Справа № 815/8011/13-а
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8011/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової
Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Павлова О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
за адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
міністерства доходів в Одеській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення №
000649170 від 11.11.2013 р., -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
міністерства доходів в Одеській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення №
000649170 від 11.11.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
покладені перевіряючими в основу акту
перевірки висновки про проведення
розрахункових операції через
реєстратори розрахункових операцій
без використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів та обліку їх кількості є
неправомірними. При цьому, представник
позивача вважав, що висновки акту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області, на
підставі якого прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення, не
відповідають фактичним обставинам
фінансово-господарської діяльності
позивача. Представник позивача просить
визнати недійсними та таким, що не
підлягає виконанню податкове
повідомлення-рішення від 11.11.2013 року
виписане на підставі висновків
розгляду заперечення від 06.11.2013 року №
11607-1-15-53-171. Зазначене стало підставою
для звернення до суду з позовом.

10 грудня 2013 року представник позивача
надав уточнення до позовної заяви в
яких просив, визнати недійсним та
таким, що не підлягає виконанню
податкове повідомлення рішення від
11.11.2013 року №000649170 виписане на підставі
акту перевірки від 24.10.2013 року, №
2270/15-5317-1/НОМЕР_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені позові та
уточненій позовній заяві.

Представник відповідача - Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області в судовому засіданні
позов не визнав та пояснив, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № 000649170 від 11.11.2013
року прийняте на підставі акту
перевірки, який складений за
результатами перевірки дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3. Представник відповідача
зазначив, що перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог п. 177.2, п. 177.4
ст.177 ПКУ, а саме, ФОП ОСОБА_3 занижено
податок на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької
діяльності, що підлягає сплаті до
бюджету за період з 01.07.2011-31.12.2012 у
загальній сумі 30720,83 грн., також
порушено ст.6, пп. 1.2ст. 7 з урахуванням
п.11. ст.8 Закону України про «Єдиний
соціальний внесок» від 08.07.10 №2464-УІ із
змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_3
занижено зобов'язання по сплаті
єдиного соціального внеску на загальну
суму 91 410,4 грн., та порушено п.11 ст. З ЗУ
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, Громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами
та доповненнями), а саме проведення
розрахункових операції через
реєстратори розрахункових операцій
без використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів та обліку їх кількості.

З зазначених підстав представник
відповідача вважав позов не
обґрунтованим та таким, що не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані докази, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, проаналізувавши
положення чинного законодавства, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

ФОП ОСОБА_3 зареєстрована Виконавчим
комітетом Одеської міської ради 12.02.2002
року за номером 0011746 та
знаходиться на обліку в Державній
податковій інспекції у Приморському
районі м. Одеси з 19.02.2002 року за № 1176.

На підставі ст.77 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ,
відповідно до направлень від 23.09.13 року
№ 00431/4624 та 23.09.13 року № 00430/623 виданих
ДПІ Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
заступником начальники відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб ДПІ у Приморському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області
Лукасевич Оленою Олександрівною та
головним державним
ревізор-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб ДПІ у Приморському районі м,Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області
Худиком Валерієм Романовичем
проведена документальна планова
виїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 за період з 01.07.11
року по 31.12.12 року відповідно до
затвердженого плану перевірки,
наведеного у додатку до акта.

24.10.2013 року за № 2270/15-53-17-1/24247013 винесено
акт про результати документальної
планової виїзної перевірки дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року ФОП «ОСОБА_3», і/н НОМЕР_1 за
результатами якого встановлені
наступні порушення:

Відповідно до п.177.2, п.177.4 ст. 177
Податкового кодексу України, СГД
ОСОБА_3 занижено податок на доходи
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності, що
підлягає сплаті до бюджету за період з
01.07.2011-31.12.2012 у загальній сумі 30720, 83 грн.,
у тому числі: - за період 01.07.201 1-31.12.201 1 у
сумі 6676, 2 грн;

Також, ст.6, пп.1.2 ст. 7 з урахуванням п.11
ст.8 Закону України про «Єдиний
соціальний внесок» від 08.07.10 №2464-VI із
змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_3,
занижено зобов'язання по сплаті
єдиного соціального внеску на загальну
суму 91410,4 грн. в т.ч.: - за період 01.10.201
1-31.12.201 1 в сумі 21 946,7 грн.; - за період
01.01.2012-31.12.2012 в сумі 69 463,7 грн .

Відповідно до п.11 ст. 3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та
доповненнями), а саме проведення
розрахункових операції через
реєстратори розрахункових операцій
без використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів та обліку їх кількості.

На підставі зазначеного акту перевірки
№2270/15-53-17-1/24247013 від 24.10.2013 року, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління міністерства доходів в
Одеській області прийнято податкове
повідомлення-рішення №000649170 від 11.11.2013
року про застосування до ФОП ОСОБА_3
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 30
029, 80 гривень за порушення п.12 ст.3, ст. 6
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», за що до
позивача було застосовано штрафні
санкції згідно зі ст. 20 вказаного
Закону.

Представник позивача зазначає, що
24.10.2013 року ФОП «ОСОБА_3» отримала від
ДПІ у Приморському районі м. Одеса акт
№2270/15-53 17-1/5 - про результати
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року ФОП «ОСОБА_3», і/н НОМЕР_1 з
виявленими порушеннями податкового та
іншого законодавства України. Не
погодившись з порушеннями викладеними
в акті позивач надав заперечення в ДПІ
у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів України в Одеській області
від 30.10.2013 року.

06.11.2013 року №11607/1/15-53-171 позивачем
отримано висновок розгляду
заперечення на вищенаведений акт
перевірки, згідно якого встановлено
порушення податкового законодавства
України та виписане податкове
повідомлення-рішення від 11.11.2013 року №
000649170 на загальну суму штрафних санкцій
30 029, 80 грн.

Представник позивача зазначив, що при
перевірці інспектори не взяли до уваги
наявність видаткових накладних на
придбання товару ФОП ОСОБА_3 та
документів, що підтверджують їх сплату
(квитанції, чеки), за весь період, за
який проводилась перевірка. Вказані
документи в повному обсязі є у
наявності, надавались під час
перевірки та можуть бути повторно
надані ОСОБА_3 до ДПІ при розгляді
заперечень. Інспекторами безпідставно
вказано про те, що неможливо встановити
витрати та реалізацію товару у книгах
обліку доходів та витрат, що також не
відповідає дійсності, так як у вказаних
книгах відображено реквізити
документів, що підтверджують понесені
витрати, та усі вказані документи є у
наявності, надавались під час
перевірки та можуть бути надані ОСОБА_3
до ДПІ при розгляді заперечень. Крім
цього суми розміру отриманих доходів
від здійснення діяльності (за день,
місць, квартал, рік) також
підтверджуються Z-звітами за кожний
день та взагалі самою Книгою обліку
розрахункових операцій № /7,
вказані документи також є у наявності,
надавались під час перевірки та можуть
бути надані ОСОБА_3 до ДПІ при розгляді
заперечень.

Представник позивача зазначає, що
висновки інспекторів та факти наведені
у висновку про розгляд заперечення
щодо неприйняття витрат безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходу за
вказаний період, суперечить висновкам
які були зроблені під час попередніх
перевірок ФОП ОСОБА_3 (Акт від 19 грудня
2011 року № 9562/171/НОМЕР_1 та Акт від 24.05.2007
року № 4482/17-0112//87).

Під час вказаних перевірок, подібні
витрати безпосередньо пов'язані з
одержанням доходу за попередній
період, визнані податківцями як
витрати та приймались без зауважень до
уваги при визначенні оподаткованого
доходу.

Судом при розгляді справи, встановлено,
що під час проведення перевірки
позивачем дійсно первинні документи
бухгалтерського обліку перевіряючим
надані не були, однак, дані документи є
у підприємства, в наявності. В свою
чергу представник позивача не міг
зазначити, з яких підстав не було
надано вказаних документів.

Ст. 6, пп. 1.2 ст. 7 з урахуванням п.11. ст.8 ЗУ
про «Єдиний соціальний внесок» від
08.07.2010 року № 2464-VІ із змінами та
доповненнями, ФОП ОСОБА_3 занижено
зобов'язання по сплаті єдиного
соціального внеску на загальну суму
91410,4 грн. - скасовується за відсутністю
доказової бази.

Разом з тим, при перевірці наданих ФОП
ОСОБА_3 документів щодо деталізації
груп по кодуванню товару, що не булі
надані в рамках проведення планової
документальної виїзної перевірки,
встановлено реалізацію товарних
запасів не облікованих у порядку,
встановленому законодавством, за
місцем їх реалізації на загальну суму
по ціні реалізації 15014,9 грн (згідно
Книги по формі та наданим декларацій
про доходи та видатковим накладним,
касовим стрічкам та деталізації груп
по кодуванню Товару).

Таким чином, за результатами розгляду
скарги встановлено, що в порушення
вимог п.12 ст. З, ст. 6 Закону України від
06.07.95р. Ш65/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», із змінами та
доповненнями суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_3 частково не
здійснювала облік товарних запасів,
так як у книзі обліку доходів та витрат
№ 523/17-2 від 25.03.2011 року наданої до
перевірки у графі 5 «загальна вартість
придбаних товарно-матеріальних
цінностей» відсутня інформація про
придбання певних алкогольних напоїв
(додаток 3 до акту перевірки) на
загальну суму для його продажу 15 014,90
грн, тобто не обліковані товарні запаси
у порядку, встановленому
законодавством, за місцем їх
реалізації на загальну суму по ціні
реалізації 15 014,90 грн. (згідно Книги по
формі та наданим декларацій про доходи
та видатковим накладним, касовим
стрічкам та деталізації груп по
кодуванню товару).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» місце проведення
розрахунків - місце, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані
послуги) готівкові кошти, а також місце
отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо.

Згідно п. 12, п. 13 ст. 3 ЗУ «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб`єкти господарювання
зобов`язані вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг);

забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Статтею 17 ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» передбачено, що
за порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах:

у разі встановлення протягом
календарного року в ході перевірки
факту: проведення розрахункових
операцій з використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); не проведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня; не
роздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: вчинене
вперше - 1 гривня.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За таких обставин суд вважає, що
відповідачем правомірно встановлено
порушення позивачем п. 12 ст. 3 та ст. 6 ЗУ
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та застосовано штрафну санкцію
у сумі 30029 грн. 80 коп.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, в момент прийняття
оскаржуваного рішення, позивач не
спростував висновки акту перевірки про
порушення останнім п. 12 ст. 3, 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операції у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а тому рішення
про застосування штрафних санкцій на
підставі ст. 21 цього Закону є
обґрунтованим.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі вимог частини 3 статті 160
КАС України, в судовому засіданні 27
січня 2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7-14, 69-71, 76, 79, 86, 94,
158-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
міністерства доходів в Одеській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення №
000649170 від 11.11.2013 р. - залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Л.М. Токмілова

30 січня 2014 року.