Справа № 2а-75/11/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
Справа №
21762/11 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Житлово-експлуатаційної
організації № 1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 3.03.2011 року в
справі за позовом
Житлово-експлуатаційної організації №
1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання нечинними та скасування
рішень № 5110, 5111 від 6.12.2010 року та вимоги
про сплату боргу №Ю-1239/2 від 6.12.2010 року,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2011 року Житлово-експлуатаційна
організація № 1(м. Івано-Франківськ)
звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську про визнання
нечинними та скасування рішень № 5110, 5111
від 6.12.2010 року та вимоги про сплату
боргу №Ю-1239/2 від 6.12.2010 року.

Позивач просив визнати нечинними та
скасувати оскаржувані рішення
відповідача про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату страхових
внесків до пенсійного фонду та вимогу
про сплату боргу з фінансових санкцій
(штрафів) та пені, посилаючись на
порушення вимог чинного законодавства
при прийнятті рішень та вимоги.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
3.03.2011 року позивачу в задоволенні
позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Житлово-експлуатаційна
організація № 1, яка в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Апеляційні вимоги обґрунтовує
доводами позовної заяви -
неврахуванням судом першої інстанції
вимог ст. 250 ГК України та прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій та пені поза межами строків,
передбачених зазначеною нормою, не
дослідження обставин фактів отримання
позивачем коштів на оплату праці, що
має значення для вирішення питання про
своєчасність перерахування страхових
внесків, не погодженням з сумою
недоїмки в оскаржуваній вимозі про
сплату боргу.

Особи, які беруть участь в розгляді
справи, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, в
судове засідання не прибули, що дає
підстави для розгляду справи в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходів з
того, що оскаржувані рішення та вимога
відповідача відповідають вимогам
чинного законодавства.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів суду апеляційної
інстанції.

З матеріалів справи видно, що позивач є
страхувальником-роботодавцем, який
зобов'язаний сплачувати внески на
загальнодержавне пенсійне
страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську прийнято рішення
№ 5110 від 6.12.2010 року про застосування до
позивача фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату (не
перерахування) або несвоєчасну плату (
не своєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду за період з 20.10.2005
року по 23.11.2010 року на суму 359489,18 грн., в
тому числі 3109,84 грн. штрафних санкцій та
56379, 24 грн. пені (по особовому рахунку
1-5%, 4%, 32%, 42% розділ 2).

Ним же прийнято рішення № 5111 від 6.12.2010
року про застосування до позивача
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (не перерахування) або
несвоєчасну плату ( не своєчасне
перерахування) страхувальником
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду за період з
22.01.2007 року по 23.11.2010 року на суму 3612,24
грн., в тому числі 9240,66 грн. штрафних
санкцій та 3371,58 грн. пені (по особовому
рахунку 1-5%, 4%, 32%, 42% розділ 2).

Того ж числа, 6.12.2010 року відповідач
виставив позивачу вимогу про сплату
заборгованості зі сплати фінансових
санкцій та пені станом на 30.11.2010 року на
суму 19074,59 грн., з яких 549,83 грн. штрафні
санкції та 18524,76 грн. пеня.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі Закону)
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є:

для страхувальників, зазначених у
пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, -
календарний місяць.

Для позивача таким базовим періодом є
календарний місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач самостійно подавав органу
Пенсійного фонду розрахунок суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, яка відображалася в
картках його особового рахунку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 106 Закону (тут і
далі в редакції, чинній на час спірних
правовідносин), у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно з п.2 ч.9 ст. 106 Закону виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції:

за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до ч.13 даної статті про
нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Згідно приписів пп. 9.3.2 п. 9.3 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 р. N 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 р. за N 64/8663 (далі
Інструкції), за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення за
формою згідно з додатком 14.

Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника.

При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний базовий звітний період
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період.

Відповідно до п. 10.5 Інструкції рішення
про нарахування пені посадові особи
органів Пенсійного фонду виносять
одночасно з прийняттям рішення про
застосування фінансових санкцій,
зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3
цієї Інструкції за формою згідно з
додатком 14 цієї Інструкції, яке
протягом трьох робочих днів із дня його
винесення надсилається страхувальнику
з повідомленням про вручення.

Аналіз законодавства свідчить про
обов'язок органу Пенсійного фонду
приймати рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату страхових внесків з
моменту сплати позивачем таких
внесків.

Тому застосування штрафу та
нарахування пені позивачу за
несвоєчасну сплату самостійно
нарахованих ним страхових внесків
відповідно до оскаржуваних рішень
відповідача № 5110, 5111 від 6.12.2010 року є
правомірним.

Посилання апелянта на порушення судом
передбачених ст. 250 ГК України строків
застосування
адміністративно-господарських санкцій
є безпідставними, оскільки спеціальним
законом, виключно яким визначаються
права та обов'язки, порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками, є
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Положення статті 5, частини 1 статті 7,
статті 18, частини 6 статті 20, статті 106,
статті 15 розділу XV «Прикінцеві
положення» цього Закону, які є
спеціальними нормами щодо спірних
відносин, свідчать про неможливість в
даному випадку застосування положень
статті 250 ГК України, оскільки ці
положення суперечать положенням
Закону.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 106 Закону
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

За вимогами пп.8.2 п. 8 Інструкції органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках:

б) якщо страхувальник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

Така вимога формується на підставі
актів документальних перевірок та
облікових даних з карток особових
рахунків страхувальників (п. 8.3
Інструкції).

За наявності невиконаних позивачем
зобов'язань сплатити санкції за
рішенням відповідача № 3807 від 30.09.2009
року до суми оскаржуваної вимоги
включено заборгованість по сплаті
санкцій за цим рішенням в сумі 549,83 грн.
та нарахованій пені в розмірі 18524,76 грн.
Оскільки рішення відповідача № 3807 від
30.09.2009 року про застосування штрафних
санкцій та пені не оскаржувалося у
встановленому порядку, то зазначені в
ньому суми є узгодженими.

Тому вимога відповідача №Ю-1239/2 від
6.12.2010 року щодо сплати боргу по
фінансових санкціях та нарахованій
пені станом на 30.11.2010 року на суму 19074,59
грн. є правомірною.

Доводи апелянта щодо виникнення
заборгованості внаслідок зарахування
сплачених коштів в рахунок минулої
заборгованості по страхових внесках,
фінансових санкціях та пені є
безпідставними, оскільки порушення
відповідачем вимог ч.5 ст. 106 Закону,
згідно якої за рахунок сум, що
надходять від страхувальника або від
державної виконавчої служби в рахунок
сплати недоїмки, погашаються суми
недоїмки, пені та фінансових санкцій у
порядку календарної черговості їх
виникнення. У разі, коли страхувальник
має несплачену недоїмку, пеню та
фінансові санкції і здійснює сплату
поточних сум страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій,
при розгляді справи не встановлено.

Не підтвердилися доводи апелянта і в
частині неправильного визначення
відповідачем строків своєчасності
сплати страхових внесків.

Відповідно до пп. 5.1.4 п. 5.1 Інструкції в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин, нараховані за
відповідний базовий звітний період
страхові внески сплачуються
платниками (крім гірничих підприємств)
шляхом перерахування безготівкових
сум з їх банківських рахунків не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду незалежно
від виплати заробітної плати (доходу),
на суми яких нараховуються страхові
внески.

Згідно з пп. 5.1.6 Інструкції остаточний
розрахунок за базовий звітний період
здійснюється платником страхових
внесків не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду незалежно від виплати
заробітної плати (доходу), на суми яких
нараховуються страхові внески.

Суд першої інстанції правильно
застосував ці норми матеріального
права та обґрунтовано вважав, що у
випадку заробітної плати протягом
звітного періоду, за який вона
нарахована, одночасно пропорційно
платник сплачує авансові платежі до
органу Пенсійного фонду. Решту
несплачених сум страхових внесків,
нарахованих за цей звітний період,
платник зобов'язаний сплатити органу
Пенсійного фонду до 20 числа наступного
місяця, незалежно від часу фактичної
виплати заробітної плати, на яку
нараховані страхові внески.

Повно встановивши фактичні обставини
справи, належно оцінивши докази,
правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права,
суд першої інстанції правомірно
відмовив позивачу в задоволенні
позову, тому підстав для скасування
постанови суду колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги, в силу
наведеного, підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Житлово-експлуатаційної організації №
1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
3.03.2011 року в справі № 2а-75/11/0970 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський