Справа № 815/8274/13-а
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8274/13-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

при секретарі - Музика А.О.,

за участю:

представника позивача - Чернової О.В.,

представник відповідача - Гудиря Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
адміністративну справу за позовом
приватного підприємства "Бессарабія -
В" до Арцизької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2013 року до Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява приватного підприємства
"Бессарабія - В" до Арцизької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового повідомлення
рішення про скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог щодо
скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.11.2013 року №
, № , № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , представник
позивача зазначив, що покладені
податковим органом в основу акту
перевірки висновки про відсутність
проведення господарських відносин із
контрагентами здійснені без належного
аналізу характеру конкретної угоди, її
товарності та реальності. При цьому,
представник позивача вважає, що
висновки акту Арцизької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, на підставі якого
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, не відповідають
фактичним обставинам
фінансово-господарської діяльності
позивача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
(т.1,а.с.3-22).

Представник відповідача - Арцизької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області в
судовому засіданні позов не визнала та
пояснила, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 14.11.2013 року №
, № , № , № , №
, № , № , № , №
, № , № прийняті на
підставі акту перевірки, який
складений за результатами
позапланової невиїзної перевірки ПП
«Бессарабія - В» з питань правомірності
нарахування податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
Фермерським господарством «Рід», код
за за період з 01.11.2012 року по
28.02.2013 року та по взаємовідносинам з
сільськогосподарським кооперативом
іменні Шевченка, код за за
період з 01.08.2012 року по 30.11.2012 року.
Представник відповідача зазначив, що
перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14, ст.22,
ст. 185, п. 198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України № 2755-ІV від 02.12.2010 року
(зі змінами та доповненнями).

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, дійшов висновку про
обґрунтованість адміністративного
позову та достатність підстав для його
задоволення.

Приватне підприємство «Бессарабія - В»
зареєстровано Арцизькою районною
державною адміністрацією Одеської
області 19.02.2008 року за № 0000658 та
згідно свідоцтва № 200053628 від 05.07.2012 року
ПП «Бессарабія - В» є платником податку
на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи в
період з 17.10.2013 р. по 23.10.2013 р. Арцизькою
ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області
проведено невиїзну позапланову
документальну перевірку Приватного
підприємства «Бессарабія-В» () з питань правомірності
нарахування податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
Фермерським господарством «Рід» () за період з 01.11.2012 р. по
28.02.2013 р. та по взаємовідносинам з
Сільськогосподарським кооперативом
імені Шевченка () за
період з 01.08.2012 року по 30.11.2013 року.

Підставою проведення невиїзної
позапланової документальної перевірки
ПП «Бессарабія-В» став наказ Арцизької
ОДШ ГУ Міндоходів в Одеській області
від 16.10.2013 р. № 146.

За результатами вказаної перевірки
складено акт від 30.10.2013 р. № 169/15, в якому
відповідач дійшов висновку, що
оскільки операції з ФГ «Рід» за період
з 01.11.2012 р. по 28.02.2013 року мають ознаки
безтоварних операцій та
фінансово-господарські
взаємовідносини з СК ім. Шевченка є
фіктивними правочинами, та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, то на підставі п.п.14.1.181 п.14.1,
ст.22, ст. 185, п.198.1, п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, встановлені порушення
податкового обліку ПП «Бессарабія-В»,
що призвело до завищення
задекларованих показників у рядку 10.1
Декларації з ПДВ і рядку 17 Декларації
на суму 2 366 354,00 грн., а саме: - завищено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту на загальну суму 2
316 659 грн., у тому числі по періодах: -
серпень 2012 року - 41 667 грн.; - жовтень 2012
року - 1 618 645 грн.; - листопад 2012 року - 294 173
грн.; - грудень 2012 року - 298 741 грн.; -
січень 2013 року - 63 433 грн.; - занижено
позитивне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту на загальну суму 49
692 грн., у тому числі по періодах: - лютий
2013 року - 49 695 грн.; - завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування ПДВ на
рахунок платника у банку

на загальну суму 2 316 659 грн., у тому числі
по періодах: - вересень 2012 року - 41 667
грн., - листопад 2012 року - 1 618 645 грн., -
грудень 2012 року - 294 173 грн., - січень 2013
року - 298 741 грн., - лютий 2013 року-63 433 грн.
(т.1,а.с.23-42)

14.11.2013 року Арцизькою ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області на
підставі акту перевірки №169/15 від 30.10.2013
р. у зв'язку з порушенням п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України винесені
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ПП
«Бессарабія-В» з податку на додану
вартість з вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на суму 74 538,00
грн., в тому числі за основним платежем -
на суму 49 692,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - на суму 24 846,00
грн.;

- № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на суму 63433 грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 31716,50 грн.;

- № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на суму 298 741 грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 149370,50 грн.;

- № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на суму 41 667 грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 20 833, 50 грн.;

- № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на суму 1 618 645 грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 809 322,50 грн.;

- № , яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
на суму 294 173 грн., нараховано штрафні
(фінансові) санкції на суму 147 086,50 грн.;

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 41667 грн.

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 1 618 645 грн.;

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 294 173 грн.;

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 298 741 грн.;

- № , яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 63433 грн.
(т.1,а.с.43-53).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові відносини щодо формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість регулюються
Податковим кодексом України, ведення
бухгалтерського обліку по податкових
операціях встановлено Законом України
від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (зі змінами і доповненнями)
(далі - Закон «Про бухгалтерський
облік»).

Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності, на
підставі даних, не підтверджених
документами.

Статтею 1 Закону «Про бухгалтерський
облік», визначено загальне поняття та
характеристика документу, на підставі
якого виникає право та обов'язок в
платника податків на формуються
показників податкової, бухгалтерської
та фінансової звітності. Таким
документом є первинний документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Вимоги до первинного
документу встановлені ст. 9 цього ж
Закону та повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції
і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Таким чином, проведення будь-якої
господарської операції підприємства
фіксується та підтверджується
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону «Про
бухгалтерський облік», на даних
бухгалтерського обліку базуються
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності. Отже, первинні
документи по відображенню
господарської операції є підставою й
для податкового обліку.

Досліджуючи фактичність проведених
господарських операцій, їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача,
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, а також,
досліджуючи питання щодо недійсності
угод, встановлено наступні обставини.

28.08.2012 року між ПП «Бессарабія-В» та ФГ
«Рід» укладений договір
купівлі-продажу № 28/08/2, згідно умов
якого ПП «Бессарабія-В» придбало
сільськогосподарську продукцію -
соняшник.

На підставі цієї угоди ПП
«Бессарабія-В» сформувало податковий
кредит з ПДВ за листопад 2012 р., грудень
2012 р., січень 2013 р., лютий 2013 р. по
операціях з придбання товару у ФГ «Рід»
на загальну суму 701 656,06 грн.

Арцизька ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській
області, посилаючись на п. 185.1 ст. 185, п.
187.1, ст. 187, п. 188.1 ст.188 Податкового
кодексу України, з урахуванням
обставин, викладених в акті перевірки
ФГ «Рід» за період з 01.07.2010 р. по 30.06.2013 р.,
складеного Роздільнянською ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області, та з
урахуванням висновків від 08.07.2013 р.
складених ВПМ Роздільнянської ОДПІ,
дійшла висновку про здійснення
безтоварних операцій ФГ «Рід», та,
відповідно, неправомірне нарахування
податкового кредиту з ПДВ за листопад
2012 р., грудень 2012 р., січень 2013 р., лютий
2013 р. на загальну сум 701 656,06 грн.

Як встановлено судом з пояснень
представника позивача, перед
укладенням договору купівлі-продажу
від 28.08.2012 р. № 28/08/2 працівниками
бухгалтерії ПП «Бессарабія-В»
проведена звірка даних на офіційному
веб-сайті ДПА по ФГ «Рід», , реквізити відповідали наданим.
Під час проведення позапланової
невиїзної перевірки була проведена
звірка даних ФГ «Рід» на офіційному
веб-сайті ДПА, за результатами звірки
щодо фермерського господарства жодна
інформація щодо припинення юридичної
особи чи зміни місцезнаходження не
надходила.

При цьому, зазначений договір купівлі
продажу укладений у належній письмовій
формі, підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений
печатками контрагентів.

Але, як вбачається із акту перевірки
податковим органом не зазначається, що
договір купівлі-продажу між ПП
«Бессарабія-В» та ФГ «Рід» є нікчемним
чи недійсним, відповідач вважає, що
взагалі операції ПП «Бессарабія-В» з
контрагентом ФГ «Рід» мали ознаки
безтоварних операцій.

Суд вважає, що Арцизька ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області
неправомірно вказує в акті перевірки
про те, що операції ПП «Бессарабія-В» з
контрагентом ФГ «Рід» мали ознаки
безтоварних операцій, такий висновок
відповідача не відповідає дійсним
обставинам справи, і спростовується
первинними документами.

Судом встановлено, що висновок про
безтоварність операцій ФГ «Рід»
відповідач робить з підстав не
пред'явлення ФГ «Рід» інших документів
щодо існування або оренди інших
складських приміщень, а також з підстав
не надання регістру бухгалтерського
обліку, через що не встановлено
залишків товарних запасів та
фінансових зобов'язань.

Не надання ФГ «Рід» до перевірки
жодного регістру бухгалтерського
обліку пов'язаних з обчисленням та
сплатою податків та зборів, не
пред'явлення будь яких інших
документів щодо існування або оренди
інших складських приміщень, не
встановлення залишків товарних
запасів та фінансових зобов'язань
фермерського господарства,
відсутність даних складського обліку,
не свідчить про те, що операції ПП
«Бессарабія-В» з контрагентом ФГ «Рід»
мали ознаки безтоварних операцій.

При цьому з акта перевірки не
вбачається, що податковим органом
вчинялись будь-які дії щодо
встановлення факту наявності чи
відсутності у контрагента позивача
основних фондів, транспортних засобів,
виробничих приміщень, технічного
персоналу, що суперечить вимогам п. 6
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 року №
984, згідно з яким факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
викладаються в акті документальної
перевірки чітко, об'єктивно та в повній
мірі, із посиланням на первинні або
інші документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Щодо посилання податкового органу на
акт перевірки Арцизької ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області в основу
якого покладено висновки від 08.07.2013 р.,
складені ВПМ Роздільнянської ОДШ,
встановлено наступне.

Заходи, які проведені ВПМ
Роздільнянської ОДПІ контролюючим
органом, не зазначається, але
вказується доказ, на підставі якого
встановлено факт того, що ФГ «Рід»
врожай 2012 року на адресу орендованого
приміщення не завозило та не зберігало,
цим доказом є пояснення голови СФГ
«Руна» гр. ОСОБА_3, який проживає за
вказаною адресою та по сумісництву
являється охоронником даної території.

Згідно положень ст. 83 Податкового
кодексу України для посадових осіб
контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: 83.1.1. документи, визначені
цим Кодексом; 83.1.2. податкова
інформація; 83.1.3. експертні висновки;
83.1.4. судові рішення; 83.1.6. інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Згідно положень п. 71.1. ст. 71 Податкового
кодексу України
інформаційно-аналітичне забезпечення
діяльності контролюючих органів - це
комплекс заходів із збору, опрацювання
та використання інформації, необхідної
для виконання покладених на
контролюючі органи функцій.

Стаття 72 Податкового кодексу України
визначає питання збору податкової
інформації.

Поряд з цим згідно положень п. 73.1 ст. 73
Податкового кодексу України,
інформація, визначена у статті 72 цього
Кодексу, безоплатно надається
контролюючим органам періодично або на
окремий письмовий запит контролюючого
органу у терміни, визначені пунктом 73.2
цього Кодексу.

Контролюючі органи мають право
звернутися до платників податків та
інших суб'єктів інформаційних відносин
із письмовим запитом про подання
інформації (вичерпний перелік та
підстави надання якої встановлено
законом), необхідної для виконання
покладених на контролюючі органи
функцій, завдань, та її документального
підтвердження (п.73.3. ст.73 ІІКУ).

З вищевказаних норм вбачається, що
перелік податкової інформації повинен
мати документальний характер, є
вичерпний і встановлюється законом,
зокрема, статтями 72, 83 ПКУ. Поряд з цим,
інформація повинна збиратися в
порядку, встановленому законом,
зокрема ст.ст. 72, 73 ПКУ.

Разом з тим, жодних посилань на
віднесення до податкової інформації
саме «пояснень особи», враховуючи ту
обставину, що у поясненнях гр. ОСОБА_3 не
вказано статусу (свідок,
обвинувачений), у якому така особа
надавала пояснення, та обставин їх
отримання (в рамках кримінальної
справи чи інші обставини), зокрема,
попередження про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиві показання. Відповідач,
роблячи висновки у акті, не посилається
на інші джерела отримання інформації,
окрім висновків ВПМ Роздільнянської
ОДПІ, не враховує наявність первинних
документів.

Крім того, в матеріалах справи (т.4 а.с.
119-120) наявні довідки за підписом голови
ФГ «Рід» відповідно до яких вказано, що
гр. ОСОБА_3 в трудових відносинах з 2012
року по березень 2013 року з ФГ «Рід» не
перебував.

Рішенням Конституційного Суду України
"У справі за конституційним поданням
Служби безпеки України щодо офіційного
тлумачення положення частини третьої
статті 62 Конституції України" (12-рп/2011
від 20.10.2011 р.) встановлено, що в аспекті
конституційного подання щодо суб'єктів
одержання доказів у кримінальній
справі в результаті здійснення
оперативно-розшукової діяльності
положення першого речення частини
третьої статті 62 Конституції України,
відповідно до якого обвинувачення не
може ґрунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом, слід
розуміти так, що обвинувачення у
вчиненні злочину не може ґрунтуватися
на фактичних даних, одержаних в
результаті оперативно-розшукової
діяльності уповноваженою на те особою
без дотримання конституційних
положень або з порушенням порядку,
встановленого законом.

На думку позивача пояснення гр. ОСОБА_3
не є належним доказом, оскільки
підлягає доведенню в порядку
кримінального судочинства та
перевірці і встановленню судом у
відповідному рішенні.

Враховуючи наведене суд вважає, що
обставини, зазначені у акті перевірки є
необґрунтованими, оскільки: по-перше,
відомості, на яких базуються висновки
податкової служби, не є податковою
інформацією, адже не віднесені до такої
законом (статті 72, 83 ПК України),
по-друге, відповідачем не зазначено
дотримання процедури збору податкової
інформації згідно положень статей 72, 73
Податкового кодексу України; по-третє,
вказані ВПМ Роздільнянської ОДПІ
відомості повинні бути підтверджені
виключно судовим рішенням, винесеним в
порядку КПК України, зокрема, з
перевіркою й підтвердженням їх
відповідності вимогам, визначеним
процесуальним законом (кодексом) та
рішенням Конституційного Суду України
№12-рп/2011 від 20.10.2011 р.

Реальність виконання укладеного
договору на придбання
сільськогосподарської продукції
(соняшника), підтверджена всіма
необхідними первинними документами, що
надавались позивачем до перевірки:
видатковими накладними, податковими
накладними, платіжними дорученнями про
перерахування коштів за придбаний
товар, товарно-транспортними
накладними.

Так, договір купівлі-продажу виконано
сторонами у повному обсязі, що
підтверджується складеними під час
виконання умов договору первинними
документами.

Факт реального виконання укладеного
позивачем правочину, що має вплив на
визначення правомірності формування
ним податкового кредиту з податку на
додану вартість підтверджується
такими доказами:

- видатковими накладними від 01.11.2012р.
№19; від 01.11.2012р. №189; від 07.11.2012р. №194; від
08.11.2012р. №195; від 12.11.2012р. №201; від 14.11.2012р.
№208; від 14.11.2012р. №203; від 19.11.2012р. №209; від
20.11.2012р. №211; від 20.11.2012р. №212; від 23.11.2012р.
№213; від 23.11.2012р. №214; від 23.11.2012р. №215; від
26.11.2012р. №218; від 27.11.2012р. №221; від 03.12.2012р.
№228; від 03.12.2012р. №229; від 04.12.2012р. №230; від
06.12.2012р. №272; від 06.12.2012р. №273; від 08.12.2012р.
№274; від 08.12.2012р. №275; від 10.12.2012р. №277; від
10.12.2012р. №278; від 10.12.2012р. №279; від 15.12.2012р.
№280; від 15.12.2012р. №281; від 17.12.2012р. №286; від
19.01.2013р. №4; від 19.01.2013р. №5; від 24.01.2013р.
№6; від 28.02.2013р. №18;

- товарно-транспортними накладними від
01.11.2012р. №716025; від 01.11.2012р. 16028.111; від
06.11.2012р. №028019; від 08.11.2012р. №028020; від
12.11.2012р. №843305; від 13.11.2012р. №028021; від
13.11.2012р. №843309; від 16.11.2012р. №843308; від
19.11.2012р. №843316; від 20.11.2012р. №716013; від
20.11.2012р. №843313; від 21.11.2012р. №843319; від
21.11.2012р. №843311; від 23.11.2012р. №028112; від
25.11.2012р. №843310; від 01.12.2012р. №028054; від
02.12.2012р. №028058; від 04.12.2012р. №028059; від
05.12.2012р. №028061; від 05.12.2012р. №028063; від
06.12.2012р. №028064; від 07.12.2012р. №028055; від
08.12.2012р. №843314, від 08.12.2012р. №028062; від
10.12.2012р. №028065; від 13.12.2012р. №843323; від
13.12.2012р. №028066; від 15.12.2012р. №028024; від
17.12.2012р. №716011; від 18.01.2013р. №627414; від
19.01.2013р. №627415; від 24.01.2013р. №627417; від
25.02.2013р. №716154; від 27.02.2013р. №716156;

- платіжними дорученнями від 05.11.2012р.
№1436; від 07.11.2012р. №2853; від 08.11.2012р. №1469;
від 13.11.2012р. №1495; від 15.11.2012р. №1518; від
19.11.2012р. №1568; від 21.11.2012р. №1624; від
22.11.2012р. №2960; від 22.11.2012р. №2961; від
23.11.2012р. №1653; від 28.11.2012р. №3008; від
04.12.2012р. №1735; від 05.12.2012р. №1739; від
06.12.2012р. №1789; від 07.12.2012р. №1804; від
10.12.2012р. №1822; від 12.12.2012р. №3146; від
13.12.2012р. №1848; від 17.12.2012р. №1865; від
28.12.2012р. №1967; від 21.01.2013р. №3447; від
22.01.2013р. №3470; від 28.01.2013р. №3512; від
26.02.2013р. №3760; від 28.02.2013р. №2407;

- податковими накладними від 01.11.2012р.
№189/2; від 01.11.2012р. №191/2; від 07.11.2012р. №194/2;
від 08.11.2012р. №195/2; від 12.11.2012р. №201/2; від
14.11.2012р. №203/2; від 14.11.2012р. №208/2; від
19.11.2012р. №209/2; від 20.11.2012р. №211/2; від
20.11.2012р. №212/2; від 23.11.2012р. №213/2; від
23.11.2012р. №214/2; від 23.11.2012р. №215/2; від
26.11.2012р. №218/2; від 27.11.2012р. №221/2; від
03.12.2012р. №228/2; від 03.12.2012р. №229/2; від
04.12.2012р. №230/2; від 06.12.2012р. №272/2;
розрахунком від 24.12.2012р. №9/2; від 06.12.2012р.
№273/2; розрахунком від 24.12.2012р. №8/2; від
08.12.2012р. №274/2; від 08.12.2012р. №275/2; від
10.12.2012р. №277/2; від 10.12.2012р. №278/2; від
10.12.2012р. №279/2; від 15.12.2012р. №280/2; від
15.12.2012р. №281/2; від 17.12.2012р. №286/2; від
19.01.2013р. №4/2; від 19.01.2013р. №5/2; від 28.02.2013р.
№18/2.

Для підтвердження можливості
включення сум податку на додану
вартість за угодою, укладеною з ФГ
«Рід», до складу податкового кредиту
Підприємства, має досліджуватися та
враховуватися реальність здійснення
вказаних господарських операцій, факти
поставки, використання у власній
діяльності та обліку товарів саме ПП
«Бессарабія-В», яке не несе
відповідальності за дотримання
податкової дисципліни ФГ «Рід» та його
контрагентами-постачальниками, через
те, що закон не ставить у залежність
сплату податків, ведення податкового
та бухгалтерського обліку, складання
звітності контрагентами-продавцями, із
правом на одержання податкового
кредиту безпосередньо покупцем.

Також, між ПП «Бессарабія-В» та СК ім.
Шевченка укладені договори купівлі -
продажу від 13.08.2013 р. № 13/08/2 та від 13.09.2012
року №13/09/4, згідно умов яких ПП
«Бессарабія-В» придбано
сільськогосподарську продукцію -
соняшник.

На підставі цих угод ПП «Бессарабія-В»
сформувало податковий кредит з ПДВ за
серпень, жовтень, листопад 2012 р. по
операціях з придбання товару у СК ім.
Шевченка на загальну суму 1664697,37 грн.

Арцизька ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській
області, посилаючись на ст.551 ГК
України, з урахуванням висновку
експерта Управління МВС України НДЕКЦ
при управлінні МВС України на
Південно-Західній залізниці від 01.08.2013
р. № 201, відповідно до якого підписи які
виконані від імені гр. ОСОБА_4 в
документах виконані різними особами,
та акту ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 07.08.2013 р.
№4/26-55-22-01/30526598 про неможливість
проведення зустрічної звірки
Сільськогосподарського кооперативу
імені Шевченка щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.01.2011р. по 30.06.2013р.,
дійшла висновку, що діяльність СК ім.
Шевченка підпадає під ознаки фіктивної
діяльності суб'єкта господарювання.

Враховуючи висновки, викладені у акті
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві і висновку експерта
Управління МВС України НДЕКЦ при
управлінні МВС України на
Південно-Західній залізниці та не
враховуючи наявність документів, що
підтверджують факт реальності
виконання угод, Арцизька ОДПІ ГУ
Міндоходів в Одеській області,
доходить висновків, що операції ПП
«Бессарабія-В» з контрагентом СК ім.
Шевченка за період серпень 2012 р.,
жовтень 2012 р., листопад 2012 р. не
підтверджуються перевіркою та податок
на додану вартість підлягає зменшенню
на загальну суму 1664697,37 гри.

Як встановлено судом, перед укладенням
договорів купівлі - продажу
працівниками бухгалтерії ПП
«Бессарабія-В» проведена перевірка
даних Сільськогосподарського
кооперативу ім. Шевченка, код за , реквізити відповідали наданим.
Під час проведення позапланової
невиїзної перевірки була проведена
звірка даних СК ім. Шевченка на
офіційному веб-сайті ДПА, за
результатами звірки щодо кооперативу
жодна інформація щодо припинення
юридичної особи не надходила.

У акті перевірки податковий орган,
посилаючись на зазначені вище висновок
експерта Управління МВС України НДЕКЦ
і акт про неможливість проведення
зустрічної звірки, спочатку робить
висновок щодо ознак фіктивної
діяльності СК ім. Шевченка (ст. 551 ГК
України, п. 4.2. п.4 Акту перевірки), а
потім висновок на підставі тієї ж ст.
ст. 551 ГК України про те, що
фінансово-господарські
взаємовідносини з СК ім. Шевченка є
фіктивними правочинами.

Реальність виконання укладених
договорів на придбання
сільськогосподарської продукції
(соняшника), підтверджена всіма
необхідними первинними документами, що
надавались позивачем до перевірки:
видатковими накладними, податковими
накладними, платіжними дорученнями про
перерахування коштів за придбаний
товар, товарно-транспортними
накладними.

Так, договори купівлі-продажу виконано
сторонами у повному обсязі, що
підтверджується складеними під час
виконання умов договору первинними
документами.

Діючим в Україні цивільним,
господарським законодавством не
заборонено укладання юридичними
особами договорів купівлі-продажу
сільськогосподарської продукції
аналогічних договору, який було
укладено позивачем з СК ім. Шевченка.
Придбаний товар не знаходиться в
обмеженому обігу, та взагалі не
заборонений до обігу в Україні.

Укладені договори купівлі-продажу
фактично виконані сторонами: товар за
договорами переданий продавцем та
оплачений покупцем, що підтверджується
відповідними, належним чином
оформленими первинними документами,
які були надані посадовим особам ОДПІ,
тобто, договори купівлі-продажу,
укладені між ПП «Бессарабія-В» та СК ім.
Шевченка, укладались з метою настання
реальних наслідків, які фактично
настали (придбання соняшника та його
використання у власній господарській
діяльності).

Фактичне надходження товару покупцю
також підтверджується відповідними,
належним чином оформленими
товарно-транспортними накладними, які
є у підприємства в наявності.

Під час укладання та фактичного
виконання договору поставки СК ім.
Шевченка не було обмежене у цивільній,
господарській дієздатності. Доказів
наявності рішень суду, які набули
законної сили, про те, що установчі
документи вказаного контрагенту на
момент укладення договору було визнано
недійсними, Акт перевірки не містить.

Сам по собі факт відсутності
контрагента платника податку за його
місцезнаходженням або неподання ним
певного виду звітності не свідчить про
протиправність ведення ним
господарської діяльності та не може
створювати негативних наслідків для
контрагентів такого платника податку.

Реєстрація СК ім. Шевченка як платника
ПДВ, з можливістю видання податкових
накладних, підтверджуються даними на
офіційному сайті ДПА та не спростовано
податковим органом, що проводив
перевірку.

Підприємство, на момент здійснення
поставки товару, було і продовжує
залишатися зареєстрованим платником
ПДВ, а отже: мало достатній обсяг
правоздатності для того, щоб складати
податкові накладні та формувати власні
податкові зобов'язання з ПДВ.

Виходячи зі змісту норм законодавства,
право на віднесення сум ПДВ, сплачених
при придбанні товару, до податкового
кредиту виникає у суб'єкта
господарювання у разі дотримання ним
наступних умов: 1) фактичності
придбання такого товару, тобто,
реальності відповідної господарської
операції; 2) наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником податку, чи
митних декларацій на підтвердження
придбання такого товару та сплати
відповідної суми ПДВ; 3) подальшого
використання придбаного товару в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності
підприємства.

Факт реального виконання укладеного
позивачем правочину, що має вплив на
визначення правомірності формування
ним податкового кредиту з податку на
додану вартість підтверджується
наступними документами:

- видатковими накладними від 30.09.2012р. №
87; від 11.10.2012р. №88; від 12.10.2012р. №89; від
12.10.2012р. №90; від 13.11.2012р. № 96;

- товарно-транспортними накладними від
20.08.2012 р. №1; від 20.08.2012р. №2; від 20.08.2012р.
№3; від 21.08.2012р. №4; від 21.08.2012р. №5; від
21.08.2012р. №6; від 21.08.2012р. №7; від 22.08.2012р.
№8; від 22.08.2012р. №9; від 22.08.2012р. №10; від
22.08.2012р. №11; від 23.08.2012р. №12; від 23.08.2012р.
№13; від 23.08.2012р. №14; від 24.08.2012р. №16; від
24.08.2012р. №17; 24.08.2012р. №10; 25.08.2012р. №19;
25.08.2012р. №20; 25.08.2012р. №21; 26.08.2012р. №б/н;
26.08.2012р. №22; 17.09.2012р. №б/н; 17.09.2012р.;
19.09.2012р. №118951; 19.09.2012р. №118952; 19.09.2012р.
№118953; 19.09.2012р. №118954; 19.09.2012р. №118955;
19.09.2012р. №118956; 19.09.2012р. №118957; 19.09.2012р.
№118958; 19.09.2012р. №118959; 19.09.2012р. №118960;
20.09.2012р. №118961; 20.09.2012р. №118962; 20.09.2012р.
№118963; 20.09.2012р. №118964; 20.09.2012р. №118965;
20.09.2012р. №118966; 20.09.2012р. №118967; 20.09.2012р.
№118968; 20.09.2012р. №118969; 20.09.2012р. №118970;
21.09.2012р. №118971; 21.09.2012р. №118972; 21.09.2012р.
№118973; 21.09.2012р. №118974; 21.09.2012р. №118975;
21.09.2012р. №118976; 21.09.2012р. №118977; 21.09.2012р.
№118978; 21.09.2012р. №118979; 21.09.2012р. №118980;
22.09.2012р. №118981; 22.09.2012р. №118982; 22.09.2012р.
№118983; 22.09.2012р. №118984; 22.09.2012р. №118985;
22.09.2012р. №118986; 22.09.2012р. №118987; 22.09.2012р.
№118988; 22.09.2012р. №118989; 22.09.2012р. №118990;
23.09.2012р. №118991; 23.09.2012р. №118992; 23.09.2012р.
№118993; 23.09.2012р. №118994; 23.09.2012р. №118995;
23.09.2012р. №118996; 23.09.2012р. №118997; 23.09.2012р.
№118998; 23.09.2012р. №118999; 23.09.2012р. №119000;
24.09.2012р. №021440; 24.09.2012р. №021441; 24.09.2012р.
№021442; 24.09.2012р. №021443; 24.09.2012р. №021444;
24.09.2012р. №021445; 24.09.2012р. №021446; 24.09.2012р.
№021447; 24.09.2012р. №021448; 24.09.2012р. №021449;
25.09.2012р. №021451; 25.09.2012р. №021452; 25.09.2012р.
№021453; 25.09.2012р. №021454; 25.09.2012р. №021455;
25.09.2012р. №021456; 25.09.2012р. №021457; 25.09.2012р.
№021458; 25.09.2012р. №021459; 25.09.2012р. №021460;
26.09.2012р. №021435; 26.09.2012р. №021461; 26.09.2012р.
№021462; 26.09.2012р. №021463; 26.09.2012р. №021464;
26.09.2012р. №021466; 26.09.2012р. №021467; 26.09.2012р.
№021468; 26.09.2012р. №021469; 26.09.2012р. №021471
27.09.2012р. №021472; 27.09.2012р. №021474; 27.09.2012р.
№021475; 27.09.2012р. №019726;

- платіжними дорученнями від 13.08.2012р.
№2303; 02.10.2012р. №990; 03.10.2012р. №1033; 09.10.2012р.
№1083; 10.10.2012р. №1186; 12.10.2012р. №2659; 18.10.2012р.
№1243; 13.11.2012р. №1490;

- податковими накладними від 13.08.2012р.
№7/2; від 14.08.2012р.; від 10.10.2012 р. №5/2; від
10.10.2012 р. №6/2; від 11.10.2012 р. №7/2; від
12.10.2012р. №8/2; від 18.10.2012р. №10/2; від 19.10.2012р.
№11/2; від 29.11.2012р. №5/2.

Для включення сум податку на додану
вартість за угодами, укладеними з СК ім.
Шевченка, до складу податкового
кредиту підприємства, має
досліджуватися та враховуватися
реальність здійснення вказаних
господарських операцій, факти
поставки, використання у власній
діяльності та обліку товарів саме ПП
«Бессарабія-В», яке не несе
відповідальності за дотримання
податкової дисципліни СК ім. Шевченка
та його контрагентами-постачальниками,
через те, що закон не ставить у
залежність сплату податків, ведення
податкового та бухгалтерського обліку,
складання звітності
контрагентами-продавцями, із правом на
одержання податкового кредиту
безпосередньо покупцем.

Підсумовуючи вищевикладене, слід
зазначити, що господарські операції з
контрагентом - СК ім. Шевченка мали
реальний характер та вчинені між право
дієздатними особами.

Згідно п. 10 підрозділу 2 розділу XX
Податкового Кодексу України ставки
податку встановлюються від бази
оподаткування в розмірі 20 відсотків, що
становить 1 664 697,37 грн. від вартості
придбаного товару. Отже, позивач
правомірно сформував податковий
кредит у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Також слід зазначити, що договори,
укладені між ПП «Бессарабія-В» та ФГ
«Рід» і СК ім. Шевченка, які сторонами
виконано, укладалися з метою придбання
соняшника та його використання у
власній господарській діяльності.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання та
виготовлення товарів.

Зважаючи на те, що товар придбано на
підставі договорів, які укладено у
належній для таких договорів формі і на
момент здійснення перевірки
контролюючим органом ці договори є
дійсними, то зменшення Арцизькою ОДПІ
ГУ Міндоходів в Одеській області
податкового кредиту ПП «Бессарабія-В»
на суму 2 366 354 грн. є незаконним, тому
як суперечить вимогам п. 140.2 ст. 140
Податкового кодексу.

Так, статтею 140 пунктом 140.2 передбачено,
що платник податку - продавець та
платник податку - покупець здійснюють
перерахунок доходів або витрат
(балансової вартості основних засобів)
у звітному періоді у разі якщо після
продажу товарів, виконання робіт,
надання послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості, в
тому числі перерахунок у випадках
повернення проданих товарів чи права
власності на такі товари (результати
робіт, послуг) продавцю. Перерахунок
здійснюється у звітному періоді в
якому сталася така зміна суми
компенсації.

Згідно ч. 2.3 п. 140.2 ст. 140 Податкового
кодексу України «Перерахунок доходів
та витрат (балансової вартості
основних засобів) проводиться
сторонами:

- у звітному періоді (періодах), в якому
витрати та доходи (балансова вартість
основних засобів) за правочином,
визнаним недійсним, були враховані в
обліку сторони правочину - у разі
визнання судом правочину недійсним;

- у звітному періоді, в якому рішення
суду про визнання правочину недійсним
набуло законної сили - у разі визнання
правочину недійсним з інших підстав».

Для включення сум податку на додану
вартість за угодами, укладеними з ФГ
«Рід» та СК ім. Шевченка до складу
податкового кредиту підприємства, має
досліджуватися та враховуватися
реальність здійснення вказаних
господарських операцій, факти
поставки, використання у власній
діяльності та обліку товарів саме ПП
«Бессарабія-В», яке не несе
відповідальності за дотримання
податкової дисципліни ФГ «Рід» та СК
ім. Шевченка та його
контрагентами-постачальниками, через
те, що закон не ставить у залежність
сплату податків, ведення податкового
та бухгалтерського обліку, складання
звітності контрагентами-продавцями, із
правом на одержання податкового
кредиту безпосередньо покупцем.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:
дата зарахування коштів від покупця на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів.

Згідно ст. 198 ПК України платник податку
має право на віднесення сум податку до
податкового кредиту у разі здійснення
операцій з придбання товарів. Пунктом
198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п. 10 підрозділу 2 розділу XX
Податкового Кодексу України ставки
податку встановлюються від бази
оподаткування в розмірі 20 відсотків, що
становить 2 366 354 грн. від вартості
придбаного товару. Отже, позивач
правомірно сформував податковий
кредит у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Згідно п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу
України у редакції, що діяла на момент
видачі податкових накладних, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках:
порядковий номер податкової накладної;
дата виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість,
-покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору.

Згідно п. 201.6 зазначеної статті
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій.

Податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Реальність виконання укладених
договорів на придбання
сільгосппродукції (соняшника),
підтверджена всіма необхідними
первинними документами, що надавались
позивачем до перевірки: договорами,
видатковими накладними, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, платіжними дорученнями про
перерахування коштів за придбаний
товар.

Відповідно до спільного наказу
Мінтрансу та Мінстату України № 488/346
від 29.12.1995 року про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля (з наступними
змінами та доповненнями), затверджено
типову форму товарно-транспортної
накладної (форма № 1-ТН) та визнано
обов'язковим використання її всіма
суб'єктами господарської діяльності,
що здійснюють транспортні перевезення
автомобільним транспортом.

На підставі зазначених норм суд вважає,
що позивачем витрати правомірно
включені до складу валових витрат у
перевіряємому періоді.

Відповідно до п.2.2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України від 05.06.1995 року за №168/704
первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це не
можливо, безпосередньо після її
завершення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні
документи (на паперових і машино
зчитуваних носіях інформації) для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.13 Положення, керівник
підприємства, установи забезпечує
фіксування фактів здійснення всіх
господарських операцій, що були
проведені, у первинних документах та
виконання всіма підрозділами, службами
і працівниками правомірних вимог
головного бухгалтера щодо порядку
оформлення та подання для обліку
відомостей і документів. Керівником
підприємства, установи затверджується
перелік осіб, які мають право давати
дозвіл (підписувати первинні
документи) на здійснення господарської
операції, пов'язаної з відпуском
(витрачанням) грошових коштів і
документів, товарно-матеріальних
цінностей, нематеріальних активів та
іншого майна.

Відповідно до п.2.14 Положення,
відповідальність за своєчасне і якісне
складання документів, передачу їх у
встановлені графіком документообігу,
терміни для відображення у
бухгалтерському обліку, за
достовірність даних, наведених у
документа, несуть особи, які склали і
підписали ці документи.

В відповідності до положень Цивільного
кодексу України «Юридична особа
набуває цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону. Порядок
створення органів юридичної особи
встановлюється установчими
документами та законом. У випадках,
встановлених законом, юридична особа
може набувати цивільних прав та
обов'язків і здійснювати їх через своїх
учасників».

Представник позивача зазначає, що
товар, визначений за умовами вказаних
договорів поставки поставлений
Позивачеві, в подальшому використаний
в господарській діяльності Позивача,
про що складені відповідні акти
списання матеріалів. Відповідно до
вимог Податкового кодексу України суми
податку на додану вартість за
податковими накладними були включені
Позивачем до податкового кредиту
декларації з податку на додану
вартість за відповідні періоди. Таким
чином, Позивачем були виконані всі
вимоги податкового законодавства по
відносинам із контрагентами, що не
заперечується в акті перевірки
Відповідача.

Відповідно до Листа Вищого
адміністративного суду України №
742/11/13-11 від 02.06.2011 року (адресованого
головам апеляційних адміністративних
судів), не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Водночас податкові органи не
позбавлені права звернутися до
адміністративного суду з вимогою про
визнання недійсним правочину,
укладеного між останнім у ланцюгу
постачань платником податку та його
контрагентом, з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства та стягнення в дохід
держави коштів, одержаних сторонами
оспорюваного правочину за такими
угодами, як це установлено частиною
третьою статті 228 Цивільного кодексу
України.

Враховуючи вищезазначене, законодавчо
передбачена презумпція правомірності
правочину, доки інше не встановлено
рішенням суду. Це стосується, зокрема і
правочинів, укладених за ланцюгом
попередників ФГ «Рід» та СК ім.
Шевченка. У вказаному вище акті
перевірки у якості аргументів
недійсності (нікчемності) правочинів,
укладених ПП «Бессарабія-В» зі своїми
попередниками, є лише такі ж самі акти
перевірок та міркування податківців.
Рішень суду з цих приводів не наведено.
Таким чином, висновки Відповідача щодо
недійсності Договорів є передчасними,
не доказаними у встановленому
законодавством порядку проте, на
підставі вказаних допущень Відповідач
видав оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, що не відповідає
вимогам Закону.

Таким чином суд дійшов висновку, що з
боку ПП «Бессарабія-В» надано
необхідні первинні документи
бухгалтерського обліку, що
підтверджують факт укладання та
виконання договорів з контрагентами -
ФГ «Рід» та СК ім. Шевченка,
підтверджують як транспортування так і
прийняття покупцем (ПП «Бессарабія-В»)
товарів та послуг, а також дають
підставу враховувати в
бухгалтерському та податковому обліку
витрати на придбання таких товарів та
послуг у визначених розмірах та
періодах.

Відтак, суд не погоджується з
висновками податкового органу про
відсутність об'єктів оподаткування по
операція придбання товарів (робіт,
послуг) ПП «Бессарабія-В» у
контрагентів.

Додатково суд звертає увагу на те, що
податковим органом, під час проведення
перевірки ПП «Бессарабія-В», фактично
не проаналізовано господарську
діяльність самого позивача, втім
висновки акту, та, як наслідок, винесені
податкові повідомлення-рішення
ґрунтуються на інших актах перевірок
податкових органів.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищезазначене суд дійшов
висновку, що відповідачем не доведено
факт правомірності прийнятих ним
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , № , №
від 14.11.2013 року, а відтак вони
підлягають скасуванню як у частині
нарахування основних зобов'язань, так і
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Судові витрати розподіляються
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

На підставі вимог частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 11 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного
підприємства "Бессарабія - В" до
Арцизької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
14.11.2013р. за № , № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , № .

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського окружного адміністративного
суду апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови сторони
виготовлено та підписано суддею 17
лютого 2014 року.

Суддя
Токмілова Л.М

Адміністративний позов
приватного підприємства "Бессарабія -
В" до Арцизької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
14.11.2013р. за № , № , № , №
, № , № , № , №
, № , № , № .

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського окружного адміністративного
суду апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови сторони
виготовлено та підписано суддею 17
лютого 2014 року.

17 лютого 2014 року.