Справа № 805/11819/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
справа №805/11819/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., за участю представника
позивача ОСОБА_2, представника
відповідача Темір Ю.І., розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у справі № 805/11819/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання протиправними та скасування
постанови та рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у задоволені позову Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування постанови
про накладення штрафних санкцій від 5
серпня 2013 року № 126 р та рішення від 5
серпня 2013 року № 02/72, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що статтею 32 Закону України «Про
державний ринковий нагляд нехарчової
продукції» не передбачено такого
суб'єкта правопорушення, як особа, що
ввела продукцію в обіг. Вчинені
позивачем правопорушення стосуються
саме розповсюджувачів продукції,
відповідальність для яких встановлена
у розмірі 1500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, однак до
позивача було неправомірно
застосовано штраф у розмірі 2500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Представник позивача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати.

Представник відповідача просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Вивчивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
здійснюючи апеляційний перегляд
справи в межах доводів апеляційної
скарги, дійшла висновку, що останню
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що відповідачем відносно
позивача була проведена планова виїзна
перевірка характеристик продукції
(перевірка безпеки мийних засобів та
хімічної продукції, товар готовий до
реалізації), за результатами якої було
складено Акт від 10.07.2013 № 02/92.

Перевіркою виявлено та зафіксовано
певну продукцію засобів миття для
посуду "Sorti-лимон", "FAIRY- апельсин та
лимонник", "FAIRY- сочний лимон", "FAIRY-
зелене яблуко", яка розповсюджувалась
позивачем з порушенням вимог п. 14
Технічного регламенту мийних засобів(
далі-Техничний регламент),
затвердженого Постановою КМУ від
20.08.2008р. № 717.

За наслідками перевірки відповідачем
11.07.2013 року було прийнято рішення № 02/70
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів відповідно до
статей 22,28,29,30,31,32 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" та ст.12 Закону
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції", у вигляді
вилучення продукції з обігу,
приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами та
тимчасової заборони надання продукції
на ринку. Строк виконання зазначено «25
липня 2013 року».

Вказане рішення було оскаржено
позивачем в судовому порядку та за
результатами судового перегляду
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20.11.2013 року у справі № 805/11151/13-а,
рішення від 11.07.2013 року № 02/70 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
було залишено в силі.

З 01.08.2013 року по 02.08.2013 року відповідачем
проведено перевірку стану виконання
суб'єктом господарювання рішень про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, за результатами якої було
складено акт від 02.08.2013 року № 02/74, яким
встановлено, що рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 11.07.2013 року № 02/70 виконано частково,
заходи, вжиті позивачем, не можуть бути
визнані результативними, а саме
наданий позивачем документ про
списання товарів не містить даних, що
підтверджують факт утилізації
включених до нього товарів та
позивачем, у встановлений у рішенні
строк, не повернуто всіх одиниць
відповідної продукції виробнику цієї
продукції.

У зв'язку з невиконанням позивачем
рішення від 11.07.2013 року № 02/70 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
відповідачем винесено рішення від
05.08.2013 року № 02/72, яким внесено зміни до
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 11.07.2013 року
№ 02/70, встановивши новий строк його
виконання - до 16.08.2013 року. Обмежувальні
(корегувальні) заходи залишені без
змін.

Постановою про накладення штрафних
санкцій від 05.08.2013 року № 126р до
позивача за порушення вимог п. 1 ч. 4 ст. 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд нехарчової продукції», що
виразилось в неповному виконанні вимог
рішення про вжиття обмежувальних
заходів, накладено штраф у розмірі 2500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, який дорівнює 42500,00 грн.

З матеріалів справи також вбачається,
що рішенням від 22.08.2013 № 02/92, рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 05.08.2013 № 02/72 було скасовано,
у зв'язку з його виконанням.

Вказані обставини знайшли своє
підтвердження при апеляційному
перегляді справи.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог в частині скасування рішення від
5 серпня 2013 року № 02/72, суд першої
інстанції виходив з того, що вони є
безпідставними, оскільки рішенням від
22.08.2013 № 02/92, рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 05.08.2013 № 02/72 було скасовано.

Відмовляючи в частині позовних вимог
про скасування постанови про
накладення штрафних санкцій від 5
серпня 2013 року № 126 р, суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
позивачем не доведено належне
виконання рішення відповідача від
05.08.2013 року № 02/72 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
тому постанова про накладення штрафних
санкцій є законною.

Розглядаючи справу в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції про відмову у задоволені
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Як зазначалося вище, рішенням
відповідача від 11.07.2013 року № 02/70 про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, від позивача вимагалося
відповідно до статей 22,28,29,30,31,32 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" та
ст.12 Закону України "Про загальну
безпечність нехарчової продукції",
вжити заходів у вигляді вилучення
продукції з обігу, приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами та тимчасової
заборони надання продукції на ринку.

Спірні правовідносини врегульовані
Законом України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» від 02 грудня 2010 року № 2735-VI
(далі Закон № 2735).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 32
Закону № 2735, вилучення продукції з
обігу чи її відкликання застосовується
у випадках, передбачених цим Законом та
Законом України "Про загальну
безпечність нехарчової продукції",
щодо продукції, яка відповідно
надається на ринку або вже надана
споживачам (користувачам).

Вилучення продукції з обігу передбачає
повернення розповсюджувачами всіх
одиниць відповідної продукції, що
перебуває у їх розпорядженні,
виробнику цієї продукції та припинення
ними будь-якого демонстрування,
пропонування такої продукції
споживачам (користувачам).

Частина 6 цієї статті передбачає, що
вилучена з обігу чи відкликана за
ініціативою виробника продукція за
його рішенням приводиться у
відповідність із встановленими
вимогами або до стану, за якого вона не
становитиме ризику, з наступним
поверненням її власнику, або
знищується чи приводиться в інший
спосіб до стану, що виключає
використання такої продукції.

У разі якщо вилучення з обігу чи
відкликання продукції здійснюється за
рішенням органу ринкового нагляду,
такий орган пропонує виробнику
здійснити один із заходів,
передбачених абзацом першим цієї
частини, а в разі якщо виробник не вжив
відповідних заходів протягом строку,
визначеного органом ринкового нагляду
за погодженням з виробником, - орган
ринкового нагляду приймає рішення про
знищення такої продукції чи приведення
її в інший спосіб до стану, що виключає
її використання.

Згідно ч. 8 ст. 32 Закону № 2735, рішення про
вилучення продукції з обігу та/або її
відкликання має містити вимогу щодо
обов'язкового повідомлення виробником
такої продукції та/або її
розповсюджувачами споживачів
(користувачів) та інших
розповсюджувачів такої продукції про
причини вилучення продукції з обігу чи
її відкликання.

Актом перевірки від 02.08.2013 року № 02/74
встановлено, що рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 11.07.2013 року № 02/70 виконано частково,
заходи, вжиті позивачем, не можуть бути
визнані результативними, а саме
наданий позивачем документ про
списання товарів не містить даних, що
підтверджують факт утилізації
включених до нього товарів та
позивачем, у встановлений у рішенні
строк, не повернуто всіх одиниць
відповідної продукції виробнику цієї
продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За матеріалами справи відсутні належні
та допустимі докази щодо виконання
позивачем рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 11.07.2013 року № 02/70 на час проведення
відповідачем перевірки, а саме
повернення всіх одиниць продукції її
виробнику, а також повідомлення
споживачів про причини вилучення
продукції.

Наданий позивачем документ «Списання
товарів від 25.07.2013 № 19» про те, що товар
був списаний та вилучений з магазину, а
потім утилізований, шляхом відправки в
сміттєвий контейнер 25.06.2013 року,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки продукцію, зазначену
позивачем в документі «Списання
товарів від 25.07.2013 № 19», неможливо
ідентифікувати із продукцією,
зазначеною в акті.

Крім того, як зазначалося вище під
вилученням продукції в розумінні ч. 2
ст. 32 Закону № 3735 є повернення
розповсюджувачами всіх одиниць
відповідної продукції, що перебуває у
їх розпорядженні, виробнику цієї
продукції та припинення ними
будь-якого демонстрування,
пропонування такої продукції
споживачам (користувачам).

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 44 Закону № 3735,
до суб'єктів господарювання
застосовуються штрафні санкції у разі
невиконання або неповного виконання
вимог рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, визначених у
частині першій статті 28 цього Закону, -
у розмірі від двох тисяч п'ятисот до
п'яти тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян для осіб,
які ввели продукцію в обіг або
відповідно до цього Закону вважаються
такими, що ввели продукцію в обіг, та у
розмірі від п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян для розповсюджувачів.

Яв бачаться з постанови про накладення
штрафних санкцій від 05.08.2013 року № 126р
до позивача за порушення вимог п. 1 ч. 4
ст. 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд нехарчової продукції»
накладено штраф у розмірі 2500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто , як до особи, яка ввела
продукцію в обіг.

Посилання апелянта на те, що вчинені
позивачем правопорушення стосуються
саме розповсюджувачів продукції,
відповідальність для яких встановлена
у розмірі 1500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, колегія
судів не приймає до уваги, оскільки ч.7
ст. 8 закону № 2735 передбачає, що у разі
якщо виробник продукції не може бути
ідентифікований органом ринкового
нагляду, для цілей цього Закону особою,
що ввела таку продукцію в обіг,
вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

Враховуючи те, що позивачем не надано
інформацію про виробника продукції,
визначеної в Акті перевірки від 10.07.2013
№ 02/92, тому відповідачем правомірно
застосовано до позивача штрафні
санкції у розмірі 2500 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, як до
особи, яка відповідно до цього закону
вважається такою, що ввела продукцію в
обіг.

Інших доводів апелянтом не наведено.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги апелянта не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції, спір за суттю
вирішений вірно, підстави для
скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у справі № 805/11819/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Донецькій області про
визнання протиправними та скасування
постанови та рішення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 17
лютого 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

М.І. Старосуд