Справа № 2а-493/11/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа №
32553/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «Живиця» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 3.03.2011 року в
справі за позовом Долинського
міжрайонного прокурора
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області до
публічного акціонерного товариства
«Живиця» про стягнення заборгованості
зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2011 року Долинський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі управління Пенсійного
фонду України в Долинському районі
Івано-Франківської області звернувся
до суду з позовом до ПАТ «Живиця» про
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Прокурор посилався на те, що ПАТ
«Живиця» на момент подання позовної
заяви не сплатило страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за листопад 2010 року в сумі
43272,91 грн.

Позивач просив стягнути з ПАТ «Живиця»
в користь управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області
заборгованість зі сплати страхових
внесків в зазначеному вище розмірі.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
3.03.2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Живиця» на користь
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області заборгованість зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за листопад 2010 року в
розмірі 43272,91 грн.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ПАТ «Живиця», подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що рішення суду першої інстанції слід
скасувати, оскільки судом неповно
досліджено зібрані докази, неповно
встановлено обставини справи, при
розгляді справи порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
вказує, що спірні правовідносини
регулюються Законом України «Про
систему оподаткування». Згідно ст. 1 та
ст. 16 Закону України «Про систему
оподаткування» визнається право
власника майна на добровільних засадах
робити відрахування на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пенсійний фонд не має права стягувати
страхові внески, оскільки внески
сплачуються членами Пенсійного фонду в
добровільному порядку на підставі
поданої заяви про вступ до Пенсійного
фонду та договору про участь у фонді.
Законом визначається тільки порядок
сплати страхових внесків, однак
розміру такої сплати не встановлено.

Особи, які беруть участь в справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, проте в
судове засідання не прибули, що є
підставою для її розгляду в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

В справі встановлено, що ПАТ «Живиця»
зареєстроване Долинською районною
державною адміністрацією 25.12.1996 року та
взяте на облік в управлінні Пенсійного
фонду України в Долинському районі
1.01.1997 року (реєстраційний № 05.05.0475).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» ПАТ «Живиця» є платником
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно розрахунку боргу по страхових
внесках на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування станом
на 24.12.2010 року, узгоджена сума
заборгованості ПАТ «Живиця» зі сплати
страхових внесків за листопад 2010 року
становить 43272,91 гривень.

Задовольняючи позов прокурора, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем порушено вимоги Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» щодо
сплати страхових внесків, сума
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування є
встановленою, а тому підлягає
стягненню з ПАТ «Живиця».

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», страховими внесками є
кошти відрахувань на соціальне
страхування та збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені згідно із законодавством, що
діяло раніше, а також кошти, сплачені на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до цього
Закону.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон) встановлено,
що виключно цим Законом визначається
порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно до ст.17 Закону, на платника
страхових внесків покладені обов'язки
щодо нарахування, обчислення і сплати
страхових внесків в повному обсязі в
установлені строки.

Згідно ч.6 ст. 20 Закону, страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
періодом для позивача відповідно до
абзацу 2 ч.6 ст. 20 та п.1 ст. 14 Закону є
календарний місяць.

Відповідно до ч.2. ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені ст. 20 цього Закону, в тому
числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою ст. 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків і стягується з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

Як видно з матеріалів справи,
заборгованість ПАТ «Живиця» зі сплати
страхових внесків встановлена та
підтверджена матеріалами справи,
зокрема, розрахунком суми страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підлягають сплаті за листопад 2010 року
(а.с. 7).

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
суми боргу в розмірі 43272,91 грн. є
обґрунтованими.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Апелянт не заперечує факту існування
заборгованості зі сплати страхових
внесків, доводи апеляційної скарги
зводяться лише до спростування
обов'язку щодо сплати таких внесків, що
в силу наведеного є безпідставним та
суперечить матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Живиця»
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
3.03.2011 року по справі № 2а-493/11/0970
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М.Старунський