Справа № 812/741/14
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/741/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Твердохліба Р.С.,

за участю

секретаря судового засідання
Андріасяна Е.А.,

та

представників сторін:

від позивача - не
прибув,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1540,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1540,80 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Лисичасньку Луганської області з 01
червня 2010 року як платник страхових
внесків.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змн до Законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок) та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності та не перебувають з ними у
тродових відносинах, зобов'язані
сплачувати страхові внески у розмірі,
який визначається ними самостійно. При
цьому сума страхового внеску з
урахуванням частки фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не меньше мінімального
розміру страхового внеску за кожну
особу та не більше розміру страхового
внеску, обчисленого від максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу,
оподаткованого доходу (прибутку),
загального оподаткованого доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Враховуючи розмір мінімальної
зробітної плати у 2010 році мінімальний
страховий внесок для зазначених осіб
становить у липні, серпні, вересні по
294,82 грн., жовтні, листопаді по 301,12 грн.,
грудні - 306,10 грн.

Відповідач відповідно до Закону
України «Про внесення змін до Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
повинен був сплатити страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 1540,80
грн.

Але, мінімальний страховий внесок
відповідачем в повному обсязі не
сплачений, у зв'язку з чим виникла
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 1540,80 грн.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 1540,80 грн.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, надіслав клопотання
про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини не прибуття суду не
повідомив.

З огляду на положення ст. 128 КАС України,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності належним чином
повідомлених сторін.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України суд
вирішує справу на основі наявних в
матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
повністю з таких підстав.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
відповідно до статей 14, 15 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року) є платником страхових
внесків (страхувальником) на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області.

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 17
Закону України від 09 липня 2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редаціїї, що діяла до 01 січня 2011 року)
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
повинен нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до
01 січня 2011 року) страхові
внески підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків. У разі наявності у платника
страхових внесків одночасно із
зобов'язаннями зі сплати страхових
внесків зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати страхових внесків
виконуються в першу чергу і мають
пріоритет перед усіма іншими
зобов'язаннями, крім зобов'язань щодо
виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 6 статті 20 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року) передбачено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Відповідно до статті 106 Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї, що діяла до 01
січня 2011 року):

- суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій;

- територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату;

- протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій;

- страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку;

- у разі якщо страхувальник, який
одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і
протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у
вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, а також у
разі якщо страхувальник узгодив
вимогу, але не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки;

- строк давності щодо стягнення
недоїмки, пені та штрафів не
застосовується.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редаціїї Закону
України від 08 липня 2010 року № 2461-VІ «Про
внесення змін до законів України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування») фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом. Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески. З
огляду на розмір мінімальної
заробітної плати у 2010 році, мінімальний
страховий внесок для даної категорії
осіб становить в липні-вересні по 294,82
грн., жовтні-листопаді по 301,12 грн. і у
грудні - 306,10 грн. щомісяця.

У зв'язку з вищевикладеним, управлінням
Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області
самостійно визначено суму доплати до
мінімального страхового внеску з
урахуванням частки сплачених сум
єдиного (фіксованого) податку у розмірі
1540,80 грн., що підтверджується
повідомленням-розрахунком, який
направлений відповідачу, повернувся на
адресу позивача із зазначениям причини
повернення «за
закінченням терміну зберігання» (арк.
справи 6, 9).

Відповідно до вимог частини 3 статті 106
Закону України від 09 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» позивачем
відповідачу рекомендованим листом
надіслана вимога від 01 листопада 2013
року № Ф-5049 про сплату боргу у сумі 1540,80
грн., яка повернулась на адресу
позивача із зазначениям причини
повернення «за закінченням терміну
зберігання» (арк. справи 6, 10).

Зігдно Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 вимога ввжається
врученою фізичній особі якщо її
надіслано листом з повідомленням про
вручення на її адресу місцемпроживання
або оснаннього відомого місця її
місцезнаходження.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
відповідач суму недоїмки у повному
обсязі не сплатив, вимогу про сплату
недоїмки з управлінням Пенсійного
фонду України в м. Лисичанську
Луганської області не узгодив та у
судовому порядку її не оскаржив.

Оскільки відповідач за час судового
розгляду справи у добровільному
порядку прострочену заборгованість зі
сплати страхових внесків у загальному
розмірі 1540,80 грн. не сплатив, позовні
вимоги позивача визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають повному задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до статті 5 Закону України
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року
№ 3674-VI від сплати судового збору
звільнений, судові витрати у цій справі
не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись пунктом 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», статтями 14, 15,
17, 18, 20, 106, підпунктом 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87,
94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1540,80 грн., -
задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
місце проживання: АДРЕСА_1) на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 1540,80 грн. (одна
тисяча п'ятсот сорок гривень
вісімдесят копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Р.С. Твердохліб