Справа № 801/3067/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/800/52789/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від
16 вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Ялтинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
Зайцевої Юлії Григорівни,
Реєстраційної служби Ялтинського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Ялтинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим
Зайцевої Ю. Г., Реєстраційної служби
Ялтинського міського управління
юстиції Автономної Республіки Крим про
визнання протиправними та скасування
рішення № 425428 від 18 лютого 2013 року про
відмову у державній реєстрації права
власності, зобов'язання здійснити
державну реєстрацію права власності.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18 квітня 2013 року
позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 вересня 2013 року скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
18 квітня 2013 року та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просив його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини
першої статті 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно
(далі - Державний реєстр прав) - єдина
державна інформаційна система, що
містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації
відповідно до статті 4 зазначеного
Закону підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Згідно статті 8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» орган
державної реєстрації прав: проводить
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
забезпечує ведення Державного реєстру
прав; надає інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом;
забезпечує облік безхазяйного
нерухомого майна; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Частиною першою статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» визначено, що державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Відповідно до частин першої, четвертої
статті 24 вказаного Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву
про державну реєстрацію обтяжень
речових прав на нерухоме майно щодо
попереднього правонабувача подано
після державної реєстрації права
власності на таке майно за новим
правонабувачем; заяву про державну
реєстрацію речових прав, похідних від
права власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; під час
подання заяви про державну реєстрацію
права власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини), що виникло на підставі
документа, за яким правонабувач
набуває також право власності на
земельну ділянку, не подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку; після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; заявником подано
ті самі документи, на підставі яких
заявлене право та обтяження такого
права вже зареєстровано у Державному
реєстрі прав. Відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Частиною першою статі 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
встановлено, що записи до Державного
реєстру прав вносяться на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до частин третьої та сьомої
статті 16 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом. Разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна
визначаються Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703.

Відповідно до пункту 25 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703, у разі
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є власник (власники), інший
правонабувач (правонабувачі), сторона
(сторони) правочину, відповідно до
якого виникло право власності та інше
речове право.

Згідно із пунктом 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Пунктом 29 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
встановлено, що для проведення
державної реєстрації права власності
на новозбудований чи реконструйований
об'єкт нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 і 28
цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав технічний
паспорт на такий об'єкт.

Відповідно до пункту 44 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень державна
реєстрація прав з видачею свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
щодо новозбудованого або
реконструйованого нерухомого майна
проводиться за наявності державної
реєстрації речового права на земельну
ділянку, на якій розташоване таке
майно, за заінтересованою особою (крім
випадків проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на квартиру,
житлове чи нежитлове приміщення).

Пунктом зазначеного 46 Порядку
визначено, що для проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на нерухоме майно у
зв'язку з набуттям права власності на
новозбудовані чи реконструйовані
об'єкти нерухомого майна заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 28, 29
і 31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав: документ, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку (крім випадків реконструкції
квартири, житлового або нежитлового
приміщення); витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі, коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер); документ, що
зазначений у пункті 27 цього Порядку та
підтверджує право власності на об'єкт
нерухомого майна, розташований на
земельній ділянці (у разі проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на реконструйований
об'єкт нерухомого майна); документ, що
відповідно до вимог законодавства
засвідчує прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта;
документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

З матеріалів справи слідує, що 01 серпня
2000 року позивач за договором
купівлі-продажу квартири, посвідченим
приватним нотаріусом Ялтинського
міського нотаріального округу, придбав
квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 2170439 від
03 грудня 2003 року за позивачем
зареєстровано право приватної
власності на вказану квартиру.

12 лютого 2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Ялтинського
міського управління юстиції із заявою
про проведення державної реєстрації
права власності на реконструйований
об'єкт нерухомого майна - будівлю
сарай-гараж, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Ялтинського міського управління
юстиції АР Крим Зайцевою Ю. Г. № 425428 від
18 лютого 2013 року відмовлено у державній
реєстрації права приватної власності
на будівлю сарай-гараж. Рішення
мотивоване тим, що заявником не були
подані документи, що посвідчують право
власності на земельну ділянку, на якій
розташований сарай-гараж, відповідно
до вимог частини 1 статті 5 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Згідно довідки Комунального
підприємства Ялтинської міської ради
«Ремонтно-експлуатаційна організація
№ 3» б/н від 22 березня 2013 року
сарай-гараж Е знаходиться на
прибудинковій території будинку
АДРЕСА_1. Будинок перебуває на балансі
Комунального підприємства Ялтинської
міської ради «Ремонтно-експлуатаційна
організація № 3».

Отже, заявлене право на будівлю
передбачало надання позивачем
документу, який підтверджує право на
забудову земельної ділянки у зв'язку з
реконструкцією.

Апеляційним судом зазначено, що
реконструйована будівля сараю-гаражу
розташована на земельній ділянці,
землекористувачем
(балансоутримувачем) якої є
«Ремонтно-експлуатаційна організація
№3», у зв'язку з чим заявник не може
бути власником або користувачем цієї
земельної ділянки.

Діючим законодавством у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно не встановлено інших
виключень для набуття права власності
на реконструйоване нерухоме майно.

Суд також зазначив, що саме власнику
належить право реконструювати об'єкти
нерухомості, що йому належать, проте, за
договором купівлі-продажу від 01 серпня
2000 року позивач набув право власності
лише на квартиру, а не на сарай-гараж.

На підставі викладеного суд прийшов до
висновку, що відповідачі діяли
правомірно та у межах наданих
повноважень.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
апеляційної інстанції повно
встановлені обставини у справі та
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги є
декларативними та не спростовують
правильних висновків суду апеляційної
інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: