Справа № 808/1183/14
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВІДКРИТТІ ПРОВАДЖЕННЯ В
АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

14 лютого 2014 рокуСправа № 808/1183/14 м.
Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного
адміністративного суду Прасов О.О.,
розглянувши у м.Запоріжжі матеріали
адміністративного позову

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроплюс-Сервіс»

до Заводського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції

третя особа: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1

про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агроплюс-Сервіс» до Заводського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, у якому позивач просить суд
зняти арешт з усього майна позивача,
накладеного постановою АМ №6655778 від
14.07.2006 ДВС у Заводському районі
м.Запоріжжя за реєстраційним номером
обтяження 3493300.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (ч.2 ст.2 КАС України).

З позовної заяви та доданих до неї
документів вбачається, що на
примусовому виконанні у Заводському
ВДВС Запорізького МУЮ перебував наказ
№26/411, виданий 20.02.2006 Господарським
судом Запорізької області за
господарською справою. За вказаним
виконавчим провадженням Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агроплюс-Сервіс» є стороною
виконавчого провадження - боржником.

Згідно з ч.1 ст.121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ч.2 ст.121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії органів Державної виконавчої
служби розглядаються господарським
судом, про час і місце якого
повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень. Неявка боржника,
стягувача, прокурора чи представника
органу Державної виконавчої служби в
судове засідання не є перешкодою для
розгляду скарги.

Частиною 1 ст.181 КАС України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Як зазначено у ч.4 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження», рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до приписів ч.1-2 ст.8 Закону
України «Про виконавче провадження»
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Як зазначено у п.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №10
від 24.10.2011 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам», господарським
судам підвідомчі на загальних
підставах справи зі спорів, пов'язані з
визнанням права на майно, на яке
накладено арешт, і про зняття з нього
арешту та з розглядом позовів до
юридичної особи, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника
у разі невиконання рішення з вини цієї
юридичної особи (статті 60 і 87 Закону
України «Про виконавче провадження»), -
за умови, коли сторонами у судовому
процесі є підприємства чи організації
у розумінні статті 1 ГПК. Що ж до скарг,
які подаються до суду на підставі
статті 82 названого Закону та статті 121-2
ГПК, то, за змістом останньої з названих
норм, їх розглядає виключно місцевий
господарський суд, яким відповідну
справу розглянуто у першій інстанції.

Аналогічна правова позиції викладена і
у п.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»:
відповідно до статті 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на майно і про
зняття з нього арешту. Відповідачами у
справах за цими позовами є стягувач і
боржник, а справи підлягають
розглядові за правилами
господарського судочинства, якщо вони
виникають у цивільних чи господарських
правовідносинах і суб'єктний склад
сторін у них відповідає вимогам статті
1 ГПК. Що ж до заперечень проти арешту
(опису) майна, які не пов'язані зі спором
про право на це майно, а стосуються
порушень вимог виконавчого
провадження з боку органів державної
виконавчої служби, то їх слід
розглядати за правилами статті 121-2 ГПК.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агроплюс-Сервіс» є
стороною (боржником) у виконавчому
провадженні на підставі наказу про
примусове виконання рішення у справі
господарської юрисдикції, то захист
його прав та інтересів має
здійснюватися відповідно до ст.121-2
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі лише, якщо:
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі суддя
постановляє ухвалу (ч.2 ст.109 КАС
України).

Таким чином, позивач звернувся до
адміністративного суду з вимогами про
оскарження дій, рішень посадових осіб
державної виконавчої служби, які мають
розглядатись за правилами,
встановленими Господарським
процесуальним кодексом України
господарським судом.

За вказаних обставин суд дійшов
висновку, що дана позовна заява не
належить розгляду в порядку
адміністративного судочинства, а отже
у відкритті провадження у справі має
бути відмовлено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України
«Про судовий збір» сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі відмови у відкритті
провадження у справі.

Повернення сплаченої суми судового
збору здійснюється в порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної фінансової
політики (ч.3 ст.7 Закону України «Про
судовий збір»).

Керуючись ст.ст.109, 160, 165 КАС України,
суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроплюс-Сервіс» до
Заводського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про зняття
арешту з майна.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агроплюс-Сервіс» з
Державного бюджету України 73 грн. 08 коп.
сплаченого судового збору.

Ухвала набирає законної сили у строк та
порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС
України.

Ухвала оскаржується у строк та порядок
встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Суддя О.О.
Прасов