Справа № 581/33/14-а
Суддя: Сізов Д. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/33/14-а
Провадження № 2-а/581/11/14
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2014 року
Липоводолинський районний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
агропромислового розвитку
Липоводолинської районної державної
адміністрації Сумської області

про зобов'язання нарахувати та
виплатити грошову допомогу у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця,

в с т
а н о в и в :

16 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом.

Просив зобов'язати нарахувати та
виплатити грошову допомогу в розмірі 10
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію державного службовця.

Свої вимоги мотивував тим, що у період
із 1975 по 2009 рік він, ІНФОРМАЦІЯ_1,
працював на різних посадах в
Управлінні агропромислового розвитку
Липоводолинської районної державної
адміністрації Сумської області та
станом на 18 листопада 2009 року його стаж
державного службовця становив більше 33
років.

Не допрацювавши до пенсійного віку
близько 6 місяців, 18 листопада 2009 року
його було звільнено у зв'язку з виходом
на пенсію, внаслідок невідповідності
займаній посаді за станом здоров'я за
п.2 ст.40 КЗпП України.

У липні 2010 року він звернувся до
Управління агропромислового розвитку
з вимогою про виплату при звільненні
грошової допомоги в розмірі 10
посадових окладів державного
службовця у зв'язку з виходом на пенсію,
однак 08 липня 2010 року отримав відмову.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила задовольнити його у повному
обсязі. Вказувала, що позивач не
пропустив строк звернення до суду,
оскільки остаточно довідався про
порушення своїх прав у грудні 2013 року з
відповідного рішення Конституційного
Суду України.

Представник відповідача Семеген Н.Б.
зазначала, що оскільки вихідна
допомога не входить до фонду оплати
праці, позивач пропустив передбачений
ст.233 КЗпП України строк звернення до
суду.

Заслухавши пояснення представників,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 08 грудня 1975 року
по 18 листопада 2009 року працював на
різних посадах починаючи з Управління
сільського господарства виконкому
Липоводолинської районної Ради
депутатів трудящих Сумської області та
закінчуючи в Управлінні
агропромислового розвитку
Липоводолинської районної державної
адміністрації Сумської області
(а.с.14-18).

Відповідно до висновку
лікарсько-консультативної комісії
Липоводолинської ЦРЛ №211 від 11
листопада 2009 року ОСОБА_1 тривалістю на
один рік не рекомендована праця з
перенавантаженням органів зору, робота
в приміщеннях, що погано освітлюються,
тривала робота з комп'ютером (а.с.11).

Наказом начальника управління
агропромислового розвитку
Липоводолинської районної державної
адміністрації Сумської області від 18
листопада 2009 року №40 ОСОБА_1 звільнено
з посади завідуючого сектором
рослинництва, у зв'язку з виходом на
пенсію внаслідок виявленої
невідповідності займаній посаді за
станом його здоров'я на підставі п.2 ст.40
КЗпП України (а.с.12).

Станом на 18 листопада 2009 року його
трудовий стаж становив 33 роки 11 місяців
10 днів, а посадовий оклад - 927 грн. (а.с.7,
9-10).

24 листопада 2009 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Липоводолинському районі Сумської
області ОСОБА_1 призначена пенсія за
віком (стан здоров'я) відповідно до
вимог Закону України «Про державну
службу» (а.с.6).

08 липня 2010 року ОСОБА_1 на своє
звернення до Управління
агропромислового розвитку
Липоводолинської
райдержадміністрації отримав відмову
у виплаті йому грошової допомоги у
розмірі 10 місячних посадових окладів,
як державному службовцю у зв'язку з
виходом на пенсію (а.с.8)

Відповідно до п.3.6 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року №5, до фонду оплати праці
не належить одноразова допомога
працівникам, які виходять на пенсію
згідно з діючим законодавством та
колективними договорами (включаючи
грошову допомогу державним службовцям
та науковим (науково-педагогічним)
працівникам).

Виходячи із зазначеної норми та ст.99
КАС України, до даних правовідносин
дійсно застосовується передбачений
ст.233 КЗпП України тримісячний строк
звернення до суду.

Однак положення ст.99 КАС України
вказують також і на те, що обчислення
такого строку в будь-якому разі
здійснюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач зазначає, що про порушення
своїх прав дізнався лише у грудні 2013
року, після того як дізнався про
рішення Конституційного Суду України
від 26 листопада 2013 року.

За відсутності іншого, суд вважає
такими, що заслуговують на увагу
посилання позивача, оскільки весь час
після виходу на пенсію він міг не знати
про порушення своїх прав у зв'язку з
тим, що отримав офіційну відмову органа
у виплаті йому грошової допомоги, а
тому суд не вважає строк звернення до
суду пропущеним.

Статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції станом на 18
листопада 2009 року) закріплено, що особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

На підставі ч.2 ст.37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції станом на
18 листопада 2009 року) право на одержання
пенсії державних службовців мають
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку.

Згідно з ч.13 ст.37 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
у разі виходу на пенсію при наявності
стажу державної служби не менше 10 років
виплачується грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідацією, реорганізацією,
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників, а
також виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах, - стаж
роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Статтю 21 вказаного Закону було
виключено на підставі змін, внесених
п.22 розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року.

Однак вказані зміни визнано
неконституційними згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, а тому станом
на день виходу позивача на пенсію,
положення ст.21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» діяли.

Із матеріалів справи вбачається, що
станом на день виходу ОСОБА_1 на пенсію
йому виповнилось 59 років 5 місяців 24
дні, а стаж державної служби становив
більше 10 років (33 роки 11 місяців 10 днів).

За таких обставин, суд вважає, що
позивач набув право на отримання
грошової допомоги на підставі ч.13 ст.37
Закону України «Про державну службу»,
оскільки фактично він вийшов на пенсію,
як державний службовець та на час
звільнення мав стаж державної служби
більше 10 років.

Суд вважає, що в даному випадку, правове
значення має сам факт виходу на пенсію
державного службовця, а не підстави
його звільнення, оскільки норма ч.13 ст.37
Закону України «Про державну службу»
не встановлює обмежень щодо виплати
грошової допомоги в залежності від
підстав звільнення державного
службовця.

Зазначені правові висновки
узгоджуються із рішенням
Конституційного Суду України від 26
листопада 2013 року №11-рп/2013.

Таким чином, суд вважає, що за наведених
обставин та правових норм вимоги
позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11, 161, 163, 167, 186, 254 КАС
України, суд,

п о с т а
н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Зобов'язати Управління
агропромислового розвитку
Липоводолинської районної державної
адміністрації Сумської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у
зв'язку з його виходом на пенсію
державного службовця грошову допомогу
в розмірі 10 місячних посадових окладів,
що становить 9270 грн. (з урахуванням
податків і зборів).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Липоводолинський районний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів із дня її
проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 19
лютого 2014 року.

Суддя
Д. В. Сізов