Справа № 821/2535/13-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2014 р. Справа № 821/2535/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
представників позивача - Кулаковського
А.М., Корнієнко Г.Ю., Кравченко О.М.,
представника відповідача - Ляха В.І.,
представників третьої особи - Полієнко
Н.О., Абакумової М.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Каланчацького управління водного
господарства до Скадовської
міжрайонної державної фінансової
інспекції, Державної фінансової
інспекції в Херсонській області, третя
особа - Херсонське обласне управління
водних ресурсів про визнання
нечинними п. 1,2,3,4,5 вимоги № 46-13/745 від
26.06.2013 р.,

встановив:

Каланчацьке управління водного
господарства (далі по тексту - позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Скадовської міжрайонної
державної фінансової інспекції (далі
по тексту - відповідач-1) , Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області (далі по тексту - відповідач - 2) ,
третя особа - Херсонське обласне
управління водних ресурсів про
визнання нечинними п. 1,2,3,4,5 вимоги №
46-13/745 від 26.06.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
період з 29.03.2013 р. по 21.05.2013 р.
спеціалістами Скадовської міжрайонної
Державної фінансової інспекції
проведено ревізію фінансово -
господарської діяльності
Каланчацького управління водного
господарства за період з 01.08.2010 р. по
01.01.2013 р. та складено акт № 46- 27/08. За
наслідками ревізії винесено вимогу
щодо усунення виявлених порушень. Із
вказаними у вимозі порушеннями позивач
не погоджується.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили адміністративний позов
задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував та пояснив, що
працівниками Скадовської міжрайонної
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області проведено
перевірку у позивача та встановлено
порушення та недоліки, які відображено
в акті ревізії від 28.05.2013 р. № 46-27/08.

Представник третьої особи в судовому
засіданні позовні вимоги
представників позивача підтримали та
просили їх задовольнити.

Заслухавши в судовому засіданні
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши наявні
докази у їх сукупності, судом
встановлено наступне: Закон України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" визначає статус органу
державного фінансового контролю, його
функції та правові основи діяльності.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" головним завданням
органу державного фінансового
контролю є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Скадовською міжрайонною державною
фінансовою інспекцією відповідно до п.
2.20 Плану контрольно - ревізійної роботи
ДФІ України на І квартал 2013 року,
проведено планову ревізії фінансово -
господарської діяльності
Каланчацького управління водного
господарства за період з 01.08.2010 р. по
01.01.2013 р.

Відповідно до п. 2 вимоги № 46-13/745 від
26.06.2013 р., відповідач просить позивача
забезпечити відшкодування 12449, 43 грн.
зайво виплачених надбавок за високі
досягнення у праці з осіб, які їх
отримали безпідставно. У разі пропуску
встановленого строку - відшкодувати
порушення за рахунок відповідальної
особи, що допустила зайві витрати.

Так, судом встановлено, що трьом
машиністам насосних станцій виплачено
надбавки за високі досягнення у праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про оплату праці", постанови Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 2002 року
№ 129 "Про оплату праці працівників на
основі єдиної тарифної сітки розряді і
коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери" (зі змінами), п. 2.1 наказу
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 02.06.2011 рок № 185 "Про
умови оплати праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників організації меліорації та
водного господарства Державного
агентства водних ресурсів України" (зі
змінами) керівникам організацій надано
право у межах фонду заробітної плати,
затвердженого в кошторисі,
встановлювати всім категоріям
працівників надбавку за високі
досягнення у праці в розмірі до 50
відсотків посадового окладу (тарифної
ставки).

Відповідно до Колективного договору
позивача надбавки за високі досягнення
у праці встановлюються за рішенням
начальника управління за сумлінне та
якісне виконання працівником своїх
посадових обов'язків, професіоналізму
та компетентності.

Відповідно до посадової інструкції
машиніста, машиніст насосної установки
на насосних станціях тимчасово не
задіяних в водопостачанні або
водовідведенні проводить роботи, що є
його безпосередніми посадовими
обов'язками.

При виконанні вказаних робіт, що
впливають на загальні результати
роботи управління, насосна станція
знаходиться в повному робочому стані
та при необхідності може здійснювати
водопостачання на зрошення
сільгоспвиробникам або
водовідведення.

Згідно Правил безпечної експлуатації
електроустановок споживачів діюча
електроустановка - це
"електроустановка або її дільниця, які
перебувають під напругою або на якій
напруга може бути подана вмиканням
комутаційних апаратів, а також
повітряна лінія, що розміщена в зоні
дії наведеної напруги або має
перетинання з діючою повітряною
лінією". Отже, насосні станції, що
тимчасово не задіяні в водопостачанні
або водовідведенні, відносяться до
діючих електроустановок, де включено
силовий трансформатор власних потреб
Т-2, працюють дренажні насоси,
освітлення, зв'язок, а тому потребують
постійного технічного обслуговування.

Судом встановлено, що в Управлінні в
кінці поливного сезону рішенням
технічної ради визначається перелік
насосних станцій, які не були задіяні в
поливі і згідно положень Колективного
договору їм не нараховується надбавка
за стаж роботи за спеціальністю, а всі
інші встановлені доплати, надбавки,
премії виплачуються в повному обсязі.

Надбавка за високі досягнення в праці
може скасовуватись або зменшуватись в
разі недотримання працівником вимог
своєї посадової інструкції,
несвоєчасного виконання завдань,
погіршення якості роботи, порушення
трудової дисципліни.

Отже, суд приходить до висновку, що
Каланчацьким управлінням водного
господарства правомірно
нараховувалися надбавки вказаним
працівникам.

З огляду на вказане, п. 3 вимоги № 46-13/745
від 26.06.2013 р. також не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем
правомірно перераховано суму внесків
до Фондів.

Щодо п. 4 оскаржуваної вимоги, суд
зазначає, що відповідно до бюджетної
програми КПКВ 2407070 «Програма
ліквідації наслідків підтоплення
територій в містах і селищах України»,
Паспорт якої затверджено наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України та Міністерством
фінансів України від 18.03.2011 року № 84/375
передбачено фінансування комплексної
програми захисту сільських населених
пунктів і сільськогосподарських угідь
від шкідливої дії вод до 2010 та прогноз
до 2020 року. За вказаною програмою
позивач коштів не отримував.

Судом встановлено, що позивачем
включено оплату вартості
електроенергії на роботи 9 дренажних
насосних станцій, які знаходяться в
смт. Каланчак до розрахунків потреби в
бюджетних коштах по загальному фонду
за КПКВ 2407050 на 2011-2012 роки до кошторису
видатків за КЕКВ 1163 "Оплата
електроенергії".

Відповідно до п. 2.1.3 Положення про
управління затвердженого наказом
Державного комітету України по водному
господарству від 26.07.2010 року № 157, яким
також в своїй діяльності керується
Управління, вказано що основним
завданням Управління є організація
виконання довгострокових державних і
комплексних програм, захисту від
шкідливої дії вод сільських населених
пунктів, сільськогосподарських угідь
та інших об'єктів.

Згідно ст. 9 Водного Кодексу України, до
відання районних рад у галузі
регулювання водних відносин на їх
території належить організація роботи,
пов'язаної з ліквідацією наслідків
аварій та стихійного лиха, погіршенням
якості вод або їх шкідливою дією,
залучення у встановленому порядку
до цієї роботи підприємств, установ
і організацій.

Частиною 1 статті 108 Водного кодексу
України передбачено, що у разі загрози
стихійного лиха, пов'язаного із
шкідливою дією вод, місцеві ради із
залученням підприємств, установ,
організацій зобов'язані вжити
невідкладних заходів щодо
запобігання цьому лихові, а в разі
його настання - щодо негайної
ліквідації його наслідків відповідно
до законодавства України.

Так, відповідно до Положення про
порядок вирішення питань
адміністративно-територіального
устрою Української PCP, затвердженого
Указом Президії Верховної Ради
Української PCP від 12.03.1981р. №1654-Х, яке на
даний час не втратило чинність, до
міських населених пунктів належать
міста обласного, районного
підпорядкування і селища міського
типу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 статті 7
Бюджетного кодексу України, бюджетна
система України ґрунтується на
принципі цільового використання
бюджетних коштів - бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Згідно п. 5 ст. 20 Бюджетного кодексу
України, відповідальний виконавець
бюджетних програм визначається
головним розпорядником бюджетних
коштів за погодженням з
Міністерством фінансів України
(місцевим фінансовим органом).
Відповідальним виконавцем бюджетних
програм може бути головний
розпорядник бюджетних коштів за
бюджетними програмами, виконання яких
забезпечується його апаратом, та/або
розпорядник бюджетних коштів нижчого
рівня, який виконує бюджетні програми
у системі головного розпорядника.

Відповідальний виконавець бюджетних
програм у процесі їх виконання
забезпечує цільове та ефективне
використання бюджетних коштів
протягом усього строку реалізації
відповідних бюджетних програм у межах
визначених бюджетних призначень.

Пунктом 10 статті 23 Бюджетного кодексу
України передбачено, що зміни
розмірів, мети та обмеження в часі
бюджетних призначень, крім випадків,
передбачених цим Кодексом,
здійснюються лише за наявності у
законі про Державний бюджет України
(рішенні про місцевий бюджет)
відповідного положення.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
меліорацію земель» від 14.01.2000 р. №1389,
визначено, що за рахунок коштів
державного бюджету фінансуються
витрати на проектування, будівництво
(реконструкцію) і експлуатацію
загальнодержавних та міжгосподарських
меліоративних систем, окремих об'єктів
інженерної інфраструктури, на
проведення моніторингу зрошувальних
та осушувальних земель, інвентаризації
меліоративних земель, капітального
ремонту, інвентаризації та
паспортизації загальнодержавних і
міжгосподарських меліоративних
систем, включаючи наукове,
організаційне і виробничо-технічне
забезпечення цих робіт.

Отже, судом встановлено, що
Каланчацьким управлінням водного
господарства використано кошти не за
цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про
працю України, дисциплінарні стягнення
застосовуються органом, якому надано
право прийняття на роботу (обрання,
затвердження і призначення на посаду)
даного працівника.

Отже, враховуючи вищевказане, суд
приходить до висновку, що п. 1, 5 вимоги
від 26.06.2013 р. № 46-13/745 є правомірним.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим
особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, вилучати в судовому
порядку до бюджету виявлені
ревізіями приховані і занижені
валютні та інші платежі, ставити
перед відповідними органами питання
про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами
та організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням
чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 15
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" Законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового контролю є обов'язковими
для виконання службовими особами
об'єктів, що контролюються.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст., 2 КАС
України, надаючи оцінку діям та
рішенням суб'єкта владних повноважень,
які є предметом оскарження, суд
перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на
підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Суд з дотриманням вимог ст.ст.69,70,86 КАС
України дослідивши надані сторонами
докази, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності. Оцінивши докази, які є у
справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, узагальнюючи викладене,
суд вважає, що позов Каланчацького
управління водного господарства до
Скадовської міжрайонної державної
фінансової інспекції , Державної
фінансової інспекції в Херсонській
області, третя особа - Херсонське
обласне управління водних ресурсів про
визнання нечинними п. 1,2,3,4,5 вимоги №
46-13/745 від 26.06.2013 р. підлягає задоволенню
частково.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 122, 128 158, 160, 162-163 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати нечинними пункти 2, 3 вимоги
Скадовської міжрайонної державної
фінансової інспекції від 26 червня 2013
року № 46-13/745.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 18 лютого 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 9.3