Справа № 804/12130/13-а
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Борисенка П.О., при секретарі судового
засідання - Сергієнка В.Ю., за участю
позивача - ОСОБА_1, представника
відповідача - Лещенко В.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області
третя особа колишній начальник
Інспекції з питань захисту прав
про про стягнення коштів та
стягнення моральної шкоди,-
ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області, третя особа
- колишній начальник Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області ОСОБА_3, в
якому просить стягнути з відповідача:
час вимушеного прогулу за період з
23.03.2013 р. по 30.08.2013 р. у зв'язку з
затримкою видачі трудової книжки та
заробітну плату в розмірі 6427,31грн. у
зв'язку з затримкою остаточного
розрахунку за період з 31.08.2013 р. по 13.11.2013
середньоденного заробітку в розмірі
- недоплату компенсації за 9 днів
невикористаної додаткової щорічної
відпустки в розмірі 2045,16 грн. за період
з 03.01.2013 р. по 30.08.2013 р. виходячи з
середньоденного заробітку в розмірі
227,24 грн., компенсацію за час
невикористаної відпустки в результаті
затримки остаточного розрахунку за
період з 31.08.2013 р. по 13.11.2013 р. за 6 днів в
розмірі 1363,44 грн., всього разом 3408,60 грн.;
- недоплату суми компенсації за 57 днів
невикористаної відпустки згідно
наказу про звільнення від 13.08.2013 р. в
розмірі 2525,48 грн.;
- допомогу за час тимчасової втрати
працездатності по лікарняному від
13.03.2013 р. за період з 13.03.2013 р. по 22.03.2013 р.
за 8 робочих днів виходячи із
середньоденної зарплати 379,17 грн. в
розмірі 3033,36 грн.:
- стягнути в якості відшкодування
моральної шкоди в зв'язку з порушенням
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що в порушення вимог ст. 38, 47,
116 КЗпПУ відповідач не звільнив
позивача з займаної посади головного
бухгалтера - завідувача сектору
бухгалтерського обліку та звітності
інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області згідно поданої заяви про
звільнення від 25.02.2013 р. за власним
бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ. Відповідач
безпідставно пропонував позивачу
з'явитися до місця роботи для
врегулювання питання його звільнення,
оскільки законом цього не передбачено
та для оформлення звільнення позивача
достатньо лише заяви про звільнення.
Позивачем листом від 14.03.2013 р. було
повідомлено відповідача про намір
отримати трудову книжку та копію
наказу про звільнення засобами
поштового зв'язку, що відповідачем
зроблено не було. Трудову книжку та
копію наказу про звільнення позивач
отримав 30.08.2013 р., що призвело до
вимушеного прогулу, оскільки не мав
можливості за відсутності трудової
книжки влаштуватися на роботу, що є
підставою задоволення позовних вимог.
У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, надав письмові заперечення на
адміністративний позов, згідно яких
зазначено, що згідно ч. 2 ст. 38 КЗпПУ якщо
працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою. Згідно з зазначеними вимогами
та враховуючи, що останній робочий день
позивача - 12.03.2013 р. одночасно збігався з
останнім днем його лікарняного,
правові підстави для звільнення ОСОБА_1
з 13.03.2013 р. за ст. 38 КЗпПУ відсутні, що
підтверджено актом перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 04-01-123/88. Також,
відповідач зазначив, що не мав права
звільнити позивача з займаної посади
без його присутності на місці роботи.
Безпосередня присутність позивача при
звільнення як головного бухгалтера
передбачена Типовим положенням про
бухгалтерську службу бюджетної
установи, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від
26 січня 2011 р. N 59, Порядком погодження
призначення на посаду та звільнення з
посади головного бухгалтера бюджетної
установи, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
21.02.2011 N 214, Положенням про сектор
бухгалтерського обліку та звітності
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
Третя особа у судове засідання не
з'явилася, судова кореспонденція
направлялася на адресу третьої особи,
проте неодноразово поверталася на
адресу суду з відміткою пошти «за
закінченням терміну зберігання».
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступні
Відповідно до наказу від 26.03.2012 р. № 44-к
ОСОБА_1 перебував на посаді головного
бухгалтера - завідувача сектору
бухгалтерського обліку та звітності
інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
Відповідно до ст. 38 КЗпПУ працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (переїзд на нове
місце проживання; переведення чоловіка
або дружини на роботу в іншу
місцевість; вступ до навчального
закладу; неможливість проживання у
даній місцевості, підтверджена
медичним висновком; вагітність; догляд
за дитиною до досягнення нею
чотирнадцятирічного віку або
дитиною-інвалідом; догляд за хворим
членом сім'ї відповідно до медичного
висновку або інвалідом I групи; вихід на
пенсію; прийняття на роботу за
конкурсом, а також з інших поважних
причин), власник або уповноважений ним
орган повинен розірвати трудовий
договір у строк, про який просить
Якщо працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
Працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.
Відповідно до ст. 47 КЗпПУ власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу.
У разі звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу він
зобов'язаний також у день звільнення
видати йому копію наказу про
звільнення з роботи. В інших випадках
звільнення копія наказу видається на
Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
Відповідно до ст. 117 КЗпПУ в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
Відповідно до п. 4.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 р. N 58
(далі - інструкція № 58) власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівнику його трудову книжку
в день звільнення з внесеним до неї
записом про звільнення.
При затримці видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органа працівникові сплачується
середній заробіток за весь час
Днем звільнення в такому разі
вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення
визнається недійсним у порядку,
встановленому пунктом 2.10 цієї
Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 якщо
працівник відсутній на роботі в день
звільнення, то власник або
уповноважений ним орган в цей день
надсилає йому поштове повідомлення із
вказівкою про необхідність отримання
Пересилання трудової книжки поштою з
доставкою на зазначену адресу
допускається тільки за письмовою
Відповідно до матеріалів справи судом
встановлено наступні обставини.
25.02.2013 р. позивачем була складена зава
про його звільнення за власним
бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ. В заяві
зазначена дата звільнення - 11.03.2013 р.
Згідно відмітки на даній заяві остання
була прийнята відповідачем 25.02.2013 р. за
вхідним номером 563/01-22/1. Позивач в
адміністративному позові стверджує, що
заява про звільнення була направлена
відповідачу поштою. Позивач не надав
повідомлення про вручення поштового
відправлення, хоча про його наявність
Ст. 38 КЗпПУ передбачає різні механізми
звільнення працівника за власним
бажанням. Частина 1 ст. 38 передбачає
звільнення за власним бажанням без
зазначенням причин звільнення шляхом
попередження про це власника за 2 тижні.
Частина 3 ст. 38 передбачає звільнення за
власним бажанням у визначений
працівником строк якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.
Для звільнення за ч. 1 ст. 38 КЗпПУ
необхідно встановити дату отримання
роботодавцем заяви працівника про
звільнення з метою визначення сплину
2-ох тижневого терміну, що необхідно для
встановлення дати звільнення
працівника та прямо пов'язано з
реалізацією його права на залишення на
роботі після закінчення строку
попередження згідно ч. 2 ст. 38 КЗпПУ.
В справі відсутні документи, що дають
змогу визначити дату отримання
відповідачем заяви позивача про його
В адміністративному позові зазначено,
що причиною звільнення був конфлікт з
колишнім начальником відповідача
ОСОБА_3 (третя особа), який пропонував в
січні 2013 р. проти волі позивача
перевести останнього з посади
головного бухгалтера на посаду
бухгалтера, що вказує на можливе
порушення відповідачем законодавства
про працю, умови колективного чи
трудового договору та дає право
позивачу самому зазначити дату свого
звільнення згідно ч. 3 ст. 38 КЗпПУ.
Відтак судом встановлено, що позивач
подав заяву про звільнення на підставі
ч. 3 ст. 38 КЗпПУ та зазначив дату свого
звільнення - 11.03.2013 р.
В матеріалах справи відсутні докази
порушення відповідачем законодавства
про працю, умови колективного чи
В зв'язку з чим, суд дійшов висновку про
відступіть в відповідача підстав
задоволення заяви позивача про його
звільнення від 25.02.2013 р. з 11.03.2013 р.
За встановлених обставин, суд не бере
до уваги заперечення відповідача, що
останній робочий день позивача - 12.03.2013
р. одночасно збігався з останнім днем
його лікарняного, тому правові
підстави для звільнення ОСОБА_1 з 13.03.2013
р. за ст. 38 КЗпПУ відсутні.
Заперечення відповідача, що на
визначений день звільнення ОСОБА_1
перебував на лікарняному та після його
закінчення не вимагав розірвання
трудового договору, тому були відсутні
правові підстави для його звільнення
за раніше поданою заявою суд не бере до
уваги, оскільки дане заперечення
спростовано встановленими обставинами
та листом позивача від 14.03.2013 р., в якому
останній підтверджує свою заяву про
Відповідно до п. 1 Типового положення
про бухгалтерську службу бюджетної
установи, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 26 січня
2011 р. N 59 (далі - Типове положення №
59) типове положення визначає завдання
та функціональні обов'язки
бухгалтерської служби бюджетної
установи (далі - бухгалтерська служба),
повноваження її керівника - головного
бухгалтера та вимоги до його
професійно-кваліфікаційного рівня.
Відповідно до п. 9 Типове положення № 59
погодження призначення на посаду та
звільнення з посади головного
бухгалтера керівником бюджетної
установи здійснюється в порядку,
встановленому Мінфіном.
Висновок про погодження (відмову в
погодженні) кандидатури для
призначення на посаду головного
бухгалтера орган Казначейства
надсилає протягом 10 робочих днів з дня
отримання відповідного подання
керівника бюджетної установи.
Відповідно до п. 12 Типове положення № 59
прийняття (передача) справ головним
бухгалтером у разі призначення на
посаду або звільнення з посади
здійснюється після проведення
внутрішньої перевірки стану
бухгалтерського обліку та звітності,
за результатами якої оформляється
відповідний акт. Копія такого акта
надсилається бюджетній установі, якій
підпорядковується бюджетна установа.
Прийняття (передача) справ головним
бухгалтером може здійснюватися за
участю представника бюджетної
установи, якій підпорядкована бюджетна
Аналогічні положення містить
Положення про сектор бухгалтерського
обліку та звітності Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області (пункт 11).
Відповідно до п. 1 Порядку погодження
призначення на посаду та звільнення з
посади головного бухгалтера бюджетної
установи, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
21.02.2011 N 214 (далі - Порядок № 214) цей
Порядок розроблено відповідно до
статей 56, 112 Бюджетного кодексу України
та Типового положення про
бухгалтерську службу бюджетної
установи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.01.2011 N
Цей Порядок визначає організаційні
засади погодження Державною
казначейською службою України
призначення на посаду та звільнення з
посади керівника бухгалтерської
служби бюджетної установи - головного
бухгалтера (далі - головний бухгалтер).
Відповідно до п. 9 Порядку № 214 для
погодження звільнення з посади
головного бухгалтера керівником
бюджетної установи надсилається до
відповідного органу Державної
казначейської служби України у
порядку, визначеному у пункті 4 цього
Порядку, подання щодо погодження
звільнення з посади (далі - подання про
звільнення) головного бухгалтера на
наступний день після виникнення
підстав для звільнення з посади,
визначених законодавством.
Відповідно до п. 16 Порядку № 214 висновок
про погодження (відмову в погодженні)
звільнення з посади головного
бухгалтера надсилається органом
Державної казначейської служби
України із супровідним листом
керівнику бюджетної установи з
урахуванням дати звільнення,
зазначеної у поданні про звільнення.
Відповідно до зазначених положень
Типового положенням № 59 та Порядку
№ 214 обов'язок бюджетної установи як
роботодавця погодити звільнення з
посади головного бухгалтера
кореспондується з обов'язком головного
бухгалтера взяти участь в проведенні
внутрішньої перевірки стану
бухгалтерського обліку та звітності та
складані акту за результатами такої
Відтак для звільнення позивача як
головного бухгалтера бюджетної
установи за власним бажанням за ст. 38
КЗпПУ останньому необхідно було
з'явитися до місця роботи для
проведення зазначених дій, що
передбачено Типовим положенням № 59 та
Порядком № 214, що останнім зроблено не
Матеріалами справи встановлено, що
відповідач неодноразово пропонував
позивачу з'явитися до місця роботи для
врегулювання питання його звільнення
згідно вимог закону (лист № 04/01-26/575-1 від
04.03.2013 р., лист № 04/01-26/690 від 18.03.2013 р.,
доповідна записка від 18.03.2013 р., копії
поштового конверту та повідомлення про
вручення поштового відправлення).
Даний факт позивачем не заперечується.
Згідно адміністративного позову
причиною відмови позивача прийти на
роботу були його побоювання, що даний
факт буде розцінено відповідачем як
повернення до виконання ним обов'язків
головного бухгалтера, що позбавить
його права на звільнення. Суд не
приймає дане пояснення позивача,
оскільки воно побудоване на припущенні
та належними доказами не підтверджено.
Займаючи посаду головного бухгалтера
позивач повинен був знати порядок
звільнення головного бухгалтера
В зв'язку з чим, суд визнав
обґрунтованими пояснення відповідача,
що останній спробував вирішити питання
звільнення або подовження трудового
договору з позивачем, однак не
знайшовши порозуміння, незважаючи на
прогули без поважних причин з 22.03.2013 р.
по 13.08.2013 р. (п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ), в
порушення Положення про сектор
бухгалтерського обліку та звітності
Інспекції, було прийнято наказ про
звільнення ОСОБА_1 зі займаної посади
Трудова книжка та копія наказу про
звільнення була видана позивачу 30.08.2013
Враховуючи встановлені обставини,
судом визнано не виконання позивачем
вимог Типового положенням № 59, Порядку
№ 214, Положення про сектор
бухгалтерського обліку та звітності
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровській
області, не зазначення та не
підтвердження причин звільнення в
зазначений позивачем строк в заяві про
звільнення від 25.02.2013 р. за ч. 3 ст. 38
КЗпПУ, враховуючи що трудова книжка
видається працівнику після його
звільнення згідно наказу про
звільнення, суд визнав правомірність
відмови відповідача (лист №
04/01-26/690 від 18.03.2013 р.) видати позивачу
трудову книжку на його вимогу від 14.03.2013
р. Відтак вимоги позивача про стягнення
грн. за час вимушеного прогулу за
період з 23.03.2013 р. по 30.08.2013 р. у зв'язку з
затримкою видачі трудової книжки та
заробітної плати в розмірі 6427,31грн. у
зв'язку з затримкою остаточного
розрахунку за період з 31.08.2013 р. по 13.11.2013
р. є необґрунтованими та задоволенню не
Щодо позовних вимог про стягнення
недоплати компенсації за 9 днів
невикористаної додаткової щорічної
відпустки в розмірі 2045,16 грн. за період
з 03.01.2013 р. по 30.08.2013 р. виходячи з
середньоденного заробітку в розмірі
227,24 грн., компенсації за час
невикористаної відпустки в результаті
затримки остаточного розрахунку за
період з 31.08.2013 р. по 13.11.2013 р. за 6 днів в
розмірі 1363,44 грн., недоплати суми
компенсації за 57 днів невикористаної
відпустки згідно наказу про звільнення
від 13.08.2013 р. в розмірі 2525,48 грн.,
допомоги за час тимчасової втрати
працездатності по лікарняному від
13.03.2013 р. за період з 13.03.2013 р. по 22.03.2013 р.
за 8 робочих днів виходячи із
середньоденної зарплати 379,17 грн. в
розмірі 3033,36 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Позивачем не було надано доказів того,
що він звертався до відповідача з
вимогами про виконання відповідачем
зазначених вимог про компенсацію
невикористаних відпусток та виплати
допомоги за час тимчасової втрати
працездатності. В справі відсутні
докази, того що відповідач своїми
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відмовив позивачу в задоволенні
зазначених вимог та порушив цим його
права та інтереси.

Відтак позовні вимоги в зазначеній
частині задоволенню не підлягають.

Задоволенню також не підлягає вимога
про відшкодування моральної шкоди, так
як судом встановлено недоведеність
позивачем інших позовних вимог.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 КАС України, полягає
в наступному, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 69 КАС доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Враховуючи зазначене, суд доходить
висновку про відмову в задоволені
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений
20.01.2014р.

Суддя (підпис)
Постанова не набрала законної сили
20.01.2014р. Суддя З оригіналом згідно
Помічник суддіП.О.Борисенко
П.О.Борисенко І.В. Калита