Справа № 817/4448/13-а
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4448/13-а

05 лютого 2014 року 10год. 04хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Сало А.Б. за участю секретаря судового
засідання Школяр О.І. та сторін і інших
осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Морозова В.В.,

відповідача: представник Красько Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Акціонерного товариства ТОДІНІ
КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.П.А. до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А." в особі
Представництва "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А." звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
відповідача - Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість розмірі 194 689,00 грн., з яких 50
000,00 грн. за травень 2012 р. та 144 689,00 грн. за
березень 2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення було прийняте за
результатами проведеної відповідачем
позапланової виїзної документальної
перевірки Представництва "Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А.",
відповідального за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 з Аккорд та
Саліні, з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ "Балтом Україна"
за період з 01.04.2012 по 30.04.2012 та ТОВ
"Карпатиліссервіс" за період з 01.09.2012 по
30.09.2012, які викладені в складеному
відповідачем акті перевірки від 21.11.2013
№850/17-16-22-01/423313310 (далі по тексту рішення
- акт перевірки). У перевіреному
податковим органом періоді він в
рамках виконання Договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 "Тодіні Аккорд
Саліні" здійснював господарські
операції з ТОВ "Балтом Україна" та ТОВ
"Карпатиліссервіс", які мали місце
відповідно у квітні та вересні 2012 р. та
фактично стали предметом перевірки.
Вказані господарські операції
полягали у виконанні контрагентами
позивача субпідрядних робіт по ремонту
ділянки автомобільної дороги М 06
Київ-Чоп (км 14+080 - км 128+000).

Позивач звертає увагу на те, що факт
здійснення вказаних господарських
операцій підтверджується наявними та
належним чином оформленими первинними
та документами бухгалтерського,
складського і податкового обліку
позивача, які в повному обсязі
надавались до перевірки та належним
чином посвідчують реальність
здійснення вказаних господарських
операцій та відображають зміни
майнового стану сторін і свідчать про
правомірність формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість за вказаними
господарськими операціями.

Позивач також вказує на те, що
результати перевірок контрагентів
позивача по ланцюгу постачання, а також
дані баз ДПС та Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, на які в акті
перевірки покликається відповідач, не
є належним доказом відсутності фактів
здійснення (безтоварності)
господарських операцій позивача з
вказаними контрагентами.

Крім того, зазначив, що відповідно до
вимог чинного податкового
законодавства питання формування
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставиться у залежність
від наслідків здійснення
господарської діяльності, податкової
звітності та розрахунків з бюджетом
інших осіб.

В судовому засіданні під час розгляду
справи по суті представник позивача
заявлені позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила позов
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив,
подавши суду письмові заперечення.

В обґрунтування своїх заперечень проти
позову відповідач зазначив, що
відповідно до результатів невиїзної
документальної перевірки ТОВ "Балтом
Україна" податковим органом
контрагента позивача зроблено
висновки про завищення ТОВ "Балтом
Україна" податкового кредиту з податку
на додану вартість за безтоварними
господарськими операціями з ТОВ
"Універсальна компанія" за квітень 2012
року на загальну суму 33 333,00 грн. та,
відповідно, завищення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за безтоварними
господарськими операціями з ДСД
"Тодіні Аккорд Саліні" за квітень 2012
року на загальну суму 50 000,00 грн.

Також згідно акту про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"Карпатиліссервіс" щодо господарських
взаємовідносин з ТОВ "Фалкон-2011" за
період з 01.09.2012 по 30.09.2012 податковим
органом контрагента позивача зроблено
висновки про завищення ТОВ
"Карпатиліссервіс" податкового кредиту
з податку на додану вартість за
безтоварними господарськими
операціями з ТОВ "Фалкон-2011" за вересень
2012 р. в сумі 105 289,00 грн. та, відповідно,
завищення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за
безтоварними господарськими
операціями з ДСД "Тодіні Аккорд Саліні"
за вересень 2012 р. на загальну суму 144 689,00
грн. Крім того, відповідач вказує на
відсутність у ТОВ "Карпатиліссервіс"
адміністративно-господарських
можливостей здійснювати господарські
операції з позивачем.

На підставі вказаних результатів
перевірок контрагентів позивача по
ланцюгу постачання, а також даних баз
ДПС та Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
відповідач зроблив висновок про
безтоварність господарських операцій
між позивачем та його безпосередніми
контрагентами ТОВ "Балтом Україна" і
ТОВ "Карпатиліссервіс", а також
укладення ними правочинів без мети
реального настання правових наслідків,
лише з метою надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту що, в
свою чергу, мало наслідком завищення
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість за
вказаними господарськими операціями, а
відтак вважає правомірним та законним
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, тому просить суд
в задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник відповідача під час
розгляду справи по суті проти позову
заперечив повністю, просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Із досліджених в судовому засіданні
матеріалів справи судом встановлено,
що посадовими особами відповідача була
проведена позапланова виїзна
документальна перевірка
Представництва "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А.", відповідального за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 з Аккорд
та Саліні, з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ "Балтом Україна"
за період з 01.04.2012 по 30.04.2012 та ТОВ
"Карпатиліссервіс" за період з 01.09.2012 по
30.09.2012, результати якої оформлено актом
перевірки № 850/17-16-22-01/423313310 від 21.11.2013.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем зроблено висновки про те,
що Представництвом "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А.", відповідальним за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання Договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 з Аккорд
та Саліні, порушено п. 198.2., п. 198.3., п. 198.6.
ст. 198 Податкового кодексу України та
завищено від'ємне значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду за
травень 2012 р. в сумі 50 000,00 грн. за
березень 2013 р. в сумі 144 689,00 грн. (ряд. 19)
Декларації з податку на додану
вартість, який зараховується до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (ряд. 20.2).

На підставі висновків акту перевірки
та в результаті встановлених порушень
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "В4" №
від 05.12.2013 про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість розмірі 194 689,00 грн., з
яких 50 000,00 грн. за травень 2012 р. та 144 689,00
грн. за березень 2013 р.

З акта перевірки позивача вбачається,
що підставою для винесення
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень стали висновки про
те, що господарські операції позивача з
ТОВ "Балтом Україна" та ТОВ
"Карпатиліссервіс" є безтоварними, а
правочини такими, що укладені без мети
реального настання правових наслідків,
лише з метою надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту.

Вказані висновки зроблені
відповідачем при відпрацюванні
контрагентів позивача по ланцюгу
постачання, з посиланням на результати
відповідних перевірок контрагентів
позивача, а також на дані баз
відповідача та Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, відповідно до яких,
контрагенти позивача мали відносини з
"сумнівними", на думку податкового
органу, суб'єктами господарювання, які
фактично не могли здійснювати
господарську діяльність.

Зокрема, податковим органом
встановлено, що ТОВ "Балтом Україна"
здійснювало господарські операції з
ТОВ "Універсальна компанія", у якого
придбавало цемент. Відповідно до
отриманого відповідачем акту ДПІ у
Залізничному районі м. Львова
№1059/15-40/35382784 від 02.04.2013 "Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ "Балтом Україна" з питань
підтвердження відображення у
податковій декларації з податку на
додану вартість податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
взаємовідносинах із ТОВ "Універсальна
компанія" за звітний (податковий)
період з 01.04.2012 р. по 30.04.2012 р., з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
Представництвом "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А.", відповідальним за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 р. з
Аккорд та Саліні за період з 01.04.2012 р. по
30.04.2012 р." не підтверджено наявність
поставок товару від ТОВ "Універсальна
компанія" до ТОВ "Балтом Україна".

У зв'язку з вказаними обставинами
відповідачем зроблено висновок про
неможливість ТОВ "Балтом Україна"
здійснювати господарські операції з
позивачем щодо виконання субпідрядних
робіт по ремонту ділянки автомобільної
дороги М 06 Київ-Чоп (км 14+080 - км 128+000), а
відтак такі операції визнано
безтоварними і знято з задекларованої
позивачем суми податкового кредиту
суму ПДВ, сплачену ТОВ "Балтом Україна"
в ціні придбання цементу у ТОВ
"Універсальна компанія" в розмірі 50 000,00
грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"Карпатиліссервіс", то відповідно до
отриманого відповідачем акту ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві № 19/26-56-22-01/31140637 від 12.06.2013 р. "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Карпатиліссервіс" щодо
господарських взаємовідносин з ТОВ
"Фалкон-2011" за період з 01.09.2012 р. по 30.09.2012
р." встановлено, що всі товари/послуги,
реалізовані на адресу Представництвом
"Тодіні Коструціоні Дженералі С.П.А." на
загальну суму 144 689,00 грн., придбані у ТОВ
"Фалкон-2011", по якому не можливо
провести зустрічну звірку, а також по
відношенню до посадової особи ТОВ
"Фалкон-2011" наявний обвинувальний акт в
кримінальному провадженню, порушеному
за ст. 205 КК України. Крім того,
відповідно до даних баз ДПС у ТОВ
"Карпатиліссервіс" відсутні трудові та
матеріально-технічні ресурси для
здійснення господарських операцій.

У зв'язку з вказаними обставинами
відповідачем зроблено висновок про
неможливість ТОВ "Карпатиліссервіс"
здійснювати господарські операції з
позивачем щодо виконання субпідрядних
робіт по ремонту ділянки автомобільної
дороги М06 Київ-Чоп (км 14+080 - км 128+000), а
відтак такі операції визнано
безтоварними і знято з задекларованої
позивачем суми податкового кредиту
суму ПДВ, сплачену позивачем в ціні
придбання виконаних ТОВ
"Карпатиліссервіс" робіт в розмірі 144
689,00 грн.

Як встановлено з наявних та
досліджених судом належним чином
посвідчених копій реєстраційних
документів позивача, зокрема,
свідоцтва про реєстрацію позивача,
виданого Відділом реєстрації
підприємств Торгово-промислової
ремісничої сільськогосподарської
палати Риму 04.04.2013 р., також свідоцтва
про реєстрацію Представництва
позивача в Україні, виданого
Міністерством економіки України 23.08.2007
р., свідоцтва про реєстрацію
Представництва позивача в Україні
платником податку на додану вартість №
100063573 від 10.09.2007 р., позивач
зареєстрований як юридична особа у
формі акціонерного товариства, діє на
території України особі через
Представництво, яке належним чином
зареєстроване та має статус платника
податку на додану вартість.

Судом встановлено, що між позивачем та
компаніями Аккорд Індастріал
Костракшн Інвестмент Корпорація, ВАТ і
Саліні Кострутторі С.п.А. 29.09.2011 р.
укладено Договір про спільну
діяльність, відповідно до умов якого
сторони погодилися об'єднати сили,
обладнання та інші внески для
виконання робіт з реконструкції
автодороги М06 Київ-Чоп (128+000 км - 14+080 км).
Спільна діяльність здійснюється під
назвою "Тодіні Аккорд Саліні".

Відповідальним за утримання та
внесення податків до бюджету під час
виконання Договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 р. зареєстровано
Представництво "Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А.", що підтверджується
наявними в матеріалах справи та
дослідженими судом належним чином
посвідченими копіями довідки форми
4-ОПП про взяття на облік платника
податків від 26.12.2011 р. та свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 01.02.2012 р.

В рамках виконання Договору про
спільну діяльність від 29.09.2011 р. "Тодіні
Аккорд Саліні" позивачем з ТОВ "Балтом
Україна" було укладено Контракт
субпідряду на виконання ремонту
автодороги М06 Київ-Чоп (км 14+080 - км 128+000)
від 01.03.2012 р. Відповідно до відомості
об'ємів робіт, яка є невід'ємною
частиною Контракту, виконанню
підлягали роботи з фрезерування
асфальтобетонного покриття та
влаштування ресайклінгового шару
дорожнього одягу.

Специфікацією до Контракту, яка також є
невід'ємною частиною Контракту,
визначено загальні вимоги до
матеріалів, обладнання, технології
виконання робіт, контролю якості
матеріалів та робіт, а також порядок
усунення дефектів, які є обов'язковими
і лише за умови дотримання яких можливе
кінцеве та остаточне прийняття робіт
замовником. Детальний опис контролю
якості робіт та матеріалів викладено у
наданій позивачем та дослідженій судом
довідці від 03.02.2014 р.. складеної за
підписом інженера відділу по об'ємах
робіт позивача.

Господарські операції з виконання та
прийняття вказаних робіт оформлені
такими первинними документами,
належним чином посвідчені копії яких
наявні в матеріалах справи та
досліджені судом: актом № 2 від 03.05.2012
про перелік та вартість виконаних
робіт, відомостями вимірювань об'ємів
робіт від 13.04.2012 р., 24.04.2012 р., 03.05.2012 р.,
проміжними платіжними сертифікатами
(витягами з ним) на підтвердження
кінцевого прийняття робіт замовником
(Службою автомобільних доріг України в
особі уповноваженого підрозділу) за
січень, лютий, березень, квітень 2012 р., а
також відповідними довідками від 13.12.2013
р. та 17.01.2014 р., складеними за підписом
інженера відділу по об'ємах робіт
позивача.

Оплата робіт та здійснення розрахунків
між сторонами підтверджується
наявними в матеріалах справи та
дослідженими судом належним чином
посвідченими копіями платіжних
доручень: № 78 від 04.04.2012 р. на суму 2 000
000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 333 333,33 грн., № 162 від
06.04.2012 р. на суму 2 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ -
416 666,67 грн., № 172 від 09.04.2012 р. на суму на
суму 2 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 333 333,33 грн.,
№ 465 від 28.04.2012 р. на суму 300 000,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 50 000,00 грн.

В матеріалах справи наявні та
досліджені судом належними чином
посвідчені копії податкових накладних,
оформлених ТОВ "Балтом Україна", а саме:
№ 1 від 04.04.2012 р. на суму 2 000 000,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 333 333,33 грн., № 2 від 06.04.2012 р. на
суму 2 500 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 416 666,67 грн.,
№ 3 від 09.04.2012 р. на суму на суму 2 000 000,00
грн., в т.ч. ПДВ - 333 333,33 грн. та № 4 від
28.04.2012 р. на суму 300 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 50
000,00 грн.

Вказані податкові накладні на
виконання вимог податкового
законодавства включені позивачем до
Єдиного реєстру податкових накладних,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи та дослідженими
судом відповідними витягами з Єдиного
реєстру податкових накладних.

З досліджених судом матеріалів справи,
зокрема з декларацій з податку на
додану вартість за квітень та травень
2012 р. та розрахунку № 1 від 30.04.2012 р.
коригування кількісних та вартісних
показників до податкової накладної № 4
від 28.04.2012 р. встановлено, що за
операціями з ТОВ "Балтом Україна"
позивачем сформовано податковий
кредит з податку на додану вартість за
квітень в сумі 1 083 333,33 грн., яку
скориговано у декларації з податку на
додану вартість за травень 2012 р. на суму
-915 270,78 грн. та в сумі 965 270,78 грн. за
травень 2012 р.

Господарські операції з ТОВ "Балтом
Україна" належно відображені також в
бухгалтерському обліку позивача, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи та дослідженою судом карткою
рахунку 631 за квітень 2012 р.

До матеріалів справи позивачем
долучено лист ТОВ "Балтом Україна" № 348а
від 20.01.2014 р., в якому останній
повідомляє, що для виконання робіт по
реконструкції дорожнього полотна
Київ-Чоп постачальниками цементу були
не лише ТОВ "Універасальна компанія", а
ще ТОВ "Перша будівельна компанія ВВС"
та ПП "Бетон-Цемент".

В контексті наведеного, суд критично
відноситься до зняття відповідачем з
суми податкового кредиту позивача суми
ПДВ, сплаченої в ціні придбання ТОВ
"Балтом Україна" у ТОВ "Універасальна
компанія" цементу в розмірі 50 000,00 грн.
на тій підставі, що такий товар як
цемент володіє родовими, а не
індивідуально визначеними ознаками, а
відтак з врахуванням того, що
постачальниками цементу для ТОВ
"Балтом Україна" могло бути декілька
суб'єктів господарювання, не можливо
однозначно стверджувати про те, що при
виконанні робіт ТОВ "Балтом Україна"
використовувався саме той цемент, який
придбавався у ТОВ "Універасальна
компанія". Тому твердження відповідача
на обґрунтування правомірності
висновків акту перевірки про
використання ТОВ "Балтом Україна" при
виконанні робіт лише того цементу, який
придбаний виключно у ТОВ
"Універасальна компанія", на думку суду,
є таким, що ґрунтується на припущеннях
і піддається сумніву. Крім того, суд
зауважує, що чинне законодавство не
покладає на платника податків
відповідальність за те, у кого саме
його контрагент придбаває матеріали
для виконання тих чи інших робіт в
рамках здійснюваних сторонами
господарських операцій.

Судом також встановлено, що в рамках
виконання Договору про спільну
діяльність від 29.09.2011 р. "Тодіні Аккорд
Саліні" позивачем було укладено
Контракт субпідряду на виконання
ремонту автодороги М06 Київ-Чоп (км 14+080 -
км 128+000) від 01.03.2012 р. з ТОВ
"Карпатиліссервіс". Відповідно до
відомості об'ємів робіт, яка є
невід'ємною частиною Контракту,
виконанню підлягали роботи з
прибирання та розчищення ділянок
автодороги, в тому числі шляхом
звалювання дерев в смугах відводу.

Господарські операції з виконання та
прийняття вказаних робіт оформлені
такими первинними документами,
належним чином посвідчені копії яких
наявні в матеріалах справи та
досліджені судом: актом № 2 від 19.09.2012 р.
про перелік та вартість виконаних
робіт, податковими накладними № 9 від
25.08.2012 р. на суму 139 946,83 грн., в т.ч. ПДВ - 23
324,47 грн., № 10 від 19.09.2012 р. на суму 868 133,44
грн., в т.ч. ПДВ - 144 688,91 грн. з
відповідними витягами з Єдиного
реєстру податкових накладних, актами
прийому-здачі виконаних робіт за
квітень та червень 2012 р., проміжним
платіжним сертифікатом (витягом з
нього) за вересень 2012 р., а також
відповідними довідками від 13.12.2013 р. та
16.01.2014 р., складеними за підписом
інженера відділу по об'ємах робіт
позивача.

Оплата робіт та здійснення розрахунків
між сторонами підтверджується
наявними в матеріалах справи та
дослідженими судом належним чином
посвідченими копіями платіжних
доручень: № 2382 від 04.09.2012 р. на суму 300
000,00 грн., № 2804 від 26.09.2012 р. на суму 300 000,00
грн., № 2823 від 28.09.2012 р. на суму на суму 100
000,00 грн.

З досліджених судом матеріалів справи,
зокрема з декларації з податку на
додану вартість за березень 2013 р.
встановлено, що за операціями з ТОВ
"Карпатиліссервіс" позивачем
сформовано податковий кредит з податку
на додану вартість в сумі 144 689,00 грн.

Господарські операції з ТОВ
"Карпатиліссервіс" належно відображені
також в бухгалтерському обліку
позивача, що підтверджується наявною в
матеріалах справи та дослідженою судом
карткою рахунку 631 за вересень 2012 р.

В матеріалах справи також наявні листи
ТОВ "Карпатиліссервіс" вих. № 1 від
15.11.2011 р. та вих. № 3 від 15.11.2011 р., якими до
відома позивача доводиться інформація
про наявну у контрагента кількість
працівників та техніки, необхідної для
виконання робіт з прибирання та
розчищення ділянок автодороги. Вказані
документи, на думку суду, спростовують
твердження відповідача про
відсутність у

ТОВ "Карпатиліссервіс"
матеріально-технічних можливостей
виконувати передбачені Контрактом
субпідряду роботи, а також вказують на
те, що перед оформленням договірних
відносин позивач вжив належних заходів
з метою перевірки свого контрагента на
предмет спроможності виконувати
такого роду роботи.

Також до матеріалів справи позивачем
долучено належним чином посвідчені
копії свідоцтва про державну
реєстрацію та довідки з ЄДРПОУ ТОВ
"Карпатиліссервіс", які свідчать про те,
що контрагент позивача є належним
чином зареєстрованою юридичною особою,
основним видом статутної діяльності
ТОВ "Карпатиліссервіс" є лісопильне та
стругальне виробництво, що, в свою
чергу, вказує на те, що контрагент
позивача виконував роботи в рамках
своєї господарської діяльності.

З дослідження в ході судового розгляду
всіх обставин справи та наявних на їх
підтвердження доказів щодо
здійснюваних позивачем описаних вище
господарських операцій судом
встановлено, що первинні документи, в
т.ч. податкові накладні, на підставі
яких позивач сформував спірні суми
податкового кредиту за вказаними
господарськими операціями, оформлені
належним чином, містять всі необхідні
реквізити, складені особами, що на
момент їх складання були (і залишаються
до сьогодні) в установленому порядку
зареєстровані як юридичні особи та як
платники податків (в тому числі і
податку на додану вартість). Досліджені
судом документи повністю розкривають
зміст вказаних господарських операцій
і відповідають їм, а також беззаперечно
відображають реальність руху активів
та зміну майнового стану позивача та
його контрагентів, що відбулися
внаслідок здійснення таких
господарських операцій.

Усі, без виключення, роботи, придбані
позивачем у вказаних контрагентів
належним чином обліковані як в його
бухгалтерському, так і в податковому
обліку, а також використані для потреб
господарської діяльності позивача і в
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності позивача.

Надаючи правову оцінку досліджуваним
обставинам справи, суд вважає за
необхідне врахувати наступні вимоги
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п.198.2. ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3. ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пункт 201.1. ст.201 Податкового кодексу
України встановлює, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну.

У відповідності до пп. 201.6., 201.10 ст. 201 ПК
України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Такі первинні документи
повинні мати обов'язкові реквізити:
назву документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. № 88, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за № 168/704, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до пп. 2.16 вказаного
Положення забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим і
нормативним актам, встановленому
порядку приймання, зберігання і
витрачання грошових коштів,
товарно-матеріальних цінностей та
іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені відповідно до вимог чинного
законодавства і лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

В контексті наведених норм чинного
законодавства, судом встановлено, що
господарські операції між позивачем та
його контрагентами були здійснені в
межах їх господарської діяльності,
сторони переслідували ділову мету при
їх здійсненні та понесли зміни
майнового стану, що, в свою чергу,
вказує на реальне настання як для
позивача, так і його контрагентів
правових наслідків, обумовлених
укладеними між ними правочинами.

Суд звертає увагу на те, що предметом
доказування у відповідній категорії
спорів є реальність господарських
операцій, що є підставою для формування
валових витрат і виникнення права на
податковий кредит, добросовісність дій
платника податку, яка полягає у
відповідності вчинених ним дій
господарській меті, а також реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на формування валових
витрат та податкового кредиту. Відтак,
не можуть бути безумовним свідченням
правомірності висновків податкового
органу результати зустрічних
перевірок контрагентів позивача та/або
результати автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту у розрізі
контрагентів на рівні ДПА України чи
дані баз відповідача.

З огляду на вказане, суд вважає
висновки відповідача про
безтоварність господарських операцій
позивача та укладення ним правочинів
без мети реального настання правових
наслідків, лише з метою надання
податкової вигоди, які ґрунтуються на
результатах перевірок контрагентів
позивача по ланцюгу постачання, а також
на даних баз ДПС та Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, такими, що базуються
виключно на припущеннях, не
підтверджені належними та допустимими
доказами і фактично повністю
спростовуються матеріалами справи, а
відтак не беруться судом до уваги.

Також судом встановлено і це не
заперечується відповідачем, що на
момент здійснення вказаних
господарських операцій контрагенти
позивача були належним чином
зареєстрованими суб'єктами
господарювання, мали статус платників
податків, в т.ч. платників податку на
додану вартість, мали право укладати
правочини та оформляти на їх виконання
первинні документи, тобто володіли
повною цивільною, господарською та
податковою правосуб'єктністю, а також
вчиняли правочини відповідно та в
рамках своєї господарської діяльності.
Позивач як добросовісний платник
податків пересвідчився у вказаних
обставинах на момент здійснення
відповідних господарських операцій і
не міг знати про стан виконання
контрагентами своїх обов'язків,
визначених законодавством.

Також суд звертає увагу на те, що діючий
Податковий кодекс України не ставить в
залежність право віднесення сплачених
сум податку на додану вартість до
податкового кредиту від податкового
обліку (стану) інших осіб і фактичної
сплати контрагентами податку до
бюджету. Формування валових витрат та
податкового кредиту є правом окремо
взятого платника податків і не
залежить від розрахунків з бюджетом
інших осіб, їх звітності та податкової
дисципліни. Якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету або встановлено порушення
податкового законодавства з боку
контрагента, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи. Також
позивач не може нести відповідальність
за дії контрагентів і за їх стосунки з
«сумнівними», на думку податкового
органу, контрагентами. Поведінка
постачальників в ланцюгу постачання, з
якими платник не перебував у жодних
взаємовідносинах, немає
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між таким платником
та його безпосереднім контрагентом.

Поряд з цим, суд зауважує, що
перевіркою, а також в ході розгляду
справи судом не встановлено жодних
фактів, які б свідчили про те, що
діяльність позивача спрямована на
здійснення операцій, пов'язаних з
податковою вигодою, переважно з
контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, зокрема й у
випадках, коли такі операції
здійснюються через посередників.

З огляду на все вищевказане, суд вважає,
що в діях позивача, як платника податку,
не вбачається порушень діючого
законодавства, а господарські операції
не викликають сумніву в їх реальності
та відповідності дійсному
економічному змісту, доцільності та
діловій меті здійснення господарської
діяльності, що підтверджується
наявністю належним чином оформлених та
досліджених судом документів.

Поряд з цим, суд, керуючись вимогами ч. 2
ст. 8 Кодексу адміністративного
судочинства України, вважає за
необхідне врахувати висновки,
викладені у рішенні Європейського суду
з прав людини від 22.01.2009 у справі
«БУЛВЕС» АД проти Болгарії»

(заява № 3991/03), відповідно до яких:
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню; у разі, якщо
національні органи за відсутності

будь-яких вказівок на безпосередню
участь фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Враховуючи всі наведені вище
обставини, оцінивши наявні у справі
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд
вважає, що винесене відповідачем
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
р. про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість розмірі 194 689,00 грн., з яких 50
000,00 грн. за травень 2012 р. та 144 689,00 грн. за
березень 2013 р. є безпідставним та
протиправним, а відтак підлягає
скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
Адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення і не довів правомірність
прийнятого ним рішення.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 05.12.2013.

Присудити на користь позивача
Акціонерного товариства ТОДІНІ
КОСТРУЦІОНІ ДЖЕНЕРАЛІ С.П.А. із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 389,38 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало А.Б.