Справа № 801/1404/13-а
Суддя: Кудряшова А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 року Справа №801/1404/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді Кудряшової
А.М.,

секретар судового засідання Золоткова
Г.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача - Паршуковская Є.В.,
довіреність № 05-622 від 02.04.2013 року;

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Бахчисарайського районного
центру зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Бахчисарайський районний центр
зайнятості звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення незаконно отриманої суми
матеріального забезпечення в розмірі
5989,69 гривень. Позовні вимоги
ґрунтуються на Законі України "Про
зайнятість населення", Законі України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" та мотивовані тим, що
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття було отримано відповідачем
незаконно та відповідно до ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" підлягає
поверненню, оскільки ОСОБА_2,
перебуваючи на обліку в
Бахчисарайському РЦЗ як безробітний з
30.10.2011 року по 31.05.2012 року, знаходився у
трудових відносинах за
цивільно-правовим договором з ПП
"Севтранстрест", якій впливає на
нарахування допомоги по безробіттю,
тобто не повідомив об обставинах, які
впливають на умови виплати у порушення
п.2 ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття". Позивач зазначає, що
відповідач повинен повернути
відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 36 Законі
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" незаконне отримане
відповідачем матеріальне забезпечення
в розмірі 5989,69 гривень, але у
добровільному порядку не повернув
кошти у наведеному розмірі, що й стало
підставою для звернення до суду.

Представник позивача наполягав на
задоволені позовних вимог, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві, вказав, що хоч постанова
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 24.05.2013 року по справі № 801/2573/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Севастопольського
міського центру зайнятості,
Бахчисарайського районного центру
зайнятості про визнання протиправним
та скасування наказу, якою задоволені
позовних вимог ОСОБА_2 та скасований
наказ Бахчисарайського районного
центру зайнятості № 133 від 27.08.2012 року
"Про повернення коштів ОСОБА_2 та
припинення розслідування страхового
випадку по обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення".

Відповідач у судове засідання не
з'явився, у матеріалах справи є
письмові заперечення відповідача
проти позову, з яких вбачається, що
відповідач просить відмовить у
задоволенні позовних вимог з огляду на
відсутність факту перебування у
трудових відносинах з ПП
"Севтранстрест". При цьому, ОСОБА_2
зауважує, що лише уклав договір з цим
підприємством, але за станом здоров'я
не зміг працювати та з 15.07.2011 року
перестав виходити на роботу. Вказує, що,
на його думку, нарахування
підприємством у жовтні 2011 року сум за
фактично відпрацьований ним час у
липні 2011 року не свідчить про
продовження строку дії договору, а тому
у позивача відсутні підстави для
стягнення матеріального забезпечення
в розмірі 5989,69 гривень.

Суд, враховуючі думку представника
позивача, якій не заперечував проти
розгляду справи за відсутності
відповідача, приймаючи до уваги, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для з'ясування обставин по справі,
враховуючи, що адміністративна справа
має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, суд вважає
можливим, на підставі ст. 128 КАС України,
розглядати справу за наявними у ній
матеріалами за відсутності
відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_2 01.08.2011 року звернувся до
Бахчисарайського районного центру
зайнятості із заявою про надання йому
статусу безробітного. На підставі
вищевказаної заяви відповідачу 01.08.2011
року надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю з
01.08.2011 року по 25.07.2012 року. Як вбачається
з наявного в матеріалах справи витягу
із наказів про прийняття рішення по
особі ОСОБА_2 наказом від 05.06.2012 року №
НТ120605, виплату допомоги по безробіттю
було припинено у зв'язку з
працевлаштуванням безробітного
відповідно до п.п. "1" п. 1 ст. 31 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

На підставі службової записки
начальника відділу організації
працевлаштування населення від 25.06.2012
року № 125 на ім'я директора
Бахчисарайського районного центру
зайнятості, відповідно до Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним №60/62,
повідомлено, що за результатами звірки
відомостей, отриманих органами
державної податкової служби за 4
квартал 2011 року були виявлені
порушення щодо обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
громадянам, які в період перебування на
обліку в службі зайнятості здійснювали
трудову діяльність та отримували
доходи у вигляді заробітної плати
відповідно до доданого до службової
довідки переліку, під номером 34 в якому
зазначений ОСОБА_2 (а.с. 11,12).

Як вказано у переліку ОСОБА_2 з 01.08.2011
року по 01.06.2012 року отримував від ПП
«Севтранстрест» заробітну плату.

Бахчисарайським районним центром
зайнятості 25.06.2012 року на підставі
службової записки начальника відділу
організації працевлаштування Ришкової
Л. І. від 25.06.2012 року №125 та відповідно до
п. 5 Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказами
міністерства праці та соціальної
політики України, державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009р. №60/62,
постанови Правління Пенсійного фонду
України від 13.02.2009р. №7-1, був виданий
наказ №97 «Про проведення
розслідування страхового випадку та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення», відповідно до якого
було вирішено провести розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення по
безробітним громадянам відповідно до
доданого до наказу переліку, а також за
результатами перевірки підготувати
акти розслідування страхового випадку
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення для
прийняття директором Бахчисарайського
районного центру зайнятості рішення з
цього питання (а.с. 14).

Інспекцією з контролю за дотриманням
законодавства про зайнятість
Севастопольського міського центру
зайнятості 27.08.2012 року складений акт №50
(а.с. 18). Як вбачається зі змісту
вказаного акту 31.07.2012 року (вих. №2979/10)
Севастопольським міським центром
зайнятості був направлений запис до ПП
«Севтранстрест» про надання
інформації про періоди роботи ОСОБА_2
на підприємстві. Згідно з відповіді ПП
«Севтранстрест», отриманого
Севастопольським міським центром
зайнятості (вх. №1750 від 09.08.2012 року)
ОСОБА_2 працював в ПП «Севтранстрест»
за договором цивільно-правового
характеру з 01.06.2011 року по 30.09.2011 року, в 4
кварталі 2011 року - 12.10.2011 року ОСОБА_2 О Г.
була нарахована винагорода в сумі 573,53
гривень та виплачено 474,83 гривень.

Відповідно до висновків акта перевірки
в порушення вимог п. 2 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
України на випадок безробіття», ОСОБА_2
при реєстрації в Бахчисарайському
районному центру зайнятості приховав
факт своєї роботи в ПП «Севтранстрест»
за договором цивільно-правового
характеру з 01.06.2011 року, оскільки
позивач у справі при реєстрації в
Бахчисарайському районному центру
зайнятості 25.07.2011 року та отриманні
статусу безробітного 01.08.2011 року
відносився до категорії зайнятого
населення.

Як свідчить протокол Комісії з
розслідування страхових випадків з
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним
Бахчисарайського районного центру
зайнятості № 5 від 06.09.2012 року за
результатами проведення розслідування
страхового випадку по гр. ОСОБА_2
спеціалістами Севастопольського
міського центру зайнятості було
виявлено, що ОСОБА_2 на момент
реєстрації в Бахчисарайському
районному центру зайнятості перебував
в трудових відносинах з ПП
«Севтранстрест» та отримав статус
безробітного обманним шляхом.

Згідно із зазначеним протоколом було
вирішено припинити розслідування
страхового випадку та підготувати
розрахунок отриманого позивачем у
справі на підставі наданих
недостовірних відомостей та
підготувати проект наказу про
повернення матеріального забезпечення
за весь період перебування на обліку в
районному центрі зайнятості, а саме: з
03.10.2011 року по 31.05.2012 року.

Бахчисарайським центром зайнятості
06.09.2012 року виданий наказ №133 «Про
повернення коштів гр. ОСОБА_2 та
припинення розслідування страхового
випадку з необґрунтованості виплат
матеріального забезпечення» на
підставі п. 8 ст. 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», п. 6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, в тому числі й
одноразової її випалити для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерства
праці і соціальної політики України
№307 від 20.11.2000 року. Відповідно до п. 1.1
зазначеного наказу №133 було вирішено
прийняти на баланс Бахчисарайського
районного центра зайнятості та
відобразити за відомостями
бухгалтерського обліку дебіторської
заборгованості за гр. ОСОБА_2 в сумі 5989,69
гривень, яка складається з наступних
сум: за жовтень 2011 року - 878,69 гривень, за
листопад 2011 року - 850,41 гривень, за
грудень 2011 року - 878,77 гривень, за січень
2012 року - 871,82 гривень, за лютий 2012 року -
825,00 гривень, за березень 2012 року - 852,00
гривень, за квітень 2012 року - 841,00
гривень та за травень 2012 року - 841,00
гривень (а.с. 24-25,26).

Листом від 14.09.2012 року за №02-1833 ОСОБА_2
було запропоновано відшкодувати
отримані ним грошові кошти по
безробіттю за період з 30.10.2011 року по
31.05.2012 року в сумі 5989,69 гривень протягом
15 календарних днів з дати отримання
зазначеного повідомлення (а.с. 27).

Зазначене повідомлення отримане
ОСОБА_2 відповідно до поштового
повідомлення 22.09.2012 року (а.с. 29).

Враховуючи, що грошові кошти
відповідачем в добровільному порядку
сплачені не були, позивач звернувся до
суду з вимогою про їх примусове
стягнення.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

В умовах ринкової економіки і
рівноправності різних форм власності
Законом, що визначає правові,
економічні та організаційні основи
зайнятості населення України і його
захисту від безробіття, а також
соціальної гарантії з боку держави в
реалізації громадянами права на працю
є Закон України "Про зайнятість
населення" від 01.03.1991 року № 803-XII (який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин далі Закон № 803).

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
зайнятість населення" безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

У разі відсутності підходящої роботи
рішення про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу. Реєстрація громадян
провадиться при пред'явленні паспорта
і трудової книжки, а в разі потреби -
військового квитка, документа про
освіту або документів, які їх замінюють
(ч. 4 ст. 2 Закону № 803).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
зайнятість населення" держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій:

а) надання особливих гарантій
працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій;

б) виплата матеріальної допомоги в
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації;

в) виплата в установленому порядку
допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 року № 1533-III (далі
Закон № 1533).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття
(далі - забезпечення) та соціальні
послуги мають застраховані особи.
Право на забезпечення та соціальні
послуги за цим Законом мають також
незастраховані особи, які вперше
шукають роботу, інші незастраховані
особи у разі їх реєстрації в
установленому порядку як безробітних.

Згідно зі с. 2 ст.7 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" видами соціальних послуг
за цим Законом та Законом України "Про
зайнятість населення" є:

- професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях;

- профорієнтація;

- пошук підходящої роботи та
сприяння у працевлаштуванні, у тому
числі шляхом організації громадських
робіт для безробітних у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України;

- надання роботодавцям, які
працевлаштовують громадян, зазначених
у частині першій статті 14 Закону
України "Про зайнятість населення",
компенсації відповідно до статті 26
Закону України "Про зайнятість
населення";

- надання роботодавцям - суб'єктам
малого підприємництва, які
працевлаштовують безробітних,
компенсації відповідно до статті 27
Закону України "Про зайнятість
населення";

- надання громадянам віком старше
45 років, страховий стаж яких становить
не менше 15 років, ваучера для
підтримання їх конкурентоспроможності
шляхом перепідготовки, спеціалізації,
підвищення кваліфікації за професіями
та спеціальностями для пріоритетних
видів економічної діяльності;

- інформаційні та консультаційні
послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

У разі необхідності для проходження
професійної підготовки або
перепідготовки, підвищення
кваліфікації особа:

- направляється до закладів
охорони здоров'я для проходження
попереднього медичного та
наркологічного огляду відповідно до
законодавства;

- забезпечується місцем
проживання на період проходження
професійної підготовки або
перепідготовки, підвищення
кваліфікації та їй компенсуються
витрати на проїзд до місця проходження
навчання та у зворотному напрямку в
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення, за
погодженням з правлінням Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно з пунктом 3 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
КМУ від 14.02.2007 р. № 219 (у редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) (далі - Порядок № 219),
реєстрація та облік громадян, які
звертаються за сприянням у
працевлаштуванні, проводяться
державною службою зайнятості за місцем
їх проживання (відповідно до
паспортної реєстрації) за умови
пред'явлення паспорта, трудової книжки,
цивільно-правового договору, а в разі
потреби також військового квитка,
диплома або іншого документа про
освіту.

Абзацом 3 пункту 11 Порядку № 219
передбачено, що за відсутності
підходящої роботи рішення про надання
громадянам статусу безробітних
приймається державною службою
зайнятості за їх особистою заявою з
восьмого дня після реєстрації у центрі
зайнятості за місцем проживання як
таких, що шукають роботу, і
оформляється наказом центру
зайнятості, номер і дата якого
зазначаються у картці. З наказом про
надання чи ненадання статусу
безробітного, визначення розміру і
строку виплати допомоги по безробіттю
чи припинення виплати такої допомоги
громадянин повинний ознайомитися під
розписку в картці обліку прийнятих
рішень центру зайнятості.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 219 для
одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає до центру
зайнятості в день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, заяву із
зазначенням у ній інформації про те, що
він не займається видами діяльності,
визначеними частиною третьою статті 1
Закону № 803-XII (тобто не належить до
зайнятого населення), і не отримує
пенсії на пільгових умовах, а також
копію довідки про його
ідентифікаційний номер. Особа, яка за
своїми релігійними переконаннями
відмовилася від отримання такої
довідки, подає копію паспортної
сторінки з відповідною відміткою.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що в
заяві від 01.08.2011 року про надання
відповідачу статусу безробітного
відповідачем зазначено, що трудовою
діяльністю він не займається, не має
інших доходів та зобов'язана у випадку
працевлаштування, укладання договору
цивільно-правового характеру
повідомити центр зайнятості.

Відповідно до п.2. ч.3 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

П.п. 8,9 п. 5 Положення передбачено, що
служба з метою організації своєї
діяльності має право стягувати
відповідно до закону кошти Фонду,
виплачені особам, зареєстрованими як
безробітні, у вигляді матеріального
забезпечення на випадок безробіття та
витрачені на надання соціальних послуг
безробітним у разі встановлення факту
їх отримання на підставі недостовірних
відомостей, поданих особою, а також:
несплачені у добровільному порядку
штрафи, накладені відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення".

Згідно зі ст. 2 Кодексу законів про
працю України право громадян України
на працю, - тобто на одержання роботи з
оплатою праці не нижче встановленого
державою мінімального розміру, -
включаючи право на вільний вибір
професії, роду занять і роботи,
забезпечується державою. Держава
створює умови для ефективної
зайнятості населення, сприяє
працевлаштуванню, підготовці і
підвищенню трудової кваліфікації, а
при необхідності забезпечує
перепідготовку осіб, вивільнюваних у
результаті переходу на ринкову
економіку.

Працівники реалізують право на працю
шляхом укладення трудового договору
про роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.
Працівники мають право на відпочинок
відповідно до законів про обмеження
робочого дня та робочого тижня і про
щорічні оплачувані відпустки, право на
здорові і безпечні умови праці, на
об'єднання в професійні спілки та на
вирішення колективних трудових
конфліктів (спорів) у встановленому
законом порядку, на участь в управлінні
підприємством, установою,
організацією, на матеріальне
забезпечення в порядку соціального
страхування в старості, а також у разі
хвороби, повної або часткової втрати
працездатності, на матеріальну
допомогу в разі безробіття, на право
звернення до суду для вирішення
трудових спорів незалежно від
характеру виконуваної роботи або
займаної посади, крім випадків,
передбачених законодавством, та інші
права, встановлені законодавством.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що право застосування
позивачем передбачених законодавством
санкцій у зв'язку з неподанням
застрахованою особою відповідних
відомостей виникає, серед іншого, у
разі працевлаштування особи, тобто
знаходження її у трудових відносинах,
обов'язковою умовою яких є отримання
доходу.

Суд погоджується з твердженням центру
зайнятості, що застрахована особа
ОСОБА_2, зобов'язаний своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати йому
забезпечення та надання соціальних
послуг. Невиконання відповідачем вимог
ч. 2 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» тягне за собою покладення
на порушника обов'язку компенсувати
суму виплаченого забезпечення
відповідно до положень ч. 3 ст. 36 цього
Закону.

Однак, обов'язковому дослідженню при
вирішенні цього спору підлягає факт
набуття відповідачем статусу зайнятої
особи за результатами здійснення
цивільно-правової діяльності з ПП
"Севтранстрест", з приводу чого суд
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ПП "Севтранстрест" та ОСОБА_2 був
укладений договір цивільно-правового
характеру строком дії з 01.06.2011 року по
30.09.2011 року. Разом з тим, як свідчить
довідка ПП "Севтранстрест" за вих. № 41
від 11.02.2013 року ОСОБА_2 фактично не
виходів на роботу з 15.07.2011 року, про
підстави невиходу не повідомляв.
Договір цивільно-правового характеру
був розірваний 15.07.2011 року. За цей
період ОСОБА_2 було нараховане - 573,53
гривень, виплачено 474,83 гривень.
Нарахування проводилися в жовтні 2011
року (а.с. 54).

Суд зазначає, що перерахування цієї
суми заборгованості за час роботи до
отримання статусу безробітного та
призначення допомоги по безробіттю у
період перебування ОСОБА_2 на обліку у
Бахчисарайському районному центрі
зайнятості у якості безробітного, не
може вказувати на факт здійснення ним
трудової діяльності та отримання
доходу (прибутку) під час перебування
на обліку в службі зайнятості.

Таким чином, отримання відповідачем
заборгованості за роботу за договором
цивільно-правового характеру, якій був
розірваний 15.07.2011 року, тобто до
реєстрації в Бахчисарайському
районному центрі зайнятості - 01.08.2011
року, не свідчить про знаходження
відповідача у трудових відносинах за
цивільно-правовим договором з ПП
"Севтранстрест", приховування з його
боку про обставини, що впливають на
отримання статусу безробітного та на
нарахування допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч. 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали.

Разом із тим, як свідчать матеріали
справи, відповідач, не погодившись із
актом перевірки обґрунтованості
сплати матеріального забезпечення
ОСОБА_2 Севастопольського міського
центру зайнятості № 50 від 27.08.2012 року,
та наказом Бахчисарайського районного
центру зайнятості №133 від 06.09.2012 року
«Про повернення коштів гр. ОСОБА_2 та
припинення розслідування страхового
випадку з обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення» в сумі
5989,69 гривень, звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом про визнання
їх протиправними та скасуванню.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 24.05.2013 року по
справі №801/2573/13-а позовні вимоги
задоволено частково, скасовано наказ
Бахчисарайського районного центру
зайнятості № 133 від 27.08.2012 року "Про
повернення коштів гр. ОСОБА_2 та
припинення розслідування страхового
випадку по обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення", в інший
частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 року по справі №801/2573/13-а
апеляційну скаргу Бахчисарайського
районного центру зайнятості залишено
без задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.05.2013 року по справі №801/2573/13-а залишено
без змін.

Згідно з частиною 3 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Таким чином, постанова Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.05.2013 року по справі №801/2573/13-а набрала
законної сили 26.11.2013 року, та за
результатами оскарження в
апеляційному порядку залишена без
змін.

Частиною 1 статті 72 КАС України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.05.2013 року по справі №801/2573/13-а, що
набрала законної сили 26.11.2013 року,
встановлено протиправність наказу
Бахчисарайського районного центру
зайнятості № 133 від 27.08.2012 року "Про
повернення коштів гр. ОСОБА_2 та
припинення розслідування страхового
випадку по обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення", оскільки
наявні у справі документи, не свідчать
про те, що ОСОБА_2, перебуваючи на обліку
у Бахчисарайському районному центрі
зайнятості отримував одночасно і гроші
за роботу на підприємстві.

Враховуючи, що постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
24.05.2013 року скасований наказ
Бахчисарайського районного центру
зайнятості № 133 від 27.08.2012 року "Про
повернення коштів гр. ОСОБА_2 та
припинення розслідування страхового
випадку по обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення", на
підставі якого Бахчисарайський
районний центр зайнятості ставить
питання щодо стягнення з ОСОБА_2
отриманої суми матеріального
забезпечення в розмірі 5989,69 гривень,
тому відсутні підстави для стягнення з
відповідача даної суми.

За таких обставин, під час розгляду
справи позивачем до суду не надано
доказів приховання ОСОБА_2 факту роботи
у ПП "Севтранстрест" за договором
цивільно-правого характеру при
реєстрації та в момент перебування на
обліку в Бахчисарайському районному
центрі зайнятості у якості
безробітного, а ті докази, що були
покладені в основу позову, не свідчать
про наявність таких обставин, у зв'язку
з чим правові підстави для задоволення
позову відсутні.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС
України суд залишає за позивачем.

В судовому засіданні 13.02.2014 року були
оголошені вступна та резолютивна
частини рішення. Повний текст рішення
складений та підписаний 17.02.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кудряшова А.М.