Справа № 813/848/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2014 року м. Львів
№ 813/848/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Матяш С.І. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:
позивача: представник Бойко Н.І.;
відповідача: представник не прибув;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Жовківського району
Львівської області до Жовківської
районної ради Львівської області про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Жовківського району
Львівської області звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Жовківської районної ради
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення
Жовківської районної ради 29-сесії
позачергової сесії VI скликання від
29.01.2014 року №2 «Про визнання Народної
Ради України колегіальним органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України».

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідачем
порушено вимоги ст. 19 Конституції
України, ст.ст. 43, 58 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
оскільки органам місцевого
самоврядування не надано повноважень
щодо визнання представницькими
органів, які утворені не у
відповідності до вимог чинного
законодавства України та надання
рекомендацій іншим органам місцевого
самоврядування щодо визнання таких
органів.

Зазначені обставини, на думку позивача,
є підставою для визнання протиправним
та скасування рішення Жовківської
районної ради 29-сесії позачергової
сесії VI скликання від 29.01.2014 року №2
«Про визнання Народної Ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України».
Позовні вимоги в судовому засіданні
представник позивача підтримала
повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, хоча про дату, час
і місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.
Заперечень та заяви про розгляд справи
без участі представника на адресу суду
не надходило. За таких обставин, суд на
підставі ч.4 ст.128 КАС України, ухвалив
розглянути справу на підставі наявних
у ній доказів.

Суд заслухав пояснення представника
позивача, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності і встановив
наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Прокурором Жовківського району
Львівської області 29.01.2014 року винесено
постанову №13 про проведення перевірки
в порядку нагляду за додержанням та
застосуванням Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» у
Жовківській районній раді.

При проведенні перевірки встановлено
прийняття 29.01.2014 року Жовківською
районною радою Львівської області на
позачерговій 29-сесії VI демократичного
скликання рішення № 2 «Про визнання
Народної Ради України колегіальним
органом, уповноваженим представляти
інтереси народу України», відповідно
до якого, керуючись статтею 5 розділу І
та розділу XI Конституції України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», реалізуючи
право народу України на самовизначення
та безпосереднє здійснення влади, в
зв'язку з узурпацією влади Президентом
України та Верховною Радою України
через прийняття 16 січня 2014 року в
неконституційний спосіб ряду законів,
які ведуть до встановлення диктатури в
державі та звужують зміст і обсяг
існуючих конституційних прав і свобод
громадян, що суперечить частині третій
статті 22 Конституції України,
Жовківська районна рада вирішила:

« 1.Визнати Народну Раду України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України,
повноваження на створення якого надані
рішенням Всенародних зборів громадян,
які відбулись 19 січня 2014 року на
Майдані Незалежності в місті Києві.

2.Рекомендувати сільським, селищним,
міським радам Жовківського району
Львівської області невідкладно
скликати позачергові сесії
відповідних рад для розгляду та
прийняття рішення щодо визнання
Народної Ради України, а також для
самостійного виконання делегованих
повноважень місцевих органів
державної влади.

3.Звернутись до Ради Європи,
Європейського Союзу, ОБСЄ та
міжнародного співтовариства з
проханням допомогти Українському
народові зберегти демократичний
устрій і не допустити остаточного
встановлення в Україні диктатури та
узурпації влади Президентом України.

4.Встановити, що на території
Жовківського району Львівської
області не можуть проводитись заходи
за участю особового складу Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, інших правоохоронних
органів з використанням спеціальних
засобів, зброї та військової техніки
спрямовані на обмеження прав громадян
на проведення мирних зібрань.

5.Контроль за виконанням цього рішення
покласти на голову Жовківської
районної ради.»

Відповідно до ст.121 Конституції України
на прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Частиною 2 статті 60 КАС України
визначено, що з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом (поданням), бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, провадження в
якій відкрито за адміністративним
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду, подає апеляційну,
касаційну скаргу, заяву про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України, про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами для
представництва інтересів громадянина
або держави.

Для реалізації наведених норм,
Прокурор Жовківського району
звернувся до адміністративного суду
щодо оскарження рішення Жовківської
районної ради №2 від 29 січня 2014 року
«Про визнання Народної Ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України».

Вирішуючи спір, суд керується
наступними положеннями чинного
законодавства.

Статтею 7 Конституції України
закріплено, що в Україні визнається та
гарантується місцеве самоврядування.

На реалізацію даного положення
Конституції України прийнятий Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, з
наступними змінами та доповненнями,
який відповідно до Конституції України
визначає систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу та відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Конституція України передбачає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення. Перелік таких питань
визначено у Конституції України та ст.
43 вищевказаного Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

З системного аналізу наведених норм
слідує, що конституційне призначення
місцевого самоврядування полягає в
праві територіальних громад як
самостійно, так і через органи
місцевого самоврядування вирішувати
питання місцевого значення в межах
законів.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Повноваження органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
визначені в Конституції України та
відповідних законах.

Отже органи місцевого самоврядування
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

У главі 1 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», як і в
розділі XI Конституції України, не
передбачено повноважень органів
місцевого самоврядування щодо
визнання представницькими органів, які
утворені не у відповідності до вимог
чинного законодавства України та
надання рекомендацій іншим органам
місцевого самоврядування щодо
визнання таких органів, а також
встановлення будь-яких обмежень
військовим та правоохоронним органам.

Судом враховуються обґрунтування
прокурором позовних вимог щодо
визнання протиправним і скасування
спірного рішення, оскільки питання, які
вирішив відповідач у цьому ж рішенні,
згідно Конституції України та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», не належать до його
повноважень. Спірне рішення прийнято
не на підставі, не в межах повноважень
та не у спосіб, що передбачені
згаданими нормами, оскільки
законодавцем визначено перелік питань,
які включені у виключну компетенцію
відповідача і вирішуються на пленарних
засіданнях.

Статтею 6 Конституції України чітко
встановлено, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову. Органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Відтак, зазначена у рішенні
Жовківської районної ради - Народна
рада України не підпадає під жодну з
гілок влади і не може здійснювати
державну владу, а районна рада не
наділена повноваженнями приймати
рішення щодо питань, зазначених у
рішенні №2 від 29 січня 2014 року «Про
визнання Народної Ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України».

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо. Матеріали справи
свідчать, що відповідні положення
відповідачем не були дотримані.

В той же час позивач довів
обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 162 КАС
України суд приходить до висновку що
рішення №2 від 29 січня 2014 року «Про
визнання Народної Ради України
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України»
слід скасувати як протиправне, а
відтак, позовні вимоги позивача
належить задовольнити.

Судові витрати відповідно до положень
ст. 94 КАС України з сторін не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Жовківської районної ради
29-сесії позачергової сесії VI скликання
від 29.01.2014 року №2 «Про визнання
Народної Ради України колегіальним
органом, уповноваженим представляти
інтереси народу України».

Судовий збір зі сторін стягувати не
слід.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 17.02.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.