1 ст. 197 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має статус дитини
війни та за приписами ст.6 цього Закону
має право на отримання підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду в межах
строків звернення до суду, право
позивача за періоди з 09.07.07р. по 31.12.2009
року було порушено, оскільки
відповідач виплатив позивачу доплату
до пенсії в розмірі меншому, ніж
встановлено ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" .

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
28.10.10 року із вимогами щодо захисту його
порушених прав, що мали місце з 01.01.06
року .

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України «Про
судоустрій і статус суддів»від 07.07.2010
року зазначений строк звернення з
позовом до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг шестимісячного
строку розпочався з 30.07.2010 року,
оскільки до цієї дати для звернення до
суду з позовом було встановлено один
рік та позивач не був обізнаний про
його скорочення.

Виходячи з принципу юридичної
визначеності та на підставі рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року по справі "Мельник проти
України" (заява №23436/03), колегія суддів
вважає, що порушене право позивача
підлягає судовому захисту в межах
річного строку.

З огляду на зазначене, строк звернення
до суду регламентовано Кодексом
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням наведеного, для
вирішення питання про правильність
застосування судами строку звернення
до суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду (28.10.10р.), річний строк
на звернення до суду з позовом, період
часу за який позивач просить відновити
його порушене право (з 01.01.06 р.), колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду за період з 01.01.06 р. по 27.10.09р.

Позивач не навів підстав для
поновлення строку звернення до суду.

Доказів, які б підтверджували
наявність поважних причин пропуску
строку звернення до суду, матеріали
справи не містять.

Зазначені судом першої інстанції
поважні причини пропуску строку, а
саме зміни в діючому законодавстві в
частині підвідомчості справ,
пов'язаних з соціальними виплатами,
колегія суддів вважає такими, що не
свідчать про поважність причин
пропуску позивачем строку звернення до
суду, оскільки матеріали справи не
містять доказів звернення позивача до
суду раніше.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається
без розгляду, якщо суд на підставі
позовної заяви та доданих до неї
матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
при розгляді справи порушені вимоги ст.
100 КАС України, тому постанова суду
першої інстанції в частині вирішення
позовних вимог за період з 01.01.06р. по
27.10.09р. підлягає скасуванню, а позовні
вимоги позивача за цей період слід
залишити без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом при
ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (в
редакції згідно Рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2007
р. № 6-рп/2007) дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Щодо доводів апеляційної скарги про
неможливість проведення виплат
Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотоп, колегія суддів вважає їх
безпідставними, оскільки суд першої
інстанції не зобов'язував Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
проводить виплати позивачу саме з
бюджету Пенсійного фонду України.

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо забезпечення виплат
зазначеної доплати до пенсії, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та зазначеною
нормою Закону.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 183-2, 195, 197, п. 4
ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп -
задовольнити частково.

Постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 13.12.2010р. по справі № 1807/2а-2426/11
скасувати в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотоп про визнання протиправною
бездіяльності щодо не нарахування та
не виплати доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
01.01.06 року по 27.10.09 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Конотоп про визнання протиправною
бездіяльності щодо не нарахування та
не виплати доплати до пенсії у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" з
01.01.06 року по 27.10.09 року - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 13.12.2010р. по справі
№ 1807/2а-2426/11 -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді (підпис) (підпис) Присяжнюк
О.В. Курило Л.В.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: Русанова В.Б.