Справа № 1323/3175/12, 2а-1323/159/12
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Справа № 135599/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 15 червня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Дашавської селищної ради, треті особи -
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання нечинним
рішення, -

в с т а
н о в и в :

08 травня 2012 року позивач - ОСОБА_2
звернулася з позовом в суд до
відповідача-Дашавської селищної ради,
третіх осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_3, в якому
просила визнати нечинними рішення № 374
від 26 січня 2006 року Дашавської селищної
ради Стрийського району про надання в
оренду земельної ділянки та рішення №
378 від 26 січня 2006 року Дашавської
селищної ради Стрийського району про
припинення користування земельною
ділянкою.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15 червня 2012
року позов задоволено. Визнано
нечинними рішення Дашавської селищної
ради Стрийського району № 374 від 26
січня 2006 року та № 378 від 26 січня 2006
року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, третя особа- ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, оскільки суд не
надав правової оцінки тому факту, що
оскаржувані рішення ніяких правових
наслідків для сторін не мають на даний
час, а на час виникнення спірних
правовідносин позивач жодного
відношення до спірної земельної
ділянки не мала, оскаржувані рішення не
порушували жодних прав позивача. Крім
того, ОСОБА_2 спірну земельну ділянку
приватизувала, після того як йому було
відмовлено в продовженні договору
оренди даної земельної ділянки.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Апелянт та відповідач у судове
засідання не прибули, про дату, час і
місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому
колегія суддів вважає можливим
проведення розгляду справи в їх
відсутності за наявними в справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Представник позивача - ОСОБА_4 та третя
особа на стороні позивача- ОСОБА_3 у
судовому засіданні проти доводів
викладених у апеляційній скарзі
заперечили, вважають, що оскаржувана
постанова є законною та обгрунтованою,
просять апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та третьої
особи-ОСОБА_3, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги в
їх сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а оскаржувану
постанову скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням сесії Дашавської селищної
ради №374 від 26 січня 2006 року ОСОБА_1
надано в оренду на п'ять років земельну
ділянку площею 0,06 га в масиві «Біля
присадиби Титаренко».

Разом з тим, рішенням сесії Дашавської
селищної ради № 378 від 26 січня 2006 року
припинено ОСОБА_3 право користування
земельною ділянкою площею 0,06га в
масиві «Біля присадиби Титаренко».

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що згідно з висновком
спеціаліста науково- дослідного
кримінального центру № 38 від 06 травня
2011р., письмова заява датована 24 січня
2006р. від імені ОСОБА_3 про припинення
права користування землею була
ймовірно написана ОСОБА_1, тобто було
підроблено підпис для отримання в
користування спірної земельної
ділянки.

Позивачу ОСОБА_2 на праві власності
згідно з державним актом на земельну
ділянку серії ЯК № 914574, який виданий на
підставі рішення Дашавської селищної
ради №216 від 30 вересня 2011 року, належить
земельна ділянка площею 0,063 га, що
знаходиться в смт.Дашава Стрийського
району Львівської області.

За договором купівлі- продажу
житлового будинку від 15 січня 2010 року
позивач купила в ОСОБА_3 будинок в смт.
Дашава.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення Дашавської
селищної ради прийняті з
процесуальними порушеннями порядку
прийняття, оскільки спочатку прийнято
рішення № 374 про надання ОСОБА_1 в
оренду на п'ять років земельну ділянку
площею 0,06га в масиві «Біля присадиби
Титаренко», а пізніше прийнято рішення
№ 378 про припинення ОСОБА_3 право
користування спірною земельною
ділянкою на підставі підробленої від
її імені заяви. Крім того, оскільки дана
земельна ділянка на даний час належить
на праві власності позивачу, тому її
права оскаржуваними рішеннями
порушуються.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулася в суд з вимогою про
визнання нечинними рішення № 374 від 26
січня 2006 року Дашавської селищної ради
Стрийського району про надання в
оренду земельної ділянки та рішення №
378 від 26 січня 2006 року Дашавської
селищної ради Стрийського району про
припинення користування земельною
ділянкою.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Крім того, обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивача.

Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково.

При вирішення питання про
обґрунтованість та підставність
доводів апеляційної скарги необхідно
з'ясувати юрисдикційну природу даного
позову, зокрема необхідно
проаналізувати зміст спірних
правовідносин.

Предметом позову є та конкретна
матеріально- правова вимога позивача
до відповідача, яка випливає із
спірного матеріального публічно-
правового відношення, і з приводу якої
адміністративний суд має прийняти
рішення.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні КАС України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Отже, право на судовий захист має лише
та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Матеріалами справи підтверджується,
що права та охоронювані законом
інтереси позивача оскаржуваними
рішеннями жодним чином не
порушувались, адже на час їх прийняття
26 січня 2006 року ОСОБА_2 жодного
відношення до спірної земельної
ділянки не мала, оскільки
землекористувачами були треті особи, а
власником - відповідач. Разом з тим,
позивач власником житлового будинку в
смт.Дашава стала 15 січня 2010 року, а
власником спірної земельної ділянки - 10
лютого 2012 року згідно з державним актом
про право власності на земельну
ділянку.

Таким чином, на підставі встановлених
фактичних обставин справи, суті
позовних вимог, колегія суддів дійшла
висновку про те, що в даній
адміністративній справі відсутній
предмет позову, право позивача не
порушено, що є самостійною підставою
для відмови в задоволенні позову.

Крім того, відповідно до п.21 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України "Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 06 березня
2008 року N 2 приписи зазначеної частини
можуть бути підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог, якщо суд
встановить, що оскаржуваний акт до
особи не застосовувався і вона не
перебуває у відносинах, до яких цей акт
може бути застосовано. У такому разі
суд не проводить перевірку
нормативно-правового акта на предмет
його протиправності (законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили).

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим в силу
вимог ст. 202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючисьст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1,
4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п
о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити,
а постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 15 червня 2012 року у справі №
1323/3175/12, 2а-1323/159/12 скасувати та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови
виготовлено 14.02.2014 року.