Справа № 2а-5247/10/1370
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Справа №
9951/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

представника позивача
Яцишина О.В.,
представника відповідача
Гейвича М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія
«Львіввікнопласт» до державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова про скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2010 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія
«Львіввікнопласт» (далі - ТОВ)
звернулося до позовом, у якому просило
визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова (далі - ДПІ) № /0
від 08.10.2009 року, №/1 від 21.12.2009 року,
якими товариству визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 211604 грн., з яких 156547 грн. за
основним платежем та 55057 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року позов було задоволено повністю.

У поданій апеляційній скарзі ДПІ
просила зазначене судове рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог ТОВ.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим,
що ТОВ частину кредитних коштів в сумі
494 607 грн. по кредитному договору з ПЛ
ВАТ «Кредобанк» від 28.05.2008 року №125
використано не у господарській
діяльності, а для надання поворотної
фінансової допомоги працівникам
підприємства.

Позивачем нараховано та віднесено до
складу валових витрат ІV кварталу 2008
року та І кварталу 2009 року проценти за
користування кредитними коштами до
договору з ПЛ ВАТ «Кредобанк» від 28.05.2008
року № 125 в сумі 97011 грн. за кожен із
вказаних періодів, в тому числі на суму,
що використана не у господарській
діяльності (для надання поворотної
фінансової) - 32 977 грн. (494607x97011:1455000=32977).

В результаті викладеного показник, що
відображений по рядку 04.13 Декларацій
«інші витрати, крім визначених у 04.1 -
04.12» за 2008 рік (ІV квартал) та І кварталу
2009 року завищено на 65954 грн., в тому
числі за 2008 рік (ІV квартал) - на 32977 грн.,
за І квартал 2009 року - на 32977 грн.

Крім того, у порушення пп. 7.3.3 п.7.3 ст. 7
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» підприємством
за 2008 рік (ІV квартал) до складу валових
витрат віднесено курсову різницю,
визначену на суму заборгованості, що
залишилась не погашеною станом на
01.01.2009 року по договору з ПЛ ВАТ
«Кредобанк» від 28.05.2008 року № 125 всього
в сумі 855330 грн. та безпідставно
віднесено до складу валових витрат
курсову різницю в сумі 290757 грн.
(494607x855330:1455000=290757) із завищенням валових
витрат на цю суму.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта у
їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позов ТОВ, суд першої
інстанції виходив із того, що факт
використання позивачем саме кредитних
коштів для надання своїм працівникам
поворотної фінансової допомоги ДПІ не
доведено. Тому твердження ДПІ про
завищення валових витрат позивачем є
безпідставним.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи і нормам
матеріального права та є правильними.

Згідно пп. 5.5.1 п.5.5 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», чинного на час
виникнення спірних правовідносин, до
складу валових витрат відносяться
будь-які витрати, пов'язані з виплатою
або нарахуванням процентів за
борговими зобов'язаннями (у тому числі
за будь-якими кредитами, депозитами)
протягом звітного періоду, якщо такі
виплати або нарахування здійснюються у
зв'язку з веденням господарської
діяльності платника податку.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ було проведено планову
виїзну перевірку ТОВ з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2008 року по 01.04.2009 року, за
результатами якої було складено акт №
2105/23-209/33753008 від 22.09.2009 року, що став
підставою для прийняття оспорюваних
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 08.10.2009 року, № /1 від
21.12.2009 року.

У ході перевірки ДПІ було зроблено
висновок про порушення ТОВ пп. 5.5.1 п. 5.1
ст. 5, п. 5.9 ст. 5, пп. 7.3.3 п. 7.3 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», яке проявилося у
віднесення до валових витрат коштів,
використаних не у зв'язку із
господарською діяльністю.

На переконання апеляційного суду, суть
вказаного публічно правового спору
зводиться до оцінки правомірності
висновку контролюючого органу про те,
що для надання працівникам поворотної
фінансової допомоги були використані
кошти, отримані за кредитним договором
від 28.05.2008 року № 125 з ПЛ ВАТ
«Кредобанк».

При цьому судом першої інстанції було
безспірно встановлено, що станом на
початок операційного дня 29.05.2008 року
залишок коштів на рахунку позивача
становив 489759,40 грн. Протягом дня на
рахунок підприємства надійшло 2105997,42
грн., з яких 1437120,00 грн. кредитних
коштів, зменшених на суму комісійних,
та 668877,42 грн. від покупців ТОВ.

Відповідно до акту перевірки №
2105/23-209/33753008 від 22.09.2009 року залишок
коштів в сумі 1616238,02 грн. (2105997,42 - 489759,40 =
1616238,02) використано:

на поточні потреби - 1121630,90 грн.,

через касу відділення № 8 у м. Львові
700000,00 грн., з яких на відрядження 15948,00
грн., на господарські витрати 10448,30 грн.,
на надання поворотної фінансової
допомоги працівникам підприємства
673603,70 грн.

Залишок коштів на кінець дня 29.05.2008 року
становив 205392,00 грн.

При цьому податковим органом було
зроблено висновок про те, що частина з
отриманих кредитних коштів у сумі 494607,00
грн. використана не у господарській
діяльності позивача, а тому вона не
може включатись до складу валових
витрат IV кварталу 2008 року та І кварталу
2009 року.

Даючи оцінку встановленим судом першої
інстанції обставинам, суд апеляційної
інстанції погоджується із його
висновком про те, що з огляду на
наявність на початок операційного дня
29.05.2008 року залишку коштів на рахунку
ТОВ у 489759,40 грн. та надходження на його
рахунок протягом дня 668877,42 грн. від
покупців, висновок ДПІ про
використання позивачем саме кредитних
коштів для надання у цей день своїм
працівникам поворотної фінансової
допомоги у розмірі 673603,70 грн. зроблений
на припущеннях, не є обґрунтованим
належними доказами, а отже не може бути
підставою для прийняття оспорюваних
позивачем податкових
повідомлень-рішень № /0 від 08.10.2009
року, №/1 від 21.12.2009 року.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
суд першої інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного апеляційного суду від 13
січня 2011 року у справі № 2а-5247/10/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Ухвала у повному обсязі складена 13
лютого 2014 року.