Справа № 2602/3942/12
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Трусова Т.О.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Горбань Н.І.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва на постанову
Дарницького районного суду м. Києва у
справі за позовом ОСОБА_5 до Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва, третя особа - публічне
акціонерне товариство «Трест
Київміськбуд-6», про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

8 листопада 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
Дарницького районного суду м. Києва із
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва
(далі УПФ або відповідач), у якому
просив:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у зарахуванні
позивачу періодів роботи на посадах
муляра та електрозварника до стажу
роботи, що дає право на пільгову пенсію
за списком № 2;

- зобов'язати зарахувати трудовий стаж
на посаді муляра з 02.10.1989 року по 21.08.1992
року і з 23.03.1998 року по 28.01.2000 року та
електрозварника з 10.07.1986 року по 02.10.1989
року до стажу роботи, що дає право на
пільгову пенсію за списком № 2, і
призначити пенсію з часу звернення
його із заявою про призначення пенсії.

Дарницький районний суд м. Києва
постановою від 22 січня 2013 року позов
задовольнив.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що рішення суду першої
інстанції винесено з порушенням норм
матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з трудової книжки
позивача, в період з 1976 по 2000 року він
працював за робітничими професіями в
будівельних управліннях №№ 42, 54 тресту
«Київміськбуд-7», правонаступником
якого на даний час є акціонерне
товариство холдингова компанія
«Київміськбуд», та будівельних
управліннях №№ 54,64 тресту
«Київміськбуд-6», правонаступником
яких є публічне акціонерне товариство
«Трест Київміськбуд-6».

З 2 серпня 1976 року по 2 жовтня 1989 року
позивач працював в будівельному
управлінні № 42 тресту «Київміськбуд-7»
на посадах транспортного робітника, з 15
січня 1977 року - на посаді муляра
(другого, третього, четвертого та
п'ятого розрядів), отримавши за цей час
також другі професії монтажника з
монтажу стальних та залізобетонних
конструкцій та електрозварника ручної
зварки.

Згідно з даними довідки АТХК
«Київміськбуд» № 543/0/2-11 від 27.01.2011 року
з 10 липня 1986 року по 2 жовтня 1989 року
позивач працював за професіями
монтажника стальних та залізобетонних
конструкцій та електрозварника ручної
зварки повний робочий день.

У зв'язку з реорганізацією
будівельного управління № 42 тресту
«Київміськбуд-7» з 2 жовтня 1989 року
позивач був переведений до
Будівельного управління № 54 тресту
«Київміськбуд-7» на посаду монтажника
стальних та залізобетонних
конструкцій.

З 1 жовтня 1991 року у зв'язку з
ліквідацією тресту «Київміськбуд-7»
позивач переведений до Будівельного
управління № 54 тресту «Київміськбуд-6»,
звідки звільнився 13 вересня 1994 року за
власним бажанням.

З 23 березня 1998 року по 28 січня 2000 року
позивач працював в будівельному
управлінні № 54 ВАТ «Трест
«Київміськбуд-6», виконуючи роботи на
новому будівництві в спеціалізованій
ланці комплексної бригади мулярів за
професією муляр.

Вказані обставини підтверджуються
даними трудової книжки позивача (а.с. 5-9)
та довідками АТХК «Київміськбуд» №
543/0/2-11 від 27.01.2011 року та ПАТ «Трест
Київміськбуд-6» № 04/198 від 13.08.2012 року
(а.с. 21, 22).

Робота за професіями монтажника з
монтажу стальних та залізобетонних
конструкцій та електрозварника
Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173
від 22.08.1956 року віднесена до робіт з
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій
посад і показників (розділ XXIX
«Будівництво будівель та споруд»,
розділ XXXII «Загальні професії»).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.03.1994 р. № 162 (постанова втратила
чинність на підставі Постанови КМ № 36
від 16.01.2003 р.) були затверджені списки
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах, відповідно
до яких робота за професією монтажника
по монтажу стальних та залізобетонних
конструкцій та муляра, який постійно
працює в бригадах мулярів і в
спеціалізованих ланках мулярів
комплексних бригад, віднесені до робіт
з шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій
посад і показників (розділ XXXIII Загальні
професії», розділ XXVII «Будівництво
будівель та споруд»).

11 квітня 2012 року позивач ОСОБА_5, якому
ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнювалося 56 років,
звернувся до УПФ із заявою про
призначення йому пенсії за віком по
списку № 2 (а.с. 10).

Відповідачем у призначенні пенсії
позивачу було відмовлено на тій
підставі, що ним не надано результати
атестації робочих місць за умовами
праці за 1996 рік, а отже у нього
відсутній відповідний стаж для
призначення пенсії за списком № 2.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до пункту б статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» №
1788-ХІІ від 05.11.1991 року (в чинній на
момент правовідносин редакції, далі №
1788-ХІІ) передбачено, що на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця роботи: працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими років і умовами праці, пенсії
на пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з Порядком застосування списків
№ 1 і 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників при обчисленні
стажу роботи, що дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженого Наказом Міністерства
праці і соціальної політики України №
383від 18.11.2005 року, під час визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що були
чинними в період роботи особи.

Отже, як вбачається з наданих позивачем
доказів, його загальний стаж за
професіями, які віднесені до списку № 2,
становить 10 років 8 днів (з 10 липня 1986
року по 2 жовтня 1989 року - монтажник
стальних та залізобетонних
конструкцій та електрозварник; з 2
жовтня 1989 року по 13 вересня 1994 року -
монтажник стальних та залізобетонних
конструкцій; з 23 березня 1998 року по 28
січня 2000 року - муляр), а отже він має
право на пенсію на пільгових умовах зі
зменшенням пенсійного віку на 4 роки,
тобто при досягненні 56 років (за кожні
два роки шість місяців - на один рік).

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 442 від 01.08.92 року (далі Постанова)
затверджено Порядок проведення
атестації робочих місць за умовами
праці.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 3, 4
вказаної Постанови керівників
підприємств та організацій було
зобов'язано проводити атестацію
робочих місць не рідше одного разу на 5
років, і визначати за її результатами
перелік робочих місць, виробництв,
робіт, професій і посад з пільговим
пенсійним забезпеченням.

До набрання чинності вказаною
Постановою, тобто до 21 серпня 1992 року,
пільговий стаж робіт за списками №№ 1,2
визначався відповідними записами в
трудовій книжці, а при їх відсутності -
уточнюючими довідками підприємств та
організацій з зазначенням у них
відомостей, що визначають право на
пенсію на пільгових умовах.

У зв'язку з набранням чинності
вищевказаною Постановою відповідно до
Порядку застосування списків № 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, для зарахування до
стажу, який дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, певного
п'ятирічного періоду роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
після 21 серпня 1992 року відповідне право
впродовж цього періоду має бути
підтверджене за результатами
атестації, при цьому результати
атестації застосовуються для
обчислення пільгового стажу упродовж
п'яти років після затвердження її
результатів, якщо на підприємстві не
змінювалися докорінно умови і характер
праці.

Якщо атестація була вперше проведена
після 21 серпня 1997 року, у разі
підтвердження права на пенсію за віком
на пільгових умовах до пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на такому підприємстві у виробництвах,
передбачених Списками, тобто період
роботи із шкідливими умовами праці, до
дати видання наказу на підприємстві
про результати проведення атестації та
період роботи впродовж наступних п'яти
років за умови, що впродовж цього часу
на підприємстві не змінювалися
докорінно умови і характер праці
(виробництво, робота, робоче місце).

Як вбачається з матеріалів справи, в 1996
року в Будівельному Управлінні № 54 ВАТ
Трест «Київміськбуд-6» проводилась
атестація робочих місць і за її
результатами наказом № 38-к від 06.03.1996
року підтверджено право на пільгове
пенсійне забезпечення осіб, які
зокрема працюють на посадах
монтажників стальних та
залізобетонних конструкцій та мулярів
(а.с. 25).

Проте витяг № 2, карти умови праці
муляра і монтажника з монтажу стальних
та залізобетонних конструкцій,
протоколи дослідження факторів
виробничого середовища та трудового
процесу робочих місць муляра і
монтажника з монтажу стальних та
залізобетонних конструкцій та
фотокартки робочого дня муляра і
монтажника з монтажу стальних та
залізобетонних конструкцій, необхідні
для надання висновку Державної
експертизи умов праці щодо якості
проведення атестації, з вини
підприємства, на якому працював
позивач, були втрачені (а.с. 36).

В 2002 році в Будівельному Управлінні № 54
ВАТ Трест «Київміськбуд-6» проводилась
чергова атестація робочих місць, за
результатами якої наказом від 01.04.2002
року за № 22 також було підтверджено
право на пільгове пенсійне
забезпечення осіб, які зокрема
працюють на посадах монтажників з
монтажу стальних та залізобетонних
конструкцій та мулярів (а.с. 26).

Доказів, що у ВАТ Трест «Київміськбуд-6»
за період з серпня 1992 року до квітня 2002
року докорінно змінювалися умови і
характер праці монтажників з монтажу
стальних та залізобетонних
конструкцій та мулярів, не надано.

Судом першої інстанції встановлено, що
характер та умови праці на вказаних
посадах не змінювався.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку, що
не виконання підприємством обов'язків
щодо зберігання документів,
підтверджуючих результати атестації
робочих місць, не може бути перешкодою
для реалізації позивачем свого права
на пільгову пенсію.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає неправомірними дій УПФ щодо
відмови у зарахуванні позивачу
періодів роботи на посадах, що дають
право на пільгову пенсію за списком № 2,
та - відмови у призначенні пільгової
пенсії за списком № 2.

Враховуючи, що відповідачем не надано
офіційного висновку щодо результатів
розгляду заяви ОСОБА_5 про призначення
пенсії, з якого можна було б з'ясувати,
які періоди роботи на посадах, що
відносяться до списку № 2, він
відмовився зарахувати до пільгового
стажу роботи, судом першої інстанції
вірно зроблений висновок, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва залишити без
задоволення, а постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 22 січня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Горбань Н.І.

Гром Л.М.