Справа № 1299/09
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

іменем України

12 квітня 2012 рокусправа № А8/13-08(12/40)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

відповідача: - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу державної інспекції
з контролю за цінами у
Дніпропетровській області

на постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2008 року

у справі № А8/13-08(12/40)

за позовом Дніпропетровської обласної
санітарно-епідеміологічної станції

до державної інспекції з контролю за
цінами у Дніпропетровській області

третя особа державна податкова
адміністрація України

про визнання недійсним акту, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2007 року Дніпропетровська
обласна санітарно-епідеміологічна
станція звернулася у Господарський суд
Дніпропетровської області з позовом до
державної інспекції з контролю за
цінами у Дніпропетровській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору державна
податкова адміністрація України про
визнання недійсним рішення про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін від
21 січня 2005 року № 20 в частині включення
подвійного податку на додану вартість
у розмірі 20% у сумі 1026955,80 грн. і штрафу у
розмірі 2053911,60 грн. та в частині
незастосування знижуючого коефіцієнта
в сумі 2358,61 грн. та штрафу в розмірі 4717,22
грн.

Постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2008 року позовні вимоги задоволено (т.3,
а.с. 40-43).

Державна інспекція з контролю за
цінами у Дніпропетровській області, не
погодившись з постановою суду першої
інстанції подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

У своїх поясненнях державна податкова
адміністрація України просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися,
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Державною інспекцією з контролю за
цінами у Дніпропетровській області
проведеною перевіркою
Дніпропетровської обласної
санітарно-епідеміологічної станції
встановлено порушення вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 27
серпня 2003 року № 1351 «Про затвердження
тарифів (прейскурантів) на роботи і
послуги, що виконуються і надаються за
плату установами та закладами
державної санітарно-епідеміологічної
служби».

На підставі матеріалів перевірки 21
січня 2005 року прийнято рішення № 20 про
вилучення у позивача в доход
державного бюджету суми у розмірі
1030275,30 грн. за необґрунтоване стягнення
плати щодо складових робіт при
дослідженні понад встановленого
фіксованого тарифу; завищення тарифів
на платні послуги за рахунок
подвійного включення податку на додану
вартість, а також суми штрафу у розмірі
2060550,60 грн.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25 червня 1991 року № 1251-XII, ставки,
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів) і пільги щодо
оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування.

Відповідно до положень статті 6 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР,
об'єкти оподаткування, визначені
статтею 3 цього Закону, за винятком
операцій, звільнених від
оподаткування, та операцій, до яких
застосовується нульова ставка згідно з
цим Законом, оподатковуються за
ставкою 20%. Податок становить 20% бази
оподаткування (вартісний показник),
визначеної статтею 4 цього Закону, та
додається до ціни товарів (робіт,
послуг).

Види послуг, що надаються закладами
державної санітарно-епідеміологічної
служби за тарифами, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 серпня 2003 року № 1351 «Про
затвердження тарифів (прейскурантів)
на роботи і послуги, що виконуються і
надаються за плату установами та
закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби»,
відповідно до вимог Закону України
«Про податок на додану вартість» не
відносяться до операцій, які
звільняються від оподаткування або
таких, що не є об'єктом оподаткування, і
відповідно повинні обкладатись
податком на додану вартість.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість», база оподаткування операцій
з надання послуг, визначається
виходячи з їх договірної контрактної
вартості, визначеної за вільними
цінами, з урахуванням акцизного збору,
ввізного мита, інших загальнодержавних
податків та зборів (обов'язкових)
платежів, за винятком податку на додану
вартість, що включаються в ціну товарів
(робіт, послуг) згідно з законами
України з питань оподаткування.

Згідно пункту 7.1 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
поставка послуг здійснюється за
договірними чи контрактними цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість.

З вищенаведеного вбачається, що база
оподаткування включає сумарну
вартість поставлених послуг згідно
встановлених тарифів (цін), що повинні
містити всі загальнодержавні податки
та збори, крім податку на додану
вартість, який, відповідно до пункту 7.1
статті 7 Закону додатково
нараховується на вартість такої
поставки.

Статтями 6, 7 Закону України «Про ціни та
ціноутворення» від 03 грудня 1990 року №
507-XII передбачено, що в народному
господарстві застосовуються вільні
ціни і тарифи, державні фіксовані та
регульовані ціни і тарифи. Вільні ціни
і тарифи встановлюються на всі види
продукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійснюється
державне регулювання цін та тарифів.

Згідно статті 8 Закону України «Про
ціни та ціноутворення» державне
регулювання цін і тарифів здійснюється
шляхом встановлення державних
фіксованих цін (тарифів), граничних
рівнів цін (тарифів) або граничних
відсотків від державних фіксованих цін
і тарифів.

Статтею 35 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя
населення» встановлено, що оплата
послуг у сфері забезпечення
санітарного та епідеміологічного
благополуччя, що не відносяться до
медичної допомоги населенню,
здійснюється за тарифами та
прейскурантом, затвердженими
Кабінетом Міністрів України.

Постанова Кабінету Міністрів України
«Про затвердження тарифів
(прейскурантів) на роботи і послуги, що
виконуються і надаються за плату
установами та закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби» - є
підзаконним актом, який затверджує
тарифи, але не обумовлює вид
затверджених тарифів, склад ціни, та не
зазначає відомостей про наявність
податку на додану вартість в складі
ціни.

Податки ж взагалі і, зокрема податок на
додану вартість, згідно з встановленою
системою оподаткування нараховуються
спеціальними Законами, і не можуть
затверджуватись Кабінетом Міністрів
України, якому законодавство України
не надає права встановлювати або
враховувати податки у складі
затверджених тарифів.

Відповідно до листа-роз'яснення
Державної податкової адміністрації
України від 15 вересня 2003 року № 8101/5/15-2416
Міністерству охорони здоров'я України
щодо порядку оподаткування податком на
додану вартість робіт та послуг, що
виконуються і надаються закладами
державної санітарно-епідеміологічної
служби за тарифами, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження тарифів
(прейскурантів) на роботи і послуги, що
виконуються і надаються за плату
установами та закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби»,
зазначено, що тарифи (прейскуранти) на
роботи і послуги, що виконуються і
надаються за плату установами та
закладами державної
санітарно-епідеміологічної служби, без
урахування податку на додану вартість,
і при здійсненні зазначених операцій
до ціни необхідно додавати цей податок
у відповідності до вимог Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Аналогічне роз'яснення було надане
Державною податковою адміністрацією
України в листі від 24 вересня 2004 року №
8489/6/15-2419.26.

Відповідно до підпунктів «г», «д»
пункту 4.4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181, податкове
роз'яснення є оприлюдненням офіційного
розуміння окремих положень
податкового законодавства
контролюючими органами у межах їх
компетенції, яке використовується при
обґрунтуванні їх рішень під час
проведення апеляційних процедур.
Податковими роз'ясненнями вважаються
будь-які відповіді контролюючого
органу на запити зацікавлених осіб з
питань оподаткування. Не може бути
притягнутим до відповідальності
платник податків, який діяв відповідно
до наданого йому податкового
роз'яснення (за відсутності податкових
роз'яснень з цього питання, що мають
пріоритет) або узагальнюючого
податкового роз'яснення, тільки на
підставі того, що у подальшому таке
податкове роз'яснення чи узагальнююче
податкове роз'яснення було змінено або
скасовано, чи надано нове податкове
роз'яснення такому платнику податків
або узагальнююче податкове
роз'яснення, що суперечить
попередньому, яке не було скасовано
(відкликано).

Роз'яснення не є нормативними актами,
але вони повністю підтверджують і
доповнюють положення спеціального
податкового законодавства України в
частині обґрунтованого застосування
позивачем податку на додану вартість
при наданні ним послуг, і одночасно
спростовують заперечення відповідача
в цій частині.

Крім того, згідно статті 250
Господарського кодексу України,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що державною інспекцією з
контролю за цінами у Дніпропетровській
області пропущено строк притягнення
Дніпропетровської обласної
санітарно-епідеміологічної станції до
відповідальності, у зв'язку з чим
невірно розраховано як суму
необґрунтовано стягнутої плати
внаслідок завищення встановленого
тарифу, так і суму нарахованого штрафу,
вказані у спірному рішенні.

З урахуванням викладеного, суд першої
інстанції у розгляді цієї справи
дійшов обґрунтованих висновків, що
державною податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська неправомірно
винесено податкове
повідомлення-рішення від 30 грудня 2011
року № .

Суд апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить висновку, що судом
першої інстанції повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу державної інспекції
з контролю за цінами у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Господарського суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим