Справа № 2а-1349/10/0370
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/55300/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого -Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Малого
приватного підприємства «Лотос»

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 11.06.2010 року

та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року

у справі №2а-1349/10/0370

за позовом Малого приватного
підприємства «Лотос»

до Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції

про скасування рішення,

встановив:

Мале приватне підприємство «Лотос»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Ковельської міжрайонної
державної податкової інспекції про
скасування рішення.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 11.06.2010 року
адміністративний позов задоволено
частково; скасовано рішення
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції від 08.02.2010 року
№ в частині застосування до
Малого приватного підприємства
«Лотос» штрафних (фінансових) санкцій в
сумі 7140, 00 грн. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства «Лотос» задоволено
частково; апеляційну скаргу
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції Волинської
області задоволено повністю. Постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 11.06.2010 року
у справі №2а-1349/10/0370 скасовано та
ухвалено нову постанову, якою в позові
Малого приватного підприємства
«Лотос» до Ковельської міжрайонної
державної податкової інспекції про
скасування рішення Ковельської МДПІ
від 08.02.2010 року № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
7480, 00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної перевірки бару «Лотос»,
розташованого за адресою вул.
Незалежності, 101, м. Ковель, який
належить Малому приватному
підприємству «Лотос», з питань
дотримання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, складено
акт від 20.01.2010 року №0012/03/06/23/13351379 (№201496),
яким встановлено 22 факти
незабезпечення щоденного
роздрукування фіскальних звітних
чеків Z-звіту за період з 06.03.2009 року по
13.09.2009 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 08.02.2010 року № , яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 7480, 00 грн.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність факту нероздрукування чеків,
однак застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 7480,
00 грн. визнав неправомірним.

Відмовляючи в позові, суд апеляційної
інстанції не погодився з висновком
суду першої інстанції з огляду на те, що
кожне нероздрукування фіскальних
звітних чеків є самостійним складом
адмніправопорушень, за яке фінансова
санкція у розмірі 20-ти
неоподатковуваних доходів громадян
застосовується за кожен факт окремо.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції з
огляду на таке.

Згідно зі ст. 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 9 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі - Закон) суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі при продажу товарів (наданні
послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій фіскальні
звітні чеки і забезпечувати їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Згідно з п. 4 ст. 17 Закону у разі
невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його
незберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм Закону дає
підстави для висновку, що зазначена
фінансова санкція встановлена за
порушення суб'єктами підприємницької
діяльності вимоги закону щоденно
друкувати фіскальний звітний чек та
зберігати його в книзі обліку
розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

При цьому за дії (бездіяльність), які у
своїй сукупності складають єдине
продовжуване чи триваюче
правопорушення, особу, в силу приписів
законодавства України, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у п. 4 ст. 17 Закону, відповідний
орган державної податкової служби
України може застосувати лише одну
фінансову санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його незберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

За таких обставин, з урахуванням того,
що позивачем не спростовано вчинення
самого порушення у вигляді
нероздрукування чеків, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
за порушення п. 9 ст. 3 Закону до позивача
має бути застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій на підставі п. 4 ст.
17 Закону лише в розмірі 340,00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині
скасування застосованих до позивача
штрафних (фінансових) санкцій у сумі 7140,
00 грн.

Таким чином, прийняте апеляційним
судом нове рішення у справі про відмову
в задоволенні позову підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції - залишенню в силі.

Відповідно до ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Малого приватного
підприємства «Лотос» задовольнити
часткового.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
у справі № 2а-1349/10/0370 скасувати.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 11.06.2010 року
у справі № а-1349/10/0370 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук