Справа № 2011/19497/12
Суддя: Задорожний М. І.
Дата ухвалення: 2012-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(скорочене провадження)

27 грудня 2012 р. суддя Дзержинського
районного суду м. Харкова Задорожний М.
І., розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
пенсіонного фонду України в
Харківській області про стягнення
пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом, в
якому просить:

- визнати протиправними дії
відповідача та порушенням вимог Закону
«Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2
групи інвалідності додаткову пенсію
згідно вимог ст. 50 Закону " Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за шкоду завдану здоров'ю 75%
мінімальної пенсії за віком, що складає
з 01.01.2010 року по 01.01.2013 рік 9415 грн, з 01.01.2013
року виплатити згідно по даного
Закону,

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок основної пенсії та
виплатити згідно ст.49 та ч.4 ст. 54 Закону
" Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як інваліду
2 групи 1 категорії, що складає з 01.01.2010
року по 01.01.2013 рік 109141 грн., визнати за
ним право на отримання основної пенсії
з 01.01.2013 року згідно ст.49, ч.4 ст.54 Закону
"Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-Х11 як інваліду 2 групи в
розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком.

Суддя вважає можливим судовий розгляд
здійснювати в порядку скороченого
провадження на підставі ч. 4 ст. 183-2 КАС
України.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 03.12.2012 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Харківській
області про стягнення пенсії за період
з 01.01.2010 року по 30.06.2012 рік залишено без
розгляду. Відкрито скорочене
провадження за період з 01.07.2012 року та в
подальшому відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом в ході розгляду справи
встановлені такі факти і відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному
управлінні пенсійного фонду України в
Харківській області. Згідно довідки
медико-соціальної (експертної комісії,
серія МСЕ №018988 от 30.10.2006 року, йому
встановлена 2 група інвалідності -
безстроково. Має посвідчення учасника
ЛПА на ЧАЕС 1 категорії, серія НОМЕР_1.

Відповідно до довідки УПФУ в
Дзержинському районі м. Харкова ОСОБА_1
перебуває на обліку у УПФУ в
Дзержинського району м. Харкова і
отримує пенсію по інвалідності
інвалідам II групи, призначену від
Міністерства оборони України,
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб»

Конституційний Суд України в п. З
мотивувальної частини рішення від
03.10.1997 по справі за № 4-зп (справа про
набуття чинності Конституцією України)
зазначив: „ Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього.

Загальновизнаним є й те, що з
прийняттям нового акта, якщо інше не
передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше".

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України„ Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 28.02.1991 р.№796-ХІІ.

Ст. 49 Закону України „ Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно зі ст. 54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у
розмірі відшкодування фактичних
збитків, який визначається згідно з
законодавством. В усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи -
75 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Ч. 3 ст. 67 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ у
редакції Закону України від 05.10.2006 p. N 231
- V встановлено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог ч. З ст. 46
Конституції України пенсії та інші
види соціальних виплат та допомог, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчій
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Статтею 11 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» зазначено «Умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначаються ЗУ ««Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок ЧАЕС»» і цим
законом.

А відповідно до ст. 59 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
військовослужбовцям призначаються з
їх грошового забезпечення згідно з цим
Законом та іншими законодавчими
актами.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок ЧАЕС» в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчим : по II групі інвалідності -
8 мінімальних пенсій за віком.

Мінімальна пенсія за віком відповідно
до. ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб які
втратили працездатність на кожен рік
визначає ЗУ «Про державний бюджет».

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. У зв'язку з чим, суд
не бере до уваги положення ч.3 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 ч.1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії, згідно з
цим Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст. ст.50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 24 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» визначено що надбавки і
підвищення пенсій по інвалідності
внаслідок Чорнобильської катастрофи
нараховуються і в порядку
встановленому ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»

Відповідно до статті 67 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати.

У ст. 54 зазначеного Закону передбачено,
що обчислення і призначення вказаного
виду пенсій проводиться відповідно до
Закону України „Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Згідно ст. 50 вищезазначеного Закону
України особам, віднесеним до 1
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам II групи -
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору, крім того, це право гарантується
Конституцією України (ч. 2 ст. 46).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку що при визначенні розміру
пенсії по відношенні до позивача,
підлягають застосуванню ст. ст. 50, 54
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України № 1 від 03.01.2002 р. „Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", на підставі якої
була нарахована пенсія позивачеві,
оскільки остання суттєво звужує обсяг
встановлених законом прав. Зі змісту
ст. ст. 50, 54 Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
пенсії та щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться
мінімальна пенсія за вікон, розмір якої
згідно чинного законодавства
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №
1058-IV,

В цьому зв'язку суд не приймає до уваги
положення ч. З ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, що передбачено ст. ст. 49, 50, 54
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Ч. 1 ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України і щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Оскільки позивачеві слід визначити
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитися з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Ч. З ст. 4 Закону України „Про
прожитковий мінімум" (в редакції Закону
№ 2505 - 4 від 25.03.2005 р. „Про внесення змін
до Закону України „Про державний
бюджет України на 2005 рік"), яка діє з
31.03.2005 р. передбачено, що прожитковий
мінімум на одну особу, а також окремо
для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп
населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік. Прожитковий мінімум
публікується в офіційних виданнях
загальнодержавної сфери
розповсюдження.

Законами України „Про Державний
бюджет України на 2004 рік" від

27.11.2003 р. № 1344 - IV, „Про Державний
бюджет України на 2005 рік" від

23.12.2004 p. № 2285-IV, „Про Державний бюджет
на України на 2006 рік" від

25.12.2005 р. № 3235 - IV, „Про Державний
бюджет України на 2007 рік" від

19.12.2006 р. № 489 - V, „Про Державний бюджет
України на 2008 рік" від 28.12.2007 р. № 107 - VI,
„Про Державний бюджет України на 2009
рік" від 26.12.2008 р. № 835 -VI встановлено
прожитковий мінімум на одну особу, яка
втратила працездатність на 2004 рік - 110,00
грн., на 2005 р. - 332,00 грн., на 2006 рік: з 1
січня - 350,00 грн., з 1 квітня - 359,00 грн., з 1
жовтня - 366,00 грн., на 2007 рік: з 1 січня -
380,00 грн., з 1 квітня - 406,00 грн., з 1 жовтня -
411,00 грн., на 2008 рік: з 1 січня - 470,00 грн., з 1
квітня - 481,00 грн., з 1 липня - 482,00 грн., з 1
жовтня - 498,00 грн., на 2009 р. в розмірі, що
діяв у грудні 2008 р. Відповідно до Закону
України „Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ст. 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" змінено та встановлено, що
у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році: по І групі
інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по НІ групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по І групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по [І
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по І групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; дітям -
інвалідам - 70 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати пенсії згідно із законом про
Державний бюджет України і не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 28 розділу II Закону
України „Про Державний бюджет на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", ст. 50
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" було викладено у новій
редакції, а саме: особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам І групи -
75 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність
визначається на момент виплати
додаткової пенсії згідно із законом
про Державний бюджет України і не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Законом України від 28.12.2007 № 107 - VI „Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ст. 67
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" змінено та встановлено, що
максимальний розмір пенсій,
призначених відповідно до цього Закону
(з урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною та інших доплат до
пенсій, встановлених законодавством)
не може перевищувати дванадцять
мінімальних розмірів пенсії за віком,
встановленої абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, у справі
за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційного) окремих положень
статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України „Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу II
Закону України „Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України)
вищенаведена норма закону була визнана
неконституційною,

Отже, органи Пенсійного фонду України,
повинні були здійснювати у зазначений
період виплату пенсії у розмірах,
встановлених законом про Державний
бюджет на відповідний рік, правомірно
діяли, на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що визначено діючим
законодавством України. Таким чином, з
01.01.2008 р. до 22.05.2008 р. органи Пенсійного
фонду України не мали повноважень
здійснювати зазначені виплати у
розмірах встановлених ст. ст. 50, 54
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в редакції закону від 06.06.1996
p., оскільки протягом цього часу
положення вказаного закону в
зазначеній редакції не діяли.

Згідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнанні
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про
неконституційність, тому відповідач з
22.05.2008 р. під час обчислення пенсії та
додаткової пенсії особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, повинен був керуватися ст.
ст. 50, 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у редакції Закону України
від 06.06.1996 р. та статтею 67 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у редакції
Закону України від 05.10.2006 року.

Відповідно до ст. 54 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2009 рік"
прожитковий мінімуму на одну особу та
для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп
населення, встановлений в розмірах, що
діяли у грудні 2008 року.

Оскільки позивачеві слід визначити
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції
України при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод

Відповідно до ст. З Конституції
України, людина, її життя і здоров'я,
честь і гідність, недоторканність і
безпека визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Згідно із ст. 16 Конституції України,
забезпечення екологічної безпеки і
підтримання екологічної рівноваги на
території України, подолання наслідків
Чорнобильської катастрофи - катастрофи
планетарного масштабу, збереження
генофонду Українського народу є
обов'язком держави.

Суд вважає, що дії відповідача по
виплаті основної та додаткової пенсій,
у розмірах, які не відповідають
встановленим статтями Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", є такими,
що порушують конституційні права
позивача на здоров'я та належний
соціальний захист. Постанови Кабінету
Міністрів України, встановлюючи значно
менший, ніж Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", розмір для розрахунку
величини основної та додаткової
пенсій, а також конкретні мінімальні
розміри державної пенсії, вступають в
протиріччя з положеннями Закону
України від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ.

Враховуючи вищевикладене, відповідач з
01.07.2012 року при обчисленні пенсії
позивачу, повинен був керуватися
виключно Законом України № 796 в
редакції від 06.06.1996 року та Законом
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

На підставі вищевикладеного та
встановленого, суд дійшов висновку, що
позивач має право на отримання пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, а
також щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах
встановлених чинним законодавством, а
саме 75 процентів мінімальної пенсії за
віком з 01.07.2012 року.

На підставі Закону України „Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ, Закону
України „Про пенсійне забезпечення"
від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ, Закону України
„Про Державний бюджет на 2007 рік" від
19.12.2006 p. № 489-V, Рішення Конституційного
Суду України від 03.10.1997 р. по справі за №
4-зп, Закону України „Про Державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України" від
28.12.2007 року № 107-VI, Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп/2008, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11,
17, 69 - 71, 94, 159 -163,183-2, 256 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління
пенсіонного фонду України в
Харківській області про стягнення
пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача
та порушенням вимог Закону «Про статус
та соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2
групи інвалідності додаткову пенсію
згідно вимог ст. 50 Закону " Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за шкоду завдану здоров'ю 75%
мінімальної пенсії за віком за період з
01.07.2012 року з урахуванням сум,
виплачених у цей період.

Зобов'язати відповідача провести
перерахунок основної пенсії та
виплатити згідно ст.49 та ч.4 ст. 54 Закону
" Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як інваліду
2 групи 1 категорії, згідно ст.49, ч.4 ст.54
Закону "Про статус та соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-Х11 як інваліду 2 групи в
розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком за період з 01.07.2012 року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з
моменту отримання копії постанови.

Суддя: