Справа № 2604/20717/12
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Гончарук В.П.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 грудня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києві та
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про зобов'язання
призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому просила визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києві та
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві щодо відмови в
призначенні пенсії та зобов'язати
призначити пенсії по інвалідності на
підставі ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 25 грудня 2012 року в
задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подала апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Зокрема апелянт вказує на те, що має
стаж державного службовця, необхідний
для призначення пенсії по
інвалідності.

Під час судового засідання позивач
підтримала свою апеляційну скаргу та
просила суд її задовольнити з підстав,
викладених в ній.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, явку
свого представника в судове засідання
не забезпечив. Про причини своєї неявки
суд не повідомив. Враховуючи, що в
матеріалах справи достатньо письмових
доказів для правильного вирішення
апеляційної скарги, а особиста участь
представника відповідача в судовому
засіданні - не обов'язкова, колегія
суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 25 грудня 2012
року - без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 16 травня 2012 року
ОСОБА_2 було встановлено ІІ групу
інвалідності, що настала внаслідок
загального захворювання. Також судом
встановлено, що позивач має 22 роки 1
місяць та 29 днів стажу державного
службовця.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 зверталася до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києві та
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві із заявами про
призначення пенсії по інвалідності на
підставі ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

В задоволенні таких заяв було
відмовлено, а тому ОСОБА_2 звернулася до
суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з того, що на
час звернення за призначенням пенсії
позивач не перебувала на державній
службі, а тому не має права на
призначення пенсії державного
службовця по інвалідності.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» пенсія
по інвалідності призначається за
наявності страхового стажу,
встановленого для призначення пенсії
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
особам, визнаним інвалідами I або II
групи у період перебування на
державній службі, які мають стаж
державної служби не менше 10 років, а
також особам з числа інвалідів I або II
групи незалежно від часу встановлення
їм інвалідності, які мають не менше 10
років стажу державної служби на
посадах, віднесених до категорій посад
державних службовців, якщо
безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Тобто вказаною нормою права
передбачено два випадки призначення
пенсії по інвалідності особам, які
мають страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»:

- визнання інвалідами I або II групи у
період перебування на державній
службі, які мають стаж державної служби
не менше 10 років

- встановлення I або II групи
інвалідності незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.

В період встановлення ІІ групи
інвалідності та звернення за
призначенням пенсії ОСОБА_2 працювала
адвокатом адвокатського об'єднання
«Дніпровська колегія адвокатів № 2 м.
Києва».

Отже, з огляду на те, що на час
встановлення ІІ групи інвалідності
ОСОБА_2 не перебувала на державній
службі, а також безпосередньо перед
зверненням за призначенням пенсії не
працювала на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
призначення їй пенсії по інвалідності
на підставі ч. 6 ст. 37 Закону України
«Про державну службу».

Таким чином, судом першої інстанції
було зроблено законний і обґрунтований
висновок про відмову в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 25
грудня 2012 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 25 грудня 2012 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 25 грудня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі
11 лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.