Справа № 805/409/14
Суддя: Мальцева Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р.
Справа №805/409/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15:54 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Мальцевої Н.Г.

за участі секретаря судового
зхасідання Ростова Я.С.

представника позивача
ОСОБА_2, діє на підставі дов. б/н від
20.01.2014р.

представників відповідача
Пальцун С.О., діє на підставі дов.№92 від
21.11.2013року, Ковалеренко О.С., діє на
підставі дов. №3 від 31.01.2014р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5, який мешкає в м. Донецьк,

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 (далі
- позивач) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - ДПІ, податковий орган,
відповідач) про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року на суму 510,00 грн, визнання нечинним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року на суму 28 333,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем за
результатами проведеної
документальної планової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.12.2012 р., протиправно, за думкою
позивача, на підставі висновків Акту
перевірки №1293/17-3/НОМЕР_1 від 25.10.2013р.
«Про результати документальної
планової виїзної перевірки дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5, рнокпп. НОМЕР_1» (надалі -
Акт перевірки), були прийняті:
податкові повідомлення-рішення №
від 05.12.2013 року, № від 05.12.2013 року.
Зазначає, що податкове
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року на суму 510,00 грн., яке було прийняте
відповідачем у зв'язку із ненаданням до
перевірки первинних банківських
документів, є протиправним, оскільки
позивач надав під час проведення
перевірки довідки з банків щодо
відсутності операцій за рахунком в
період, який перевірявся та про
закриття іншого карткового рахунку.
Вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року на загальну суму 32 476,26 грн.
прийняте незаконно та протиправно,
оскільки працівниками податкової
інспекції, які проводили перевірку
зроблено безпідставні висновки, що
витрати по єдиному соціальному внеску
повинні включатися до складу витрат
позивача саме на дату нарахування сум,
вказаних у річних звітах по ЄСВ, у
особовому рахунку. Вважає, що суми
авансових платежів з податку на доходи
фізичних осіб, що мають бути сплачені
до 15.08.2011 в сумі 5881,00 грн. та до 15.11.2011 в
сумі 5882,00 грн. були сплачені у
встановлені законодавством строки.

10.02.2014 року до відділу діловодства та
документообігу суду позивачем надані
уточнення до позовної заяви, згідно з
якими ФОП ОСОБА_5 просив визнати
нечинним та скасувати в повному обсязі
податкове повідомлення-рішення №
від 05.12.2013 року на суму 510,00 грн, визнати
нечинним та скасувати в повному обсязі
податкове повідомлення-рішення №
від 05.12.2013 року. (а.с. 73)

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
навів обставини, викладені в позові з
урахуванням уточнень.

03.02.2014 року в судовому засіданні
представник відповідача надав
заперечення на адміністративний позов,
згідно з якими Державна податкова
інспекція у Київському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області позов
не визнає, посилаючись на ті обставини,
що податковим повідомленням-рішенням
№ від 05.12.2013 року на загальну суму
32 476,26 грн., авансові внески по ПДФО в
сумі 11762,0 грн. тільки нараховувались до
особового рахунку та погашення даної
суми відбулося за рахунок списання
даного нарахування з передплати, яка
утворилась при перерахуванні ФОП
ОСОБА_5 даних платежів до бюджету.
Зазначає, що єдиний соціальний внесок,
який нараховується на чистий дохід
фізичних осіб-підприємців, повинен
нараховуватися та сплачуватися в році,
наступному за звітним та включатися до
складу податкових витрат у наступному
за звітним році. Стосовно прийнятого
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року на суму 510,00 грн. зазначає, що в
порушення пп.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44 ПК
України в частині збереження та
надання документів позивачем не надано
для проведення перевірки за період з
01.07.2010 по 07.04.2011 книгу обліку доходів та
витрат. Запитані до перевірки первинні
банківські документи по особовим
рахункам не були надані до перевірки,
були надіслані позивачем поштою та
отримані 05.11.2013р., вже після проведення
перевірки та складання Акту перевірки.
(а.с. 63-66)

Представники відповідача у судовому
засіданні підтримали доводи, викладені
у запереченнях.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
є суб'єктом підприємницької діяльності
та перебуває на податковому обліку в
Київському районі м. Донецька ГУ
Міндоходів у Донецькій області з
20.08.2002року, отримав свідоцтво платника
ПДВ 07.04.2011р. НОМЕР_4, видане ДПІ у
Київському районі м. Донецька.

З 30.09.2013 року по 11.10.2013 року Державною
податковою інспекцією у Київському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області було проведено документальну
планову виїзну перевірку дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 за період з
01.07.2010р. по 31.12.2012р.

Перевірка проводилась на підставі
наказу №241 від 20.09.2013р та була
продовжена на підставі наказу №305 від
11.10.2013р.

За результатами перевірки
відповідачем було складено Акт
№1293/17-3/НОМЕР_1 від 25.10.2013р «Про
результати документальної планової
виїзної перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5, рнокпп. НОМЕР_1» (надалі -
Акт перевірки) (а.с.9-23)

Висновками зазначеного Акту перевірки
відповідачем встановлено наступні
порушення діючого законодавства під
час здійснення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5
підприємницької діяльності: ст.1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.98 №727/98 із
змінами та доповненнями щодо завищення
обсягу виручки в сумі 61 140,18 грн., у тому
числі за 2010 рік в сумі 61 140,18грн.;
порушення вимог пп.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.44.3
ст.44 Податкового кодексу України від
02.12.10 №2755-IV зі змінами та доповненнями в
частині збереження та надання
документів: ФОП ОСОБА_5 не надано для
проведення перевірки за період з 01.07.2010
по 31.12.12 книгу доходів та витрат,
первинні банківські документи по
наступним особовим рахункам: НОМЕР_2 АТ
«УкрСиббанк», НОМЕР_3 в ДОДАТ
«Райффайзен банк Аваль» м. Донецьк;
порушення пп. 138.5.1 п.138.5 ст.138
Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-IV, зі змінами та доповненнями, щодо
включення ФОП ОСОБА_5 до складу витрат
витрати на ЄСВ по даті сплати авансових
внесків, а не по даті нарахування
податкового зобов'язання, що призвело
до завищення загальної суми валових
витрат на суму 67 464,86 грн., у тому числі:
2011 рік на 44 340,40 грн., 2012 рік на 23 124,46 грн.,
що призвело до заниження ПДФО на суму
10689,83 грн., у тому числі: 2011 рік на суму
6973,27 грн., 2012 рік на суму 3716,56 грн.;
порушення пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 Податкового
кодексу України від 02.12.10 №2755-IV, зі
змінами та доповненнями, п.5 розділу ІІІ
Порядку про затвердження форми
податкової декларації про майновий
стан і доходи та Інструкції щодо
заповнення податкової декларації про
майновий стан і доходи, затвердженої
Наказом від 07.11.11 №1395, що призвело до
заниження ПДФО за 2011 рік у мі 5881,58 грн.;
не проведення нарахування авансових
внесків по ПДФО в сумі 11 762,0 грн, у тому
числі: серпень 2011 року на 5881,00 грн.,
листопад 2011 року на 5881,00 грн. (а.с.22)

На підставі Акту перевірки
№1293/17-3/НОМЕР_1 від 25.10.2013р податковим
органом були прийняті: податкове
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_5 за штрафними
санкціями у розмірі 510,00 грн.; податкове
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_5 з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму 32
476,26 грн. (а.с. 24,25)

Обґрунтовуючи правомірність
прийнятого на підставі Акту перевірки
податкового повідомлення-рішення
№ від 05.12.2013 року відповідач
посилається на наступне.

В порушення пп.16.1.5 п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44
Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-IV, зі змінами та доповненнями (далі
- ПКУ) в частині збереження та надання
документів, позивачем запитані до
перевірки первинні банківські
документи по особовим рахункам не були
надані під час перевірки. Зазначені
документи були надіслані позивачем
поштою та отримані відповідачем після
складання Акту перевірки 05.11.2013р. Також,
позивачем не надано для проведення
перевірки за період з 01.07.2010 по 07.04.2011
книгу обліку доходів та витрат.

Перевіркою правильності визначення
валових витрат встановлено порушення
пп. 38.5.1 п.138.5 ст.138 ПКУ щодо включення ФОП
ОСОБА_5 до складу витрат витрати на ЄСВ
по даті сплати авансових внесків, а не
по даті нарахування податкового
зобов'язання, що призвело до завищення
загальної суми валових витрат на суму 67
464,86 грн., у тому числі: 2011 рік на 44 340,40
грн., 2012 рік на 23 124,46 грн., що призвело до
заниження ПДФО на суму 10689,83 грн., у тому
числі: 2011 рік на суму 6973,27 грн., 2012 рік на
суму 3716,56 грн.

Згідно з пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 ПКУ, ФОП
ОСОБА_5 при переході на загальну
систему оподаткування в декларації №
71561 від 05.08.11 нарахував авансові платежі
по строках сплати 14.08.2011р та 14.11.2011р. У
зв'язку зі збоєм АРМ авансові внески не
були рознесені до особового рахунку, що
призвело до заниження суми авансових
внесків у 2011 році на суму 11762,0грн. В
порушення п.5 розділу ІІІ Порядку про
затвердження форми податкової
декларації про майновий стан і доходи
та Інструкції щодо заповнення
податкової декларації про майновий
стан і доходи, ФОП ОСОБА_5 в рядку 6
додатку 5 декларації «Розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб» «Сума авансових
платежів з податку, сплачених
платником податку протягом звітного
(податкового) періоду» вказана сума
17643,58 грн. замість 11 762,0 грн., що призвело
до заниження ПДФО за 2011 рік на 5881,58 грн.

Відповідно до п.123.1. ст.123 ПКУ у разі,
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Розрахунок штрафних санкцій у розмірі
4142,85 грн. було проведено відповідно до
п.123.1. ст.123 Податкового кодексу України.

Обґрунтовуючи правомірність
прийнятого на підставі Акту перевірки
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року на суму 510,00 грн. відповідач
посилається на те, що в порушення пп.16.1.5
п.16.1 ст.16, п.44.3 ст.44 ПК України в частині
збереження та надання документів
позивачем не надано для проведення
перевірки за період з 01.07.2010 по 07.04.2011
книгу обліку доходів та витрат.
Запитані до перевірки первинні
банківські документи по особовим
рахункам не були надані до перевірки,
були надіслані позивачем поштою та
отримані 05.11.2013р., вже після проведення
перевірки та складання Акту перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним
податковим повідомленням рішенням, суд
виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Щодо правомірності прийнятого
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_5 за штрафними
санкціями у розмірі 510,00 грн., суд
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, витребувані
відповідачем під час перевірки
первинні банківські документи по
наступним особовим рахункам: НОМЕР_2 АТ
«УкрСиббанк», НОМЕР_3 в ДОДАТ
«Райффайзен банк Аваль» м. Донецьк
позивачем були надані та отримані
відповідачем після складання Акту
перевірки 05.11.2013р., але до прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення.

За приписами пп.44.6 ст.44 ПКУ, у разі, якщо
до закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Відповідно до другого абзацу пп.44.7 п.44
ПКУ, протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

В судовому засіданні представником
відповідача надані пояснення стосовно
того, що ненадання таких документів до
перевірки не призвело до застосування
штрафних санкцій, оскільки вказані
документи були надані податковому
органу після складення акту перевірки,
однак до прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення.
Підставою для застосування штрафних
санкцій в сумі 510,00 грн. стало ненадання
книги обліку доходів та витрат.

Відсутність у платника податків та не
надання для проведення перевірки за
період з 01.07.2010 по 07.04.2011 книги обліку
доходів та витрат позивачем в судовому
засіданні не заперечувалось.

Відповідно до п. 85.2 ст. 82 ПКУ, платник
податків зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Пунктом 121.1. ст. 121 ПКУ передбачено, що
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

Враховуючи зазначене, приймаючи
ненадання позивачем до перевірки книги
доходів та витрат, суд дійшов висновку
щодо правомірності прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 05.12.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_5 за штрафними
санкціями у розмірі 510,00 грн., внаслідок
чого, позовні вимоги в цій частині
підлягають залишенню без задоволення.

Щодо правомірності прийнятого
податкового повідомлення-рішення
№ від 05.12.2013 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_5
з податку на доходи фізичних осіб на
загальну суму 32 476,26 грн., суд зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 за період з
01.07.2010р. по 31.03.2011 року здійснював
діяльність на спрощеній системі
оподаткування відповідно до Указу
Президента України від 3 липня 1998 року
№727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», зі
змінами та доповненнями. За період з
01.04.2012р. по 31.12.2012р. здійснював
діяльність на загальній системі
оподаткування відповідно до
Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-IV, зі змінами та доповненнями.

Відповідач в Акті перевірки, зокрема,
вказує на порушення позивачем пп. 138.5.1
п.138.5 ст.138 ПКУ, щодо включення ФОП
ОСОБА_5 до складу витрат витрати на ЄСВ
по даті сплати авансових внесків, а не
нарахування податкового зобов'язання,
що призвело до завищення загальної
суми валових витрат на суму 67 464,86 грн., у
тому числі: 2011 рік на 44 340,40 грн., 2012 рік
на 23 124,46 грн., що призвело до заниження
ПДФО на суму 10689,83 грн., у тому числі: 2011
рік на суму 6973,27 грн., 2012 рік на суму 3716,56
грн.

Відповідно до пп.138.5.1. п.138.5 ст.138
Податкового кодексу України датою
здійснення витрат, нарахованих
платником податку у вигляді сум
податків та зборів, вважається
останній день звітного податкового
періоду, за який проводиться
нарахування податкового зобов'язання з
податку та збору.

Згідно з п.177.5. ст.177 Податкового кодексу
України фізичні особи - підприємці
подають до контролюючого органу
податкову декларацію за місцем своєї
податкової адреси за результатами
календарного року у строки,
встановлені цим Кодексом для річного
звітного податкового періоду, в якій
також зазначаються авансові платежі з
податку на доходи.

За приписом пп.177.5.1. п.177.5. ст.177
Податкового кодексу України авансові
платежі з податку на доходи фізичних
осіб розраховуються підприємцем
самостійно, але не менш як 100 відсотків
річної суми податку з оподатковуваного
доходу за минулий рік (у співставних
умовах), та сплачуються до бюджету по 25
відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15
травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

У разі зменшення суми отриманого
доходу за попередній календарний
квартал поточного року більше ніж на 20
відсотків у порівнянні з розрахунковою
очікуваною сумою доходу на такий
квартал платник податку має право
зменшити суму авансового платежу, що
підлягає сплаті у наступний строк,
встановлений цим підпунктом,
пропорційно зменшенню суми
зазначеного доходу. Для такого
зменшення суми авансового платежу
фізичною особою - підприємцем до
настання строку сплати такого
авансового платежу до контролюючого
органу подається заява у довільній
формі, що містить розрахунок зменшення
суми авансового платежу та коротке
пояснення обставин, що призвели до
зменшення суми отриманого доходу.

Відповідно до п.8 ст.9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платники
єдиного внеску, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, позивачем у
встановлені п.8 ст.9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» строки, було
протягом 2011 року сплачено суми єдиного
соціального внеску з чистого прибутку
(а.с. 37,41,47,49,50,51) та включено зазначені
суми у витрати по даті їх сплати.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, згідно зі
звітом за 2011 рік №13210 від 14.03.2012р
позивачем була нарахована сума єдиного
соціального внеску за 2011 рік у розмірі
44 340,00 грн. Згідно зі звітом за 2012 рік
№5887 від 27.01.2013р позивачем було
нарахована сума єдиного соціального
внеску за 2012 рік у розмірі 67 464,86 грн.
Відповідачем не заперечується та
відображено в акті перевірки, що сума
авансових внесків за 2011 рік у розмірі 44
340,00 грн. була сплачена позивачем в 2011
році, сума авансових внесків за 2012 рік у
розмірі 67 464,86 грн. була сплачена
відповідачем в 2012 році.

Таким чином, позивачем правомірно було
проведено нарахування податкового
зобов'язання за 2011 рік з урахуванням
витрат на сплату єдиного соціального
внеску у сумі 44 340,00 грн., які були
нараховані за 2011 рік та сплачені
позивачем у звітному податковому
періоді. Також, правомірно було
проведено нарахування податкового
зобов'язання за 2012 рік з урахуванням
витрат на сплату єдиного соціального
внеску у сумі 67 464,86 грн., які були
нараховані за 2012 рік та сплачені
позивачем у звітному податковому
періоді.

Щодо висновків, зазначених в п. 4 Акту
перевірки щодо порушення позивачем
пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу
України від 02.12.10 №2755-IV, зі змінами та
доповненнями, п.5 розділу ІІІ Порядку
про затвердження форми податкової
декларації про майновий стан і доходи
та Інструкції щодо заповнення
податкової декларації про майновий
стан і доходи, затвердженої Наказом від
07.11.11 №1395, що призвело до заниження ПДФО
за 2011 рік у сумі 5881,58 грн., суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 6.10 Наказу Міністерства
Фінансів України від 07.11.2011р. № 1395 «Про
затвердження форми податкової
декларації про майновий стан і доходи
та Інструкції щодо заповнення
податкової декларації про майновий
стан і доходи», у рядку 06 вказується
сума авансових платежів з податку,
сплачених платником податку протягом
звітного податкового періоду у строки,
визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5
статті 177 розділу IV Кодексу.

Позивач вказав в рядку 6 додатку 5
річної декларації «Розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб» «Сума авансових
платежів з додатку, сплачених
платником податку протягом звітного
(податкового) періоду» суму 17643,58 грн.,
оскільки саме в зазначеному розмірі
ним було сплачено авансові платежі
протягом 2011 року, згідно з банківськими
виписками та платіжними дорученнями:
№207 від 16.05.2011р в сумі 450,00 грн., №210 від
18.05.2011р в сумі 1250,58 грн., №218 від 21.06.2011р в
сумі 2321,00 грн., №229 від 22.07.2011р в сумі 1860,00
грн., №234 від 12.08.2011р в сумі 5881,00 грн., №249
від 14.11.2011р в сумі 5881,00 грн.(а.с.37-50)

За таких обставин, суд вважає
недоведеним та безпідставним висновок
відповідача про наявність зазначений
порушень з боку позивача та
правомірність прийнятого в цій частині
спірного податкового-рішення.

Щодо зазначення в п.5 Акту перевірки
порушення щодо не проведення позивачем
нарахування авансових внесків по ПДФО
в сумі 11 762,0 грн, у тому числі: серпень
2011 року на 5881,00 грн., листопад 2011 року на
5881,00 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, позивачем на
виконання вимог пп.175.5.1. п.177.5 ст.177
Податкового кодексу України, при
переході на загальну систему
оподаткування в декларації №7156 від
05.08.2011 року, були нараховані авансові
внески по ПДФО в сумі 11762,0 грн. по
строках сплати 14.08.2011р та 14.11.2011р. Проте,
як зазначає в Акті перевірки
відповідач, зазначена сума авансових
внесків не була рознесена до особового
рахунку, що привело до заниження
авансових внесків у 2011 році на суму 11
762,0 грн. Також, в запереченні відповідач
зазначає, що авансові внески у
зазначеній сумі тільки нараховувались
до особового рахунку спірним
податковим повідомленням-рішенням,
погашення даної суми відбулося за
рахунок списання даного нарахування з
передплати, яка утворилась при
перерахуванні ФОП ОСОБА_5 даних
платежів до бюджету.

Тобто, відповідач при прийнятті
спірного податкового
повідомлення-рішення поклав на
позивача відповідальність за не
відображення вказаної суми в особовому
рахунку.

Суд вважає необхідним зазначити, що
діючим законодавством України не
передбачено покладення на суб'єкта
господарювання відповідальності за
наслідками збою програми відповідача
АРМу.

За таких підстав висновки відповідача
щодо порушення позивачем при
нарахуванні авансових внесків по ПДФО
в сумі 11762,00грн. вимог пп.175.5.1. п.177.5 ст.177
Податкового кодексу України
спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про протиправність спірного
податкового повідомлення-рішення
№ від 05.12.2013р., внаслідок чого
позовні вимоги в частині його
скасування підлягають задоволенню.

Разом із тим, обираючи спосіб захисту
порушеного права - визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення, -
позивач не врахував, що вимога про
визнання акта нечинним, як спосіб
захисту порушеного права відповідно до
статей 105, 162, 171 Кодексу
адміністративного судочинства
України, може стосуватися лише
випадків оскарження
нормативно-правових актів, тоді як
рішення податкового органу за своєю
правовою природою є індивідуальним
актом.

З огляду на викладене, позовні вимоги в
частині визнання повідомлення-рішення
№ від 05.12.2013р нечинним підлягають
залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

За приписом ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.3 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати, немайнового
характеру - 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

З частини 3 статті 3 Закону України «Про
судовий збір» вбачається, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Згідно з наданою до матеріалів справи
квитанцією 10004/084 від 30.12.2013р. (а.с. 2)
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 172,06 гривень.

Оскільки позовні вимоги задоволено
частково, судовий збір підлягає
поверненню з Державного бюджету
України в сумі, пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме в
розмірі 145 грн. 04 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
8, 9, 10, 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 05.12.2013 року, № від 05.12.2013 року -
задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення №
від 05.12.2013 року скасувати.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з коштів Державного бюджету
України на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 (ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1,
місцезнаходження: АДРЕСА_1) витрати по
сплаті судового збору у сумі 145 (сто
сорок п'ять) грн. 04 (чотири) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті в нарадчій кімнаті
13 лютого 2014 року, та проголошені в
присутності представників сторін.

Повний текст постанови підписаний 18
лютого 2014 року.

Суддя
Мальцева Н.Г.