Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/800/37050/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційні
скарги ОСОБА_4, Дубенської міської ради
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від
03 квітня 2013 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Дубенської міської ради, Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області, треті
особи: Виконавчий комітет Дубенської
міської ради, ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення,
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій,

встановив:

ОСОБА_5 звернулася з позовом до
Дубенської міської ради, Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області про
визнання незаконним і скасування
рішення Дубенської міської ради від 22
лютого 2013 року № 2166, зобов'язання
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області утриматися від
вчинення дій, пов'язаних із скасуванням
дозволу на виконання будівельних робіт
від 12 березня 2009 року № 187.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року, залишеною без змін Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року, позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано пункт 2 рішення Дубенської
міської ради від 22 лютого 2013 року № 2166;
в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач -Дубенська міська рада та
третя особа - ОСОБА_4
звернулися з касаційними скаргами на
них.

Відповідач - Дубенська міська рада
просив скасувати оскаржувані рішення
та закрити провадження у справі,
оскільки, на його думку, спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Третя особа - ОСОБА_4 просив скасувати
оскаржувані рішення, прийняти нове
рішення про відмову в позові повністю.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційні скарги підлягають
задоволенню частково.

Судами встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Дубенської
міської ради від 19 червня 2008
року № 542 дозволено ОСОБА_5 будівництво
торгового центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» на
місці існуючого павільйону на АДРЕСА_1

Рішення Дубенської міської ради від 22
лютого 2013 року № 2166 зупинено розгляд
звернення ОСОБА_5 щодо надання
земельної ділянки в оренду для
обслуговування будівельного
майданчика для будівництва
торговельного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1»
АДРЕСА_1 та скасовано рішення
Виконавчого комітету Дубенської
міської ради від 19 червня 2008 року № 542.

Не погоджуючись з цим рішенням ради,
позивач звернулася до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості позову
в частині скасування пункту 2 рішення
Дубенської міської ради від
22 лютого 2013 року № 2166, яким скасовано
рішення виконавчого комітету
Дубенської міської ради від 19 червня 2008
року № 542.

Колегія суддів вважає висновки судів
помилковими.

Скасовуючи цей пункт рішення, суди
виходили з того, що в мотивувальній
частині рішення від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009 Конституційний Суд України
зазначив, що в Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року N 1-зп у справі щодо
несумісності депутатського мандата.

Суди дійшли висновку, що рішення
Виконавчого комітету Дубенської
міської ради від 19 червня 2008
року № 542 є актом індивідуальної дії, за
яким у позивача виникли
правовідносини, а тому рада не мала
повноважень скасовувати своє рішення.

Такий висновок судів є помилковим,
оскільки суди не звернули увагу на те,
що рада скасовувала не своє рішення, а
рішення виконкому ради.

Право на скасування такого рішення
прямо передбачене частиною 9 статті 59
КАС України, за якою рішення
виконавчого комітету ради з питань,
віднесених до власної компетенції
виконавчих органів ради, можуть бути
скасовані відповідною радою.

На такі обставини суди увагу не
звернули, а тому помилково скасували
пункт 2 оскаржуваного рішення з
посиланням на рішення Конституційного
Суду України від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині пункту 1 оскаржуваного рішення,
суди виходили з того, що розпорядження
земельною ділянкою є правом ради, а не
її обов'язком, а отже будь-який вплив на
волевиявлення ради є незаконним.

Доводи судів є необґрунтованими.

Відповідно до статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При розгляді справи суди не дали оцінку
тому, чи прийнято оскаржуваний пункт
рішення в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Так, суди не
встановили, яка норма закону
передбачає повноваження ради зупинити
розгляд звернення.

Неповне встановлення обставин у справі
є підставою для скасування рішень
судів та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційні скарги ОСОБА_4, Дубенської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: