Справа № 823/3865/13-а
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
справа № 823/3865/13-а

12 год. 40 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Руденко А.В.,

при секретарі - Чемерин О.В.,

за участю:

представника позивача - Петруніної
В.В.(за довіреністю),

представника відповідача - Терещенко
С.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.06.2013р. №
про застосування фінансових
санкцій в сумі 8500 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
державної податкової інспекції у м.
Черкасах Головного управління
Міндоходів у Черкаській області, в
якому просить визнати протиправними
дії щодо ненадання оригіналу
податкового повідомлення-рішення
№ від 12.06.2013р. про застосування
фінансових санкцій в сумі 8500 грн.;
визнати протиправними дії щодо
прийняття вказаного податкового
повідомлення-рішення та скасувати
його.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що оспорюване податкове
повідомлення- рішення було прийнято на
підставі акта фактичної перевірки
державної податкової служби у
Житомирській області ДПС України, яким
встановлено порушення статті 11 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів" внаслідок
зберігання алкогольних напоїв без
марок акцизного збору і на адресу
позивача не надіслано, чим порушено п.
58.3 ст. 58 Податкового кодексу України.
Натомість відповідачем у відповідь на
письмовий запит позивача надано його
копію, що свідчить про незаконність дій
відповідача та позбавляє позивача
права на оскарження податкового
повідомлення-рішення. Також в
порушення п. 58.1 ст. 58 Податкового
кодексу України до наданої копії
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не додано
розрахунок штрафних (фінансових)
санкцій.

Також податкове повідомлення-рішення
не відповідає встановленій формі,
оскільки у ньому не вказано порушення,
за яке застосовані штрафні санкції.
Крім цього, прийнято на підставі акта
перевірки від 12.06.2013р. № 0007/06/20/22/НОМЕР_2,
в той час як згідно з листом
відповідача від 17.10.2013р. № 13600/17-116
податкове повідомлення-рішення
прийнято на підставі акта перевірки
від 26.04.2013р. № 0007/06/30/22/НОМЕР_2.

У судовому засіданні представник
позивача також послалась відсутність
порушення, встановлену постановою про
закриття кримінального провадження №
00000058.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив, у
наданих до суду письмових запереченнях
зазначив, що у податковому
повідомленні-рішенні помилково
вказано акт перевірки від 12.06.2013р. №
0007/06/20/22/НОМЕР_2 замість акта перевірки
від 26.04.2013р. № 0007/06/30/22/НОМЕР_2.
Оскаржуване податкове повідомлення
рішення було направлено позивачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення на адресу, яка була
зазначена в базі даних Міністерства
доходів і зборів України, однак лист
повернуто поштою за закінчення терміну
зберігання. Крім того, позивачу на
підставі його листа була надано копію
податкового повідомлення-рішення від
12.06.2013р. № та копію конверта та
квитанції про його направлення.

У судовому засіданні представник
відповідача просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази суд
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (позивач у
справі) згідно свідоцтва про державну
реєстрацію серії НОМЕР_3 від 30.05.1996р.
зареєстрований виконавчим комітетом
Черкаської міської ради за
ідентифікаційним номером НОМЕР_2 та
згідно довідки про взяття на облік
платника податків від 26.10.2012р. №1295/18339
перебуває на обліку платників
податків в державній податковій
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (відповідач у справі).

На підставі наказу державної
податкової служби у Житомирській
області №124 від 24.04.2013р. та наказу
регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів ДПС України у
Житомирській області № 249 від 24.04.2013р.,
направлення на перевірку державної
податкової служби у Житомирській
області №29 від 24.04.2013р. та направлення
на проведення фактичної перевірки
регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів ДПС України у
Житомирській області №149 від 24.04.2013р.
головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
моніторингу грошових операцій
управління податкового контролю ДПС у
Житомирській області ОСОБА_4 та
головним держаним податковим
ревізором-інспектором відділу
контролю за виробництвом спирту,
спиртовмісної продукції, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів РУ
Департаменту САТ ДПС України у
Житомирській області ОСОБА_5 була
проведена фактична перевірка щодо
дотримання порядку здійснення
платником податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності патентів, ліцензій, свідоцтв,
у тому числі свідоцтв про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на складі, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

При проведенні перевірки було
виявлено 136 упаковок спиртовмісної
рідини в упаковках бекінбокс, ємністю 10
літрів кожна, без марок акцизного збору
встановленого зразка, кожен бекінбокс
упакований в картонну коробку, на якій
зазначена інформація, згідно з якою
назва товару - «Пшенична», виробник -
ТОВ «Олександрія-Бліг», Кіровоградська
обл., м. Олександрія, вул. Айвазовського,
42, внаслідок чого позивачем порушено п.
19, 20 постанови Кабінету Міністрів
України від 23.09.2003р. № 567, постанова
Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р.
№1251, статтю 11 Закону України "Про
державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів" та статтю 226
Податкового кодексу України.

За результатами фактичної перевірки
було складено акт від 26.04.2013р. №
0007/06/30/22/НОМЕР_2 і направлено головним
управлінням Міндоходів у Житомирській
області відповідачу. На підставі
вказаного акта відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 12.06.2013р.
№ та відповідно до абз. 10 ч. 2 ст. 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів" застосовано штраф
на загальну суму 8500 грн.

Оспорюване податкове
повідомлення-рішення було направлено
відповідачем рекомендованим листом з
повідомленням про вручення на адресу
позивача АДРЕСА_3, і 18.07.2013р. повернуто
за закінченням терміну зберігання.

У подальшому на письмове звернення
позивача листом від 08.11.2013р.
№16533/23-01-17-0216 відповідач надав позивачу
копію оспорюваного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до абзацу третього частини
четвертої статті 11 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" від 19.12.1995р. № 481/95-BP
(із змінами та доповненнями) (у
подальшому - Закон № 481) алкогольні
напої, які виробляються в Україні,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

Згідно з пунктом 14.1.107 статті 14
Податкового кодексу України марка
акцизного податку - спеціальний знак
для маркування алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, віднесений до
документів суворого обліку, який
підтверджує сплату акцизного податку,
легальність ввезення та реалізації на
території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109 вказаної статті
передбачено, що маркуванням
алкогольних напоїв є наклеювання марки
акцизного податку на пляшку (упаковку)
алкогольного напою в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України щодо виробництва, зберігання
та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п. 226.1 ст. 226 Податкового
кодексу України у разі виробництва на
митній території України алкогольних
напоїв і тютюнових виробів чи ввезення
таких товарів на митну територію
України платники податку зобов'язані
забезпечити їх маркування марками
встановленого зразка у такий спосіб,
щоб марка акцизного податку
розривалася під час відкупорювання
(розкривання) товару.

Виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
здійснюються відповідно до положення,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України (пункт 226.3 статті 226).

Маркуванню підлягають усі алкогольні
напої з вмістом спирту етилового понад
8,5 відсотка об'ємних одиниць (пункт 226.6
статті 226).

Ввезення на митну територію України,
зберігання, транспортування, прийняття
на комісію з метою продажу та продаж на
митній території України не маркованих
в установленому порядку алкогольних
напоїв та тютюнових виробів
забороняються (п. 226.11 ст. 226).

Порядок виготовлення, зберігання,
продажу марок акцизного податку та
маркування алкогольних напоїв і
тютюнових виробів визначений
Положенням, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р.
№1251 (у подальшому - Постанова №1251).

Відповідно до абз. 1 п. 20 Положення №1251
у разі виробництва на митній території
України алкогольних напоїв і тютюнових
виробів чи ввезення таких товарів на
митну територію України покупці марок
зобов'язані забезпечити їх маркування
марками встановленого зразка у такий
спосіб, щоб марка розривалася під час
відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до абз. 2 п. 20 Положення №1251
контроль за наявністю марок на пляшках
(упаковках) алкогольних напоїв і на
пачках (упаковках) тютюнових виробів
під час їх транспортування, зберігання
та продажу здійснюють територіальні
органи Міністерства доходів і зборів, а
під час ввезення таких товарів на митну
територію України - територіальні
органи Міністерства доходів і зборів.
Маркування алкогольних напоїв і
тютюнових виробів здійснюється
виробниками зазначеної продукції.

Відповідно до п. 24 Положення №1251
ввезення на митну територію України,
зберігання, транспортування, прийняття
на комісію з метою продажу та продаж на
митній території України маркованих з
порушенням вимог цього Порядку
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів забороняється.

Таким чином, позивач зобов'язаний
здійснювати зберігання лише тих
алкогольних напоїв, які марковані
акцизними марками з дотриманням вимог
Положення №1251.

Відповідальність за зберігання
алкогольних напоїв без марок акцизного
збору передбачена ст. 17 Закону №481,
згідно з якою у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів, алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку застосовується штраф у
розмірі 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень.

Суд погоджується з доводами
відповідача та вважає доведеним
відсутність в момент перевірки
акцизних марок на 136-ти упаковках
алкогольних напоїв «Пшенична», що
підтверджується актом фактичної
перевірки від 26.04.2013р. №0007/06/30/22/НОМЕР_2.
тому є доведеним. При цьому суд надає
перевагу саме вказаному акту, оскільки
він складений в момент перевірки в
присутності керуючого віддаленим
складом ОСОБА_6, який допустив
посадових осіб до перевірки, та мав
можливість зазначити свої заперечення
у акті перевірки, однак цього не зробив.
Відтак, вказаний акт є достовірним і
іншими доказами не спростовується.

Посилання представника позивача на
наявність марок акцизного збору на
зливних кранах поліетиленових
упаковок бекінбокс є необґрунтованим,
оскільки доказів на підтвердження
цього факту позивачем не надано. При
цьому висновок експертів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (далі КНІСЕ) від 25.07.2013р. №
6703/7007/7009/13-34 за результатами проведення
судової криміналістичної експертизи в
кримінальному провадженні № 0000058
не є таким доказом, оскільки об'єктом
дослідження вказаної експертизи були
інші зразки, а саме: чотири зразки,
відібрані згідно протоколу огляду від
03.06.2013р. за адресою: м. Житомир, вул.
І.Гонти, 68.

Представник позивача також послався на
постанову старшого слідчого з ОВС
відділу кримінальних розслідувань
СУФР ГУ Міндоходів у Житомирській
області старшого лейтенанта
податкової міліції Побігач А.О. від
31.07.2013р. про закриття кримінального
провадження №0000058. Оцінюючи
вказану постанову як доказ, суд
виходить з того, що відповідно до ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України не звільняються від
доказування обставини, встановлені
постановою про закриття кримінального
провадження. Відтак, обставина щодо
наявності марок акцизного збору на
136-ти упаковках алкогольних напоїв
«Пшенична» підлягає доказуванню на
загальних підставах.

Так, постанова про закриття
кримінального провадження від 31.07.2013р.
щодо відсутності акцизних марок на
алкогольних напоях що зберігались в
складському приміщенні м. Коростень, по
вул. Т.Кралі, 66 обгрунтована
показаннями свідка головного
державного податкового
ревізора-інспектора ДПС у Черкаській
області ОСОБА_4, який показав, що при
проведенні перевірки спиртовмісні
упаковки з надписом «Пшенична» не
розкривались.

Разом з цим, акт фактичної перевірки
підписаний двома посадовими особами, а
саме: головним державним податковим
ревізором-інспектором відділу
моніторингу грошових операцій
управління податкового контролю ДПС у
Житомирській області ОСОБА_4 та
головним держаним податковим
ревізором-інспектором відділу
контролю за виробництвом спирту,
спиртовмісної продукції, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів РУ
Департаменту САТ ДПС України у
Житомирській області ОСОБА_5, при цьому
ОСОБА_5 в ході досудового розслідування
кримінальної справи не була допитана
як свідок.

Крім цього, згідно з поясненнями
представника відповідача, які
узгоджуються з описом порушення у
акті перевірки, без відкриття
картонних коробок неможливо
встановити вид упаковки бекінбокс.

Відтак, постанова про закриття
кримінального провадження від 31.07.2013р.
факт відсутності акцизних марок в
момент перевірки не спростовує.

З приводу доводів позивача щодо
зазначення у оспорюваному податковому
повідомленні-рішенні акта фактичної
перевірки від 12.06.2013р. №0007/06/20/22/НОМЕР_2
судом встановлено, що підставою
застосування штрафних санкцій стали
обставини, встановлені актом фактичної
перевірки від 26.04.2013р. № 0007/06/30/22/НОМЕР_2.
Про це свідчать ті обставини, що
проведення перевірки складського
приміщення за адресою: АДРЕСА_2
позивачем не заперечується, інші
перевірки цього складу 12.06.2013р. не
здійснювались, а проведення перевірки
в м. Коростень та прийняття податкового
повідомлення-рішення в м. Черкаси в
один і той же день є неможливим.

Таким чином, відповідачем при
прийнятті оспорюваного податкового
повідомлення-рішення допущена описка у
даті та номері акта фактичної
перевірки, однак ця обставина не
впливає на суть порушення,
встановленого під час перевірки, тому
не є підставою для скасування
податкового повідомлення-рішення. З
цих же міркувань не є підставою для
скасування оспорюваного податкового
повідомлення-рішення відсутність у
ньому опису допущеного порушення.

Оцінюючи у сукупності встановлені
обставини, суд приходить до висновку,
що внаслідок відсутності акцизних
марок на 136-ти упаковках алкогольних
напоїв «Пшенична» позивачем порушено
вимоги ст. 11 Закону №481, п. 226.11 ст. 226
Податкового кодексу України та п. 24
Положення №1251, внаслідок чого штраф у
сумі 8500 грн. застосовано на законних
підставах, у зв'язку з чим позовні
вимоги в частині визнання
протиправними дій щодо прийняття
податкового повідомлення-рішення від
12.06.2013р. № та його скасування є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними дій щодо ненадання
оригіналу податкового
повідомлення-рішення суд зазначає
наступне.

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований за місцезнаходженням:
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців
станом на 17.12.2013р.. Натомість податкове
повідомлення-рішення № від
12.06.2013р. було направлене 14.06.2013р. за
адресою: м. Черкаси, б. Шевченко, 241, кв. 89
та повернуто поштою 18.07.2013р. за
закінченням терміну зберігання.
Представником відповідача даний факт
не заперечується.

Разом з цим. відповідно до п. 58.3 ст. 58
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання.

Наявною в матеріалах справи копією
свідоцтва №200079788 про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 05.11.2012р. підтверджується, що
відповідачу було відоме місце
проживання позивача, а саме: АДРЕСА_1.
Таким чином, відповідач порушив вимоги
п. 58.3 Податкового кодексу України і не
направив позивачу оспорюване
податкове повідомлення-рішення за
його місцем проживання.

Оскільки на вимогу позивача відповідач
надав лише копію податкового
повідомлення- рішення № від
12.06.2013р., такі дії відповідача є
протиправними.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративним позовом є звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів або на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Згідно з ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України2. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Таким чином, зміст вимог
адміністративного позову, як і,
відповідно, зміст постанови суду, має
виходити з потреби захисту прав, свобод
і інтересів позивача.

Оскільки дії відповідача щодо надання
позивачу копії оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення є
протиправними, належним способом
захисту порушеного права є
зобов'язання відповідача надати
позивачу його оригінал, однак вказана
вимога позивачем не заявлена.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін або третіх осіб, про захист яких
вони просять.

При цьому згідно з п. 56.18 статті 56
Податкового кодексу України з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу,
платник податків має право оскаржити в
суді податкове повідомлення-рішення
або інше рішення контролюючого органу
у будь-який момент після отримання
такого рішення. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Враховуючи, що відсутність у позивача
оригіналу оскаржуваного податкового
рішення не є перешкодою для його
звернення до суду, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
неузгодженим до набрання постановою
суду у цій справі законної сили, суд
приходить до висновку, що надання
позивачу копії оскаржуваного
податкового рішення не спричинило
порушення його прав, у зв'язку з чим
підстави для задоволення позовної
вимоги про визнання протиправними дії
щодо ненадання оригіналу податкового
повідомлення-рішення № від
12.06.2013р. відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у порядку письмового
провадження -протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 11.02.2014р.

Суддя
А.В. Руденко