Справа № 812/42/14
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/42/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді:
Шембелян В.С.

при секретарі:
Козловській А.О.

за участю сторін:

представника позивача:
Мальнової О.В.

представника відповідача:
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області до
ОСОБА_3 про стягнення переплаченої
пенсії в розмірі 6 725,03 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року Луганським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області до
ОСОБА_3 про стягнення переплаченої
пенсії в розмірі 6 725,03 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що в результаті
проведеної спеціалістами відділу з
призначення пенсій управління ПФУ в м.
Свердловську Луганської області
перевірки пенсійної справи гр. ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: АДРЕСА_1,
виявлено, що 20.03.2000 року управлінням
призначено пенсії по втраті
годувальникана ім'я ОСОБА_5 на дітей
ОСОБА_3 та ОСОБА_6. Довідкою від 30.04.2009
року № 14/02-86 з Національного
університету державної податкової
служби України зазначено, що ОСОБА_3
навчається на 1-му курсі (денна форма
навчання) факультету податкової
міліції Національного університету
ДПС України (четвертий рівень
акредитації) Дата вступу - 26.08.2008 року.
Дата закінчення - червень 2013 року. В
результаті чого було продовжено
виплату пенсії по втраті годувальника
у зв'язку з навчанням. Управлінням
нараховувалась пенсія по втраті
годувальника згідно наданих довідок з
Національного університету державної
податкової служби України, в яких лише
зазначалось з якого часу навчається та
дата закінчення навчання.

При наданні 28.09.2010 року довідки за №
14/02-337 на ім'я ОСОБА_3, університетом було
зазначено, що ОСОБА_3 знаходиться на
повному державному забезпеченні.
Відповідно до п. 1 ст.47 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", під час
перебування пенсіонера на повному
державному утриманні у відповідній
установі (закладі) йому виплачується 25
відсотків призначеної пенсії. У
випадках, якщо розмір його пенсії
перевищує вартість утримання,
виплачується різниця між пенсією і
вартістю утримання, але не менше 25
відсотків призначеної пенсії.

У зв'язку з чим, управлінням було
винесено рішення від 12.10.2010 року,
відповідно до якого, керуючисьч. 1 ст. 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", управління утримувало
переплату пенсії у розмірі 20 % щомісяця
з пенсійної виплати. В результаті чого
з пенсійної виплати було утримано 2 126
грн. 29 коп.

Згідно особистої заяви ОСОБА_3 від
14.11.2011 року про призначення
(перерахунку пенсії), пенсію по втраті
годувальника було призначено на ім'я
ОСОБА_3. На теперішній час ОСОБА_3
закінчила навчання у Національному
університеті державної податкової
служби України. Але сума переплати не
погашена у повному обсязі. Залишок
боргу на теперішній час складає 6 725 грн.
03 коп., яку позивач просить стягнути з
відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені вимоги,
просила суд задовольнити позов у
повному обсязі, та додатково пояснила,
що зловживанням з боку відповідача є
отримання пенсії в неналежному
розмірі.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала з
підстав, викладених у письмових
запереченнях проти позову, в яких,
серед іншого, зазначила про пропуск
позивачем строку звернення до суду,
передбачений ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки про порушення своїх
прав позивачу мало стати відомо саме з
моменту прийняття рішення про
утримання суми переплати. При цьому
представник відповідача зауважила, що
рішення від 12.10.2010 про утримання
пенсійних виплат відповідачу вручено
не було, що позбавило його можливості
оскарження у встановленому порядку.
Позивачем не надано розрахунку суми
переплати пенсії та яким чином сума
надміру виплаченої пенсії, яку вказано
у рішенні - 11932,54 грн. пов'язана із сумою,
заявленою до стягнення.

Також представник відповідача
зазначила про відсутність зловживань з
боку пенсіонера, що відповідно до
вимог ст. 50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" виключає можливість
стягнення переплачених сум пенсії.
Крім того, представник відповідача
вказала, що довідки університету не
свідчать про перебування відповідача
на повному державному забезпеченні за
весь період навчання. Будь-яких дій
щодо уточнення цих відомостей
позивачем не вчинялось.

За таких підстав представник
відповідача просила суд відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін. дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 20.03.2000 позивачем -
Управлінням пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області гр..
ОСОБА_5 призначено пенсії по втраті
годувальника на дітей ОСОБА_3 та
ОСОБА_6.

З 26.08.2008 відповідач - ОСОБА_3 навчалась у
Національному університеті державної
податкової служби України, у зв'язку з
чим позивачем за заявою гр. ОСОБА_3 від
14.11.2011призначено пенсію по втраті
годувальника на ім'я ОСОБА_3.

12 жовтня 2010 року позивачем прийнято
рішення про утримання надміру
виплаченої пенсії в сумі 11932,54 грн. по 20%
щомісячно від пенсійної виплати до
повного погашення переплати пенсії
(а.с. 9).

Зазначені обставини сторонами не
заперечувались.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій визначає
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон 1058).

Відповідно до ст. 36 Закону 1058 пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Частина 2 цієї статті до непрацездатних
членів сім'ї відносить, зокрема, дітей
(у тому числі діти, які народилися до
спливу 10 місяців з дня смерті
годувальника) померлого годувальника,
які не досягли 18 років або старші цього
віку, якщо вони стали інвалідами до
досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою
навчання у загальноосвітніх
навчальних закладах системи загальної
середньої освіти, а також
професійно-технічних, вищих навчальних
закладах (у тому числі у період між
завершенням навчання в одному із
зазначених навчальних закладів та
вступом до іншого навчального закладу
або у період між завершенням навчання
за одним освітньо-кваліфікаційним
рівнем та продовженням навчання за
іншим за умови, що такий період не
перевищує чотирьох місяців), - до
закінчення такими дітьми навчальних
закладів, але не довше ніж до
досягнення ними 23 років, та діти-сироти
- до досягнення ними 23 років незалежно
від того, навчаються вони чи ні;

В силу норм ст. 37 Закону 1058 пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Відповідно до ст. 39 Закону 1058 на всіх
членів сім'ї, які мають право на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника,
призначається одна спільна пенсія.

На вимогу члена сім'ї із загальної суми
пенсії виділяється його частка, яка
виплачується окремо.

За приписами ч. 4 ст. 48 Закону 1058
дітям-сиротам за період перебування на
повному державному утриманні пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
виплачується в повному розмірі та
перераховується на їхні особисті
рахунки у банку.

Іншим дітям, які перебувають на повному
державному утриманні, виплачується 50
відсотків призначеної пенсії у зв'язку
з втратою годувальника та
перераховується на їхні особисті
рахунки у банку. При цьому частина
пенсії, що залишилася після виплати
суми пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, перераховується на
банківський рахунок установи, де ця
дитина перебуває на повному державному
утриманні, і спрямовується виключно на
поліпшення умов проживання дітей у цих
установах.

Частиною 1 ст. 50 Закону 1058 передбачено,
що суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм
ст. 50 Закону 1058, обов'язковою умовою
стягнення надміру виплачених пенсій є
допущення зловживань з боку
пенсіонера. Суд вважає, що зловживанням
є умисні протиправні дії пенсіонера,
спрямовані на безпідставне отримання
пенсій у більшому, ніж визначено
законом, розмірі. Наявність таких дій з
боку відповідача, а також надання
відповідачем документів, які містили у
собі явно неправильні відомості, були
підроблені або будь-яким іншим чином
сфальсифіковані (а тому містять у собі
недостовірні дані), що давало б
підстави вважати, що відповідачем при
зверненні до органу Пенсійного фонду
України дійсно умисно вчинені дії, які
становлять собою зловживання з його
боку, позивачем не доведено.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та пояснень представника позивача,
відповідачу, в тому числі й після
досягнення повноліття, продовжено
виплату пенсії по втраті годувальника
у зв'язку з перебуванням на навчанні на
підставі довідок Національного
університету Державної податкової
служби України (а.с.6,7,8,10). Втім,
відповідач не має безпосереднього
відношення до складення цих довідок.

У довідках від 28.01.2010 року (про навчання
на 3 курсі Університету), від 28.11.2012 року
(про навчання на 5 курсі Університету)
зазначено про перебування відповідача
на повному державному забезпеченні.
При цьому, довідки від 17.09.2009 (про
навчання відповідача на 2 курсі
Університету), від 16.10.2009 (про навчання
на 2 курсі), від 07.09.2011 (про навчання на 4
курсі Університету) таких відомостей
не містять.

Суд вважає, що суми пенсії не можуть
бути стягнуті у випадку призначення її
на підставі недостовірних даних,
формування яких не залежить від
пенсіонера. В такому разі суми зайво
виплаченої пенсії мають стягуватися зі
страхувальника.

Твердження представника позивача про
те, що зловживанням з боку відповідача
стало саме отримання пенсії в
неналежному розмірі суд оцінює
критично, оскільки отримання пенсії є
наслідком її призначення та виплати.
Закон не встановлює обов'язку
пенсіонера перевіряти правильність
нарахування пенсії, оскільки такі
функції покладено на спеціально
уповноважений орган - орган Пенсійного
фонду України. Крім того, будь-яких
доказів, що свідчать про обізнаність
відповідача про призначення йому
пенсії у більшому за належний розмірі,
чи доказів приховування відповідачем
тих чи інших обставин, що впливають на
розмір пенсії позивачем не надано.

Суд також погоджується з доводами
представника відповідача, що позивачем
належним чином не обґрунтовано розмір
суми, заявленої до стягнення з
відповідача, з урахуванням визначеної
рішенням від 12.10.10 року суми переплати
пенсії, суми пенсії, призначеної на
двох осіб, та розміру пенсії,
призначеної та виплаченої
відповідачу. Відповідного розрахунку
не надано представником позивача також
і в судовому засіданні на вимогу суду.

Також суд звертає увагу, що при
прийнятті рішення про утримання суми
переплаченої пенсії, довідки
навчального закладу розцінено органом
Пенсійного фонду як відомості про
перебування відповідача на повному
державному забезпеченні за весь період
навчання. Проте, на думку суду, надані
до матеріалів справи довідки
Університету з огляду на їх зміст, про
такий факт не свідчать. Інших доказів
перебування відповідача на повному
державному забезпеченні позивачем
суду не надано.

Враховуючи вимоги чинного
законодавства України, органом, який
призначає пенсії та підготовляє
документи для її виплати є Пенсійний
Фонд України.

Органи, що призначають пенсії, мають
право вимагати відповідні документи
від підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Закон надає органу Пенсійного фонду
право перевіряти надані особою, що
звертається за призначенням пенсії,
відомості, які є підставою для
встановлення наявності чи відсутності
права особи на отримання пенсії.

Отже, встановивши, що документи, які є
підтвердженням права відповідача на
отримання пенсії по втраті
годувальника носять суперечливий
характер, позивач мав підстави та
можливість перевірити надані
відомості. Проте, будь-яких дій щодо
уточнення факту та періоду
перебування відповідача на повному
державному забезпеченні позивачем
вчинено не було, що не заперечувалось в
судовому засіданні представником
позивача.

З огляду на наведене, оскільки судом не
встановлено, що відповідачу надміру
виплачена пенсія внаслідок зловживань
з його боку, не вбачається й
передбачених ст. 50 Закону 1058 підстав
для стягнення зазначених сум пенсії.

Крім того, суд вважає, що стягнення з
відповідача переплачених сум пенсії
суперечить безпосередньо меті
пенсійного забезпечення, до принципів
якого, зокрема віднесено забезпечення
державних гарантій реалізації
застрахованими особами своїх прав,
передбачених Законом.

Вищенаведені норми ст. 48 Закону 1058
передбачають виплату 50 відсотків
призначеної пенсії у зв'язку з втратою
годувальника дітям, які перебувають на
повному державному утриманні, оскільки
частина пенсії, що залишилася після
виплати суми пенсії, має бути
перерахована на банківський рахунок
установи, де ця дитина перебуває на
повному державному утриманні, і
спрямовується виключно на поліпшення
умов проживання дітей у цих установах.
Отже, у будь-якому разі пенсія по
втраті годувальника повністю
призначена для забезпечення потреб
такої дитини.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що частина пенсії,
яка належить відповідачу, органом
Пенсійного фонду для забезпечення умов
проживання відповідача не
перераховувалась на рахунок
навчального закладу. Відсутні також й
відомості про понесення таких витрат
навчальним закладом. Відтак, на думку
суду, відсутні підстави вважати що
відповідачу надмірно виплачено пенсію
по втраті годувальника.

За викладених обставин суд вважає, що у
задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області до
ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат не
вирішується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України в м. Свердловську Луганської
області до ОСОБА_3 про стягнення
переплаченої пенсії в розмірі 6725,03 грн.
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 14 лютого 2014 року.

Суддя
В.С. Шембелян