Справа № 253/15325/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Марченко Н.Ю.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
справа №253/15325/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Міронової Г.М.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області на постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 13 січня 2014 року у справі №
253/15325/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н
О В И В:

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 13 січня
2014 року позов ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання
протиправними дій, рішення та
зобов'язання вчинити певні дії
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки № 191 від 19.11.2013 р. про відмову
ОСОБА_2 в перерахунку пенсії державного
службовця на підставі довідки
Горлівської ОДПІ з урахуванням сум
надбавки за вислугу років у розмірі 25 %,
матеріальної допомоги на оздоровлення
до щорічної відпустки, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань і
індексації заробітної плати, з яких
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки здійснити ОСОБА_2 перерахунок
пенсії державного службовця з 14.11.2013
року на підставі довідки Горлівської
ОДПІ, включивши до розрахунку пенсії
суми надбавки за вислугу років у
розмірі 25 %, матеріальної допомоги на
оздоровлення до щорічної відпустки,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань і
індексації заробітної плати, з яких
сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову місцевого суду та
у задоволені позову відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначив, що суд першої
інстанції необґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, оскільки такі види
виплат, як матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати не
включається до заробітної плати
державного службовця для обчислення
пенсії.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, здійснюючи
апеляційний перегляд справи в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку відповідача та з 18.11.2010 року
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу».

14.11.2013 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки із заявою про перерахунок
розміру пенсії з урахуванням довідок
Горлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 11.11.2013 року № 6937/9/05-03-05-13, №
6936/9/05-03-05-13 та 6935/10/05-03-05-13, у яких
зазначені розміри виплаченої позивачу
за період з 01.11.2008 року по 31.10.2010 року
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації заробітної плати, а також
встановлено надбавку за вислугу років
у розмірі 25%. Згідно вказаної довідки,
на всі виплати, що в ній вказані,
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (арк. справи 21-25).

Рішенням відповідача від 19.11.2013 року №
191 в перерахунку пенсії позивача згідно
її заяви було відмовлено. Відмова
обґрунтована тим, що такі види виплат,
як матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати, як
складові заробітної плати статтею 33
Закону України «Про державну службу»
не передбачені, а тому підстави для
перерахунку пенсії позивача відсутні.

Вказані обставини знайшли своє
підтвердження при апеляційному
розгляді справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
пенсія позивача повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку вона фактично
отримувала на день звільнення на
пенсію, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати та
надбавки за вислугу років, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, що діє з
01.10.2011 року), пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

До 01.10.2011 року, статтею 37 Закону України
«Про державну службу» було
передбачено, що за кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Згідно ст.37-1 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон №3723-XII), у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку з набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Законом України «Про оплату праці» від
24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу (частина перша
статті 1).

Статтею 2 Закон №108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII
(далі Закон №1788-XII) врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до
частини першої статті 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV
(далі Закон №1058-IV) визначені виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року № 1013 затверджено
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до
положень якого, винагорода за вислугу
років виплачується посадовим особам
органів державної податкової служби
залежно від стажу роботи і
обчислюється у відсотках, виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Нарахування та
виплата винагороди за вислугу років
провадяться щомісяця за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.
Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України № 1013 від 12.09.1997 року «Про
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання» встановлено, що
винагорода за вислугу років
виплачується посадовим особам органів
державної податкової служби, стаж
роботи яких становить від 10 до 15 років у
розмірі 25%.

З наданих позивачем довідок від 11.11.2013
року № 6937/9/05-03-05-13, № 6936/9/05-03-05-13 та
6935/10/05-03-05-13 вбачається, що на виплачені
їй суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати, надбавки
за вислугу років нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати, які
позивач отримував перед виходом на
пенсію і на які нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні були
враховуватися при обчисленні пенсії
позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 13 січня
2014 року у справі № 253/15325/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

Г.М.
Міронова