Справа № 815/4197/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Київ К/800/66346/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси (далі - УПФ)
про скасування вимоги про сплату
недоїмки за касаційною скаргою УПФ на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 4 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л
а:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Скасовано вимогу УПФ від
07.02.2013 року №Ф-2363 про сплату недоїмки
частково в розмірі 23495,38 грн. У решті в
задоволенні позову відмовлено. Судові
витрати розподілено у відповідності до
вимог статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Одеський апеляційний адміністративний
суд своїм рішенням від 4 грудня 2013 року
зазначену постанову окружного суду
скасував у частині розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, допущені судами, просить
попередні рішення скасувати і ухвалити
нове про відмову в задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
наступних підстав.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 21 вересня 2012 року УПФ
проведено планову перевірку
діяльності підприємця ОСОБА_2, у ході
якої виявлено, що позивачка упродовж
2011-2012 років не сплачувала єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, тому винесено
вимогу №Ф-2363 від 07.02.2013 року про сплату
недоїмки .

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, окружний
адміністративний суд, з висновком
якого погодився апеляційний суд,
виходив з того, що нарахування єдиного
внеску за 2011 рік є неправомірним,
оскільки в цей період працівникам не
нараховувалася заробітна плата.

Висновок судів є законним і
обґрунтованим.

База нарахування єдиного внеску
визначена статтею 7 Закону України від
8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №2464-VI). Відповідно до пункту 1
частини першої цієї статті єдиний
внесок нараховується для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами;

Судами установлено, що ОСОБА_2 є
фізичною особою - підприємцем, яка
використовувала найманих працівників
на умовах трудового договору. Проте
протягом 2011 року нарахування
заробітної плати чи інших доходів не
здійснювала у зв'язку з припиненням
підприємницької діяльності.

Представником відповідача зазначені
обставини не спростовані, тому суди
прийшли до обґрунтованого висновку про
незаконність оскаржуваної вимоги УПФ в
цій частині.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
висновок судів не спростовують і не
дають підстав вважати, що судові
рішення ухвалені з порушенням норм
матеріального чи процесуального права.

За правилами частини другої статті 71
КАС України, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Представником відповідача не доведено,
що у продовж 2011 року позивачка
нараховувала чи виплачувала заробітну
плату найманим працівникам,
здійснювала інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, у тому числі в
натуральній формі.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси відхилити,
а постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року в частині її чинності та постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський