Справа № 2а-928/10/1628
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/39802/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області на
постанову Хорольського районного суду
Полтавської області від 17 грудня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області про
зобов'язання виплатити допомогу на
оздоровлення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області, в
якому просив суд визнати
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області
щодо відмови у виплаті йому щорічної
допомоги на оздоровлення за 2001-2010 роки
та стягнути з відповідача щорічну
допомогу на оздоровлення за 2001-2010 роки
в сумі 19287, 50 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
допомога на оздоровлення йому має
виплачуватись в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, однак в порушення
вимог ст.. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" йому вказана допомога
виплачувалась у відповідності до
Постанов Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 №836 та від 12.07.2005 №562 у розмірі
26,70грн. та 100грн. відповідно. Враховуючи
наведене, просив позов задовольнити.

Постановою Хорольського районного
суду Полтавської області від 17 грудня
2010 року позовні вимоги задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області
щодо відмови у виплаті ОСОБА_2 належних
сум щорічної допомоги на оздоровлення
за 2001-2005, 2008-2010 роки. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Хорольської
районної державної адміністрації
Полтавської області виплатити ОСОБА_2
щорічну допомогу на оздоровлення за
2001-2005, 2008-2010 роки, відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, які повинні
обраховуватись із встановленої на дату
фактичної виплати мінімальної
заробітної плати. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року постанову суду першої
інстанції в частині задоволенні
позовних вимог за 2001-2005, 2008 роки -
скасовано, а позов в цій частині
залишено без розгляду. В іншій частині
постанову Хорольського районного суду
Полтавської області від 17.12.2010 залишено
без змін.

У поданій касаційній скарзі Управління
праці та соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове, про відмову в
позові.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що позивач є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

За приписами ст..48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання протиправною бездіяльності
Управління праці та соціального
захисту населення Хорольської
районної державної адміністрації
Полтавської області щодо відмови у
виплаті ОСОБА_2 належних сум щорічної
допомоги на оздоровлення за 2001-2005, 2008-
2010 роки та зобов'язання виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, які
повинні обраховуватись із
встановленої на дату фактичної виплати
мінімальної заробітної плати, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Частково скасовуючи постанову суду
першої інстанції та залишаючи позовні
вимоги за період до 2008 року включно без
розгляду, апеляційний суд дійшов
висновку, що судом першої інстанції під
час розгляду справи було порушено
норми процесуального права, а саме
положення статей 99, 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Статтею 71 Закону України „Про
державний бюджет України на 2009 рік" та
статтею 70 Закону України „Про
державний бюджет України на 2010 рік"
Кабінету Міністрів України в 2009 та 2010
р.р. надано право встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України на
виконання зазначених норм в 2009 та 2010
роках нормативно-правових актів, які б
визначали розміри щорічної допомоги на
оздоровлення, прийнято не було. При
цьому, дія статті 48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" зупинена чи
змінена не була.

Таким чином, в 2009 та 2010 роках відповідач
повинен був виплачувати позивачу
допомогу на оздоровлення в розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Проте, відповідачем в жовтні 2009 року та
в 2010 році щорічна допомога на
оздоровлення була виплачена
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
встановлено щорічну допомогу на
оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії у розмірі 100 гривень.

Так, основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, умов проживання і трудової
діяльності на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Статтею 48 зазначеного Закону
встановлено, що учасники ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії мають право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Отже, Постанова Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005, яка істотно
звужує обсяг встановлених
Конституцією та Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" прав,
застосуванню не підлягає.

Таким чином, правильними є висновки
судів попередніх інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог за
2009-2010 року.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні рішень судом не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Хорольської районної державної
адміністрації Полтавської області
відхилити, а постанову Хорольського
районного суду Полтавської області від
17 грудня 2010 року, змінену ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року, та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: