Справа № 323/4860/13-а
Суддя: Галчанський С. В.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/4860/13-а
ПОСТАНОВА

іменем України

17.02.2014
м. Оріхів

17 лютого 2014 року
м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого
судді Галчанського С.В.,

при секретарі
Катречко А.О.,

за участю

представника відповідача
Здоренко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, адміністративну
справу за адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Оріхівської районної
державної адміністрації Запорізької
області про порушення права на розмір
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,

встановив:

24 грудня 2013 року позивач звернувся
(лася) до суду з цим позовом в якому
зазначав (ла) наступне.

Позивач має дитину ОСОБА_3, який (ка)
народився (лася) ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
зв'язку з чим отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення ним
(нею) трирічного віку.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачувалась (надавалась) не у повному
обсязі, в розмірі меншому, ніж
передбачено в редакції закону
відповідно до частини першої статті 15 в
редакції Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» N 2334-III від
22.03.2001 року, чинної з 1 січня 2002 року, яка
передбачає, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

У зв'язку з чим, не виплаченою
залишалася різниця, яка складає суму
різниці між мінімумом для дітей віком
до 6 років та фактичною виплатою.

Вважаючи таку виплату (надання)
відповідачем допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі меншому, ніж
встановлений законом прожитковий
мінімум для дітей віком до 6 років
протиправною бездіяльністю
відповідача, позивач просила суд:

1) Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Оріхівської районної
адміністрації Запорізької області про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку задовольнити в повному
обсязі.

2) Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Оріхівської
районної адміністрації Запорізької
області здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, призначеної ОСОБА_2, за період
з23.06.2013 р. по 23.12.2013 р., виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей до 6
років, встановленого Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», з урахуванням фактично
здійснених виплат за вказаний період.

3) Витрати по сплаті судового збору
покласти на Управління соціального
захисту населення Оріхівської
районної адміністрації Запорізької
області.

Позивач в судове засідання не прибув,
звернувся до суду з клопотанням про
розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, заперечив
проти позову з тих підстав, що фактична
виплата допомоги по догляду за дітьми
до досягнення ними трирічного віку
позивачу проведена саме так, як вказано
в позові. Проти позову заперечив,
посилаючись зміну законодавства.

Суд, дослідивши пояснення, наявні
письмові докази, приходить до
наступних висновків.

У судовому засіданні, відповідно до
відомостей свідоцтва про народження,
довідок про сплату допомоги по догляду
за дитиною до досягнення ним (нею)
трирічного віку позивачу, листів
позивача та начальника Управління
соціального захисту населення
встановлено, що 24 грудня 2013 року
позивач звернувся (лася) до суду з цим
позовом.

Позивач має дитину ОСОБА_3, який (ка)
народився (лася) ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
зв'язку з чим отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення ним
(нею) трирічного віку.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачувалась (надавалась) не у повному
обсязі, в розмірі меншому, ніж
передбачено в редакції закону
відповідно до частини першої статті 15 в
редакції Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» N 2334-III від
22.03.2001 року, чинної з 1 січня 2002 року, яка
передбачає, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

У зв'язку з чим, не виплаченою
залишалася різниця, яка складає суму
різниці між мінімумом для дітей віком
до 6 років та фактичною виплатою.

Таким чином, суд, виходячи з положень
закону частини першої статті 15 в
редакції Закону N 2334-III від 22.03.2001 року,
чинної з 1 січня 2002 року про допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
вважає, що виплата (надання) позивачу
відповідачем по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому ніж встановлений
законом прожитковий мінімум для дітей
віком до 6 років - є порушенням існуючих
прав позивача на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, які підлягають судовому захисту.

Але це порушення існуючого права
відбувається на підставі положень
нових законів.

Про недопущення порушення існуючих
прав прямо застерігає Конституція
України, оскільки прямо передбачає в
ст.22, що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Застосовування Конституції України
адміністративним судом - є
Конституційне право адміністративного
суду, оскільки норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Така правова позиція про недопущення
порушення існуючих прав неодноразово
закріплена у рішеннях Конституційного
Суду України від 20 березня 2002 року N
5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і
гарантій), від 17 березня 2004 року N 7-рп/2004
(справа про соціальний захист
військовослужбовців та працівників
правоохоронних органів), від 1 грудня 2004
року N 20-рп/2004 (справа про зупинення дії
або обмеження пільг, компенсацій і
гарантій), від 11 жовтня 2005 року N 8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання, від 9
липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про
соціальні гарантії громадян) та
відповідає принципу соціальної
держави втіленого також у
ратифікованих Україною міжнародних
актах: Міжнародному пакті про
економічні, соціальні і культурні
права 1966 року, Європейській соціальній
хартії (переглянутій) 1996 року,
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, та
рішеннях Європейського суду з прав
людини. Зокрема, згідно зі статтею 12
Європейської соціальної хартії
(переглянутої) 1996 року держава
зобов'язана підтримувати
функціонування системи соціального
забезпечення, її задовільний рівень,
докладати зусиль для її поступового
посилення тощо.

Але на противагу цій позиції про
недопущення порушення існуючих прав є
й інша друга позиція про те, що існуюче
право може бути порушене шляхом
звуження змісту та обсягу цього
існуючого права, якщо це порушення
відбувається на підставі положень
закону в новій редакції, тобто на
підставі положень нового закону. На
підставі другої позиції неодноразово
скасовані та змінення рішення
адміністративного суду першої
інстанції, які задовольняли аналогічні
вимоги, вимогам позивача, виходячи з
правової позиції про недопущення
порушення існуючих прав.

Тому, вирішуючи питання, яку правову
норму належить застосувати до цих
правовідносин, суд виходить з другої
позиції про те, що існуюче право може
бути порушене шляхом звуження змісту
та обсягу цього існуючого права, якщо
це порушення відбувається на підставі
положень закону в новій редакції.
Оскільки саме така позиція
застосовується при перегляді судових
рішень.

З наведених підстав суд вважає за
необхідне прийняти постанову, яка не
гарантуватиме дотримання і захист
існуючого права позивача відповідно до
частини першої статті 15 в редакції
Закону N 2334-III від 22.03.2001 року від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», ст.ст.160, 161-163
КАС України, Суд,

Постановив:

У задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Оріхівський районний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з моменту отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 16 год. 00 хв. 21 лютого 2014
року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області
С.В.Галчанський