Справа № 806/4148/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/800/57527/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Домбровському І.В.,

за участю представників сторін:
позивача : Біцюка В.С., Велічанського
М.А.; відповідача 6 Велічанського М.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
"Пиво-безалкогольний комбінат
"Радомишль" на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 листопада 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства "Пиво-безалкогольний
комбінат "Радомишль" до Державної
екологічної інспекції у Житомирській
області про визнання частково
протиправним та скасування припису,
визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
"Пиво-безалкогольний комбінат
"Радомишль" звернулось до суду з
позовом до Державної екологічної
інспекції у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
пункту 3 припису від 08.04.2013 №59/8 в
частині вимоги отримання спеціального
дозволу на користування надрами
(підземними водами) та визнання
протиправними дій по складанню та
направленню на адресу позивача
претензії від 15.04.2013 №29-16/8 та
розрахунку розміру відшкодування
збитків.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Державною екологічною інспекцією у
Житомирській області (далі по тексту
ДЕІ) протиправно, на підставі хибних
висновків позапланової перевірки щодо
самовільного користування позивачем
підземними водами за відсутності
спеціального дозволу на користування
надрами, винесено припис від 08.04.2013 №59/8,
пунктом 3 якого приписано позивачеві
здійснювати забір води з підземного
горизонту лише за наявності дозволу на
спеціальне водокористування та
ліцензії (спеціального дозволу) на
право користування ділянкою надр з
метою видобування прісних підземних
вод, а також направлено на адресу
позивача претензію з вимогою
відшкодувати в місячний термін збитки,
заподіяні державі внаслідок
самовільного водокористування за
відсутності спеціального дозволу на
користування ділянкою надр в сумі 35 125
258,20 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року позво задоволено: визнано
протиправним та скасовано пункт 3
припису від 08.04.2013 №59/8; визнано
протиправними дії Державної
екологічної інспекції у Житомирській
області щодо визначення розміру
відшкодування збитків та направлення
претензії від 15.04.2013 №29-16/8 за
результатами перевірки публічного
акціонерного товариства
"Пиво-безалкогольний комбінат
"Радомишль".

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2013 року скасовано; прийнято нову,
якою у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі публічне
акціонере товариство
"Пиво-безалкогольний комбінат
"Радомишль" (далі по тексту ПАТ «ПБК
«Радомишль») із посиланням на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просило скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ПАТ «ПБК «Радомишль» є виробником
пиво-безалкогольних напоїв. У своїй
господарській діяльності підприємство
використовує 9 свердловин, які
призначаються для забору води,
необхідної для виробництва.

На виконання вимог Водного кодексу
України позивач має дозвіл на
:спеціальне водокористування, виданий
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Житомирській області, термін дії якого
передбачено до 01 червня 2015 року. Згідно
із вказаним дозволом ПАТ «ПБК
«Радомишль» використовує підземні
води для задоволення технологічних,
допоміжних і господарсько-побутових
потреб підприємства. Також цим
дозволом встановлено позивачу ліміт
забору води з підземних джерел не
більше - 813,1 тис.м.куб/рік, 2221,1 м.куб/добу.

4 квітня 2013 року ДЕІ у Житомирській
області проведено позапланову
перевірку ПАТ «ПБК «Радомишль» щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, про що складено акт,
згідно якого встановлено порушення
вимог ст..ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України
про надра, що полягає у заборі
позивачем води з підземного горизонту
з свердловин №№ 1, 2, з, 4, 5, 6, 7, За, 6а за
відсутності оформленого у
встановленому порядку спеціального
дозволу на користування ділянкою надр
з метою видобування підземних вод, що
триває з 08 серпня 2011 року.

На підставі акту перевірки ДЕІ у
Житомирській області 08 квітня 2013 року
винесено припис № 59/8, яким позивачу
приписано забір води з підземного
горизонту здійснювати лише за
наявності дозволу на спеціальне
водокористування та ліцензії
(спеціального дозволу) на право
користування ділянкою надр з метою
видобування прісних підземних вод.

Крім того, 15 квітня 2013 року позивачу
направлено претензію № 29-16/8 щодо
сплати заподіяних державі збитків
внаслідок водокористування підземною
водою за відсутності спеціального
дозволу на користування ділянкою надр
з метою видобування прісних підземних
вод в сумі 35125258,20 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що у підприємства
- позивача відсутній обов'язок
отримувати спеціальний дозвіл на
користування надрами відповідно до
вимог статті 23 Кодексу України про
надра, оскільки обсяг фактичного
видобування підземних вод позивачем із
9 різних свердловин за перевіряємий
період не перевищував 300 кубічних
метрів на добу.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позову , виходив з того, що
позивач використовує підземні води не
тільки для власних
господарсько-побутових потреб, а й для
виробничих. Відтак, дійшов висновку, що
отримання дозволу на користування
надрами повинен отримувати будь-який
суб'єкт господарювання, який від своєї
виробничої господарської діяльності,
пов'язаної із безпосереднім
використанням підземних вод, має
прибуток.

Апеляційний суд керувався положеннями
міждержавного стандарту ГОСТ 17.1.1.04-80,
затвердженого постановою Державного
комітету СРСР по стандартам від 31
березня 1980 року.

Суд апеляційної інстанції , вирішуючи
спір, прийшов до помилкового висновку
щодо закону, який підлягав
застосуванню до даних правовідносин,
тому його рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 23 Кодексу України
про надра землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двохметрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Зазначена норма кодексу містить
поняття «господарсько-побутові
потреби», визначення і тлумачення яких
не містяться у законодавстві України.

У Державному стандарті (ГОСТ) 17.1.1.04-80,
затвердженому постановою Державного
комітету СРСР по стандартам від 31.03.1980
№ 1452, на який посилався Житомирський
апеляційний адміністративний суд,
термін господарсько-побутові потреби
взагалі відсутній. Даний Державний
стандарт лише розмежовує використання
вод на відповідні види, залежно від
мети водокористування: для
господарсько-питних потреб населення,
для лікувальних потреб, для потреб
промисловості тощо.

Відповідно до ч. 7 статті 4 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду(контролю) у сфері
господарської діяльності» від 5 квітня
2007 року, у разі якщо норма закону чи
іншого нормативно-правового акта,
виданого відповідно до закону
припускає неоднозначне тлумачення
прав і обов'язків суб'єкта
господарювання або органу державного
нагляду (контролю) та його посадових
осіб, рішення приймається на користь
суб'єкта господарювання.

Висновок апеляційного суду про
обов'язковість спеціального дозволу
на користування надрами у разі
одержання суб'єктом господарювання
від своєї виробничої господарської
діяльності, пов'язаної із
безпосереднім використанням
підземних вод, прибутку, не ґрунтується
на діючих нормах матеріального права.

Обов'язковість отримання спеціального
дозволу на користування надрами
законодавець пов'язує з продуктивністю
водозаборів підземних вод, яка не
повинна перевищувати 300 кубічних
метрів на добу.

Матеріалами справи підтверджено та не
заперечується сторонами, що за
перевіряємий період, а саме з 08.08.2011 по
31.12.2012 підприємством видобуто 669180куб.м.
води.

Отже, виходячи із загального об'єму
використаної води за період з 08.08.2011
по31.12.2012 - 669180 куб.м. добовий забір води з
9 свердловин позивачем склав 145,22куб.м.:
669180куб.м./512діб (з 08.08.2011р. по
31.12.2012р.)/9свердловин = 145,22 куб.м.на добу.

Таким чином, обсяг фактичного
видобування підземних вод позивачем із
9 різних свердловин за перевіряємий
період не перевищував 300 кубічних
метрів на добу.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції про протиправність припису
ДЕІ у Житомирській області №59/8 від 8
квітня 2013 року є законним і
обґрунтованим і як наслідок цього
законними є висновки суду про
неправомірність дій позивача по
визначенню розміру збитків та
направлення претензії відповідачу.

Судом першої інстанції, виходячи з
фактично встановлених по справі
обставин, було правильно застосовано
норми матеріального права і не
допущено порушень вимог
процесуального права.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує рішення
суду апеляційної інстанції та залишає
в силі рішення суду першої інстанції,
яке ухвалено відповідно до закону і
скасоване помилково.

На підставі викладеного та керуючись
ст..,ст.. 220, 221, 226, 231 КАС України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Пиво-безалкогольний комбінат
"Радомишль" задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року скасувати,а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст. ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: