Справа № 2а-8785/10/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа №
29861/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Кухтея Р.В., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представника відповідача
Козицької Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Львів- Інтуртранс» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 11.03.2011 року
в справі за позовом відкритого
акціонерного товариства «Львів-
Інтуртранс» до управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова про визнання незаконними та
скасування вимоги про сплату боргу
№Ю-1915 від 6.09.2010 року,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2010 року відкрите акціонерне
товариство «Львів- Інтуртранс»
звернулося до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
визнання незаконними та скасування
вимоги про сплату боргу №Ю-1915 від 6.09.2010
року та рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
№ 324 від 5.07.2010 року.

Позивач просив визнати незаконними та
скасувати рішення відповідача про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
страхових внесків до пенсійного фонду
та вимогу про сплату боргу з фінансових
санкцій (штрафів) та пені, посилаючись
на порушення відповідачем вимог
чинного законодавства при прийнятті
рішення та вимоги.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.03.2011 року,
яка позивачем не оскаржена, позов в
частині визнання незаконним та
скасування рішення відповідача про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені № 324 від 5.07.2010 року
залишено без розгляду.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.03.2011 року
позивачу в задоволенні позову в
частині визнання незаконною та
скасування вимоги про сплату боргу
№Ю-1915 від 6.09.2010 року відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило відкрите акціонерне
товариство «Львів- Інтуртранс», яке в
апеляційній скарзі просить її
скасувати.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції не врахував тієї
обставини, що сплачений позивачем
поточний страховий внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за липень-серпень 2010 року
був самочинно зарахований
відповідачем в рахунок недоїмки, пені
та штрафних санкцій в порядку
календарної черговості їх виникнення,
в зв'язку з чим законно сплачена сума
страхового внеску була зарахована як
недоїмка в оскаржуваній вимозі зі
сплати боргу №Ю-1915 від 6.09.2010 року. Крім
того, суд не взяв до уваги рішення
Львівського окружного
адміністративного суду від 11.06.2010 року
щодо розміру заборгованості станом на
час постановлення вказаного рішення.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, яка просить
апеляційну скаргу відхилити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції виходів з
того, що оскаржувана вимога
відповідача відповідає вимогам
чинного законодавства.

З такими висновками суду погоджується
колегія суддів суду апеляційної
інстанції.

З матеріалів справи видно, що позивач є
страхувальником-роботодавцем, який
зобов'язаний сплачувати внески на
загальнодержавне пенсійне
страхування.

6.09.2010 року відповідач виставив
позивачу вимогу про сплату
заборгованості зі сплати недоїмки,
фінансових санкцій та пені станом на
1.09.2010 року на суму 269300,94 грн., з яких
168555,78 грн. складає недоїмка по сплаті
страхових внесків, 49852,38 грн. штрафні
санкції та 50892,78 грн. пеня.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі Закону)
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є:

для страхувальників, зазначених у
пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, -
календарний місяць.

Для позивача таким базовим періодом є
календарний місяць.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач самостійно подавав органу
Пенсійного фонду розрахунок суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, яка відображалася в
картках його особового рахунку та на
підставі таких розрахунків за період з
липня 2009 року по липень 2010 року в нього
виникла недоїмка по сплаті страхових
внесків на суму 168555,78 грн., яка не була
сплачена у встановлені законом строки.

Відповідно до 10.11 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 р. N 21-1 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 р. за N 64/8663 (далі
Інструкції), у разі, коли страхувальник
має несплачені суми недоїмки, пені та
фінансових санкцій та здійснює сплату
поточних сум страхових внесків, ці суми
зараховуються шляхом перерозподілу
такої сплаченої суми в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

У липні та серпні 2010 року ВАТ «Львів-
Інтуртранс» сплатило відповідачу
18431,35 грн., після чого ці кошти були
зараховані у порядку сплати недоїмки,
пені та фінансових санкцій календарної
черговості їх виникнення у
відповідності за зазначеної норми
закону.

Згідно з п.2 ч.9 ст. 106 Закону виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції:

за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 106 Закону (тут і
далі в редакції, чинній на час спірних
правовідносин), у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до ч.13 даної статті про
нарахування пені та накладення
штрафів, передбачених частинами
дев'ятою і десятою цієї статті,
посадові особи виконавчих органів
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

На підставі рішень органу Пенсійного
фонду, які зазначені в оскаржуваній
вимозі, відповідачем застосовано до
позивача штрафні санкції за несплату
та несвоєчасну сплату страхових
внесків на загальну суму 49852,38 грн., а
також нараховано пеню в розмірі 50892,78
грн.

Рішення відповідача про застосування
до позивача штрафних (фінансових)
санкцій та пені на час апеляційного
розгляду справи предметом судового
розгляду не є.

Відповідно до ч.3 ст. 106 Закону
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

На підставі зазначеної норми закону
відповідач направив позивачу
оскаржувану вимогу №Ю-1915 від 6.09.2010
року про сплату боргу, яка відповідає
нормам законодавства.

Повно встановивши фактичні обставини
справи, належно оцінивши докази,
правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права,
суд першої інстанції правомірно
відмовив позивачу в задоволенні
позову, тому підстав для скасування
постанови суду колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги в частині
неправомірності дій органу Пенсійного
фонду щодо зарахування поточних
платежів до недоїмки, в силу
наведеного, підставою для її
задоволення бути не можуть.

Не є такою підставою наявність рішення
Львівського окружного
адміністративного суду від 11.06.2010 року,
оскільки на час прийняття оскаржуваної
вимоги воно не було виконано, законної
сили не набрало, тому зазначена в
рішенні суду сума боргу правомірно
знайшла відображення у вимозі
відповідача.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Львів-
Інтуртранс» залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11.03.2011 року
в справі № 2а-8785/10/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
Р.В. Кухтей

Д.М. Старунський