Справа № 824/2060/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2060/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковтюк В.О.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
колективного виробничо-комерційного
підприємства "Буковина" на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях (далі - позивач)
до колективного
виробничо-комерційного підприємства
"Буковина" (далі - відповідач) про
стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: стягнути
заборгованість в сумі 26 363,04 грн.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15.10.2013 року
позов задоволено повністю: стягнуто з
відповідача на користь позивача - 26 363
(двадцять шість тисяч триста шістдесят
три) грн. 04 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.
При цьому позивачем надано заперечення
на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідач з 30.03.1991р.
взятий на облік у Пенсійному фонді
України як платник страхових внесків.
Згідно із розрахунком суми боргу за
період з 05.06.2010 року по 25.09.2013 року по
відшкодуванню витрат Пенсійного фонду
України на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (список №2) сума
заборгованості по відповідачу
становить 26 363,04 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на порушення
норм матеріального права.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
обов'язкове державне пенсійне
страхування підприємства та
організації з коштів призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зазначеним у ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
починаючи з дня набрання чинності цим
Законом, у розмірі 20 відсотків з
наступним збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п. 6.4 п. 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, яка
затверджена Постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року №21-1 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України від 16.01.2004
року №64/8663 (далі - Інструкція) розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (згідно з додатками 6 та 7),
які надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із п. 6.1. Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з дати призначення пенсії до
дати складання розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", сплачуються одночасно із
сплатою фактичних витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції на день розгляду справи в
судді першої та апеляційної інстанції
заборгованість не погашена та складає
26 363,04 грн.

Зазначена сума не була сплачена
відповідачем самостійно у терміни
передбачені п.п. 6.8 п.6 Інструкції, а тому
визначається як сума страхових
внесків, що своєчасно не сплачені
страхувальником у визначені
законодавством строки і вважається
простроченою заборгованістю зі сплати
страхових внесків (недоїмкою), що дає
право органу Пенсійного фонду
звернутися з позовом про стягнення
даної недоїмки до суду.

Безпідставне посилання відповідача, що
пенсії призначені відповідно до ст. 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", відшкодуванню не
підлягають, з огляду на наступне.

За змістом п. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й особливо
важкими умовами праці за списком № 1 та
на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". У цьому випадку
розміри пенсій визначаються
відповідно до ст. 27 та з урахуванням
норм ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" питання про
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених, зокрема,
відповідно до пунктів "б"-"з" ч. 1 ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", було врегульовано
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до положень
якого позивач входив до переліку
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж із абзацом четвертим п. 1 ст. 2
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" для
платників збору, визначених п. 1 та 2 ст. 1
цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Абзацом третім п. 1 ст. 4 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено
ставку на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 100
відсотків від об'єкта оподаткування,
визначеного абзацом четвертим п. 1 ст. 2
цього Закону.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", із змінами та
доповненнями, на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах.

Наведена законодавча норма встановлює
право працівників, які працювали на
роботах із шкідливими і важким умовами
праці, віднесених до Списку №2 на
отримання пільгової пенсії за
наявності відповідного стажу роботи та
досягнення відповідного віку, на
підставі якої призначається пільгова
пенсія.

Відповідно ч. 4 ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" порядок
пенсійного забезпечення осіб, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону.

Відповідно статті 100 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Аналізуючи зміст вищенаведених
законодавчих норм колегія судів
приходить до висновку, що стаття 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" не підміняє ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" в
питаннях визначення кола осіб, які
мають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, а лише
вирішує питання щодо визначення
необхідного стажу та віку для
призначення вказаних пенсій.

Відтак, обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування понесених
ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на
виплату і доставку зазначених пенсій
не пов'язаний із датою призначення
такої пенсії чи часом набуття
необхідного для цього пільгового
стажу.

Аналогічна правова позиція
неодноразово була висловлена у
постановах Верховного Суду України,
зокрема від 25 вересня 2012 року №№ 21-251а12,
21-293а12, від 17.12.2013 року № 21- 453а13.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу колективного
виробничо-комерційного підприємства
"Буковина" залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.