Справа № 818/7760/13-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.Справа № 818/7760/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 09.12.2013р. по справі №
818/7760/13-а

за позовом Фізичної особи
-підприємцем ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі Сумської області

про скасування вимог,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1( далі
- позивач) звернувся до суду з позовною
заявою до управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі ( далі - відповідач) в якій
просить суд визнати нечинними та
скасувати вимоги управління
Пенсійного фонду України в м. Лебедині
та Лебединському районі про сплату
недоїмки № Ф 146 У від 16 травня 2013 року та
№ Ф 146-1 У від 02 серпня 2013 року по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5604 грн. 41
коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013
року адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Лебедині
та Лебединському районі про скасування
вимог - задоволено.

Визнано протиправними та скасувати
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м. Лебедині та Лебединському
районі про сплату недоїмки № Ф 146 У від
16 травня 2013 року та № Ф 146-1 У від 02
серпня 2013 року.

Управлінням Пенсійного фонду України
в м. Лебедині та Лебединському районі
подано апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати постанову та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що як
вбачається з матеріалів справи,
позивач не наростив суму боргу за
базовий звітний період, яка складає
5604,41 грн., а відтак винесення
відповідачем едентичної вимоги є
безпідставним та таким, що не
відповідає чинному законодавству.
Також, відповідачем не були надані суду
докази про відкликання вимоги № Ф 146 У
від 16.05.2013 р.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення в межах
апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця (а.с. 15), є платником
єдиного податку, що підтверджується
свідоцтвами серії НОМЕР_1, виданого
Сумською міжрайонною державною
податковою інспекцією (а.с.16) та серії Б
№008705, виданого Сумською міжрайонною
державною податковою інспекцією (а.с.
17).

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 є пенсіонером за
віком (а.с. 14).

16.05.2013 р., відповідачем було сформовано
вимогу про сплату боргу №Ф 146 У про
необхідність сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного
внеску в розмірі 5604,41 грн. за жовтень 2011
рік - грудень 2012 рік (а.с. 18) та вимогу №
Ф 146-1 У від 02.08.2013 р. про сплату недоїмки
з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за жовтень 2011
рік - грудень 2012 рік в сумі 5604,41 грн. (а.с.
20), які є едентичними.

Позивач не погодився із сумою боргу та
оскаржив вимогу № Ф 146-1 від 02.08.2013 р. до
УПФУ в м. Лебедині та Лебединському
районі, однак рішенням відповідача від
28.08.2013 р. вимогу № Ф 146-1 від 02.08.2013 р. про
сплату боргу було залишено без змін, а
скаргу - без задоволення (а.с. 22-23).

В зв"язку з чим, позивач звернувся до
суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м. Лебедині та Лебединському районі про
сплату недоїмки № Ф 146 У від 16 травня 2013
року та № Ф 146-1 У від 02 серпня 2013 року по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
5604 грн. 41 коп., колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті (тобто фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування), які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачем та Пенсійним фондом України
у відповідності до вимог ст.12 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
договір про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
укладався.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.2011 року
передбачає, що громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком ,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах. При
наявності стажу на підземних роботах
менше 10 років у чоловіків за кожний
повний рік цих робіт пенсійний вік,
передбачений статтею 12 цього Закону,
знижується на 1 рік.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, а ч. 4 ст.
4 Закону №2464-VI не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено на
пільгових умовах на підставі ст. 13
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення цієї
норми оскільки він не досяг 60-річного
віку, тому що вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.
Також, в зазначеній нормі законодавцем
не виключені особи, які є пенсіонерами
та отримують пенсію за віком на
пільгових умовах.

Згідно п. 6.4 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 № 21-5, вимога формується
під одним порядковим номером до
повного погашення сум боргу.

Пунктом 6.9 Інструкції передбачено, що
якщо протягом наступного базового
звітного періоду платник наростив суми
боргу, то після проходження
відповідної процедури узгодження та
оскарження до органу державної
виконавчої служби подається вимога
тільки на суму зростання боргу.

Згідно частини першої статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З наявних у справі документів слідує,
що позивач не наростив суму боргу за
базовий звітний період, яка складає
5604,41 грн., а відтак винесення
відповідачем едентичної вимоги є
безпідставним та таким, що не
відповідає чинному законодавству.
Також, відповідачем не були надані суду
докази про відкликання вимоги № Ф 146 У
від 16.05.2013 р.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими з вище зазначених
підстав і висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Лебедині
та Лебединському районі Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013р. по
справі № 818/7760/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бондар В.О.Судді
Калитка О.М. Кононенко З.О. Повний
текст ухвали виготовлений 17.02.2014 р.