Справа № 872/11754/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р. справа № 811/1504/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А.
Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В,

представника позивача - Романяка
Миколи Ярославовича,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської митниці
Кіровоградської області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2013 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Арсенал" до Кіровоградської митниці
Кіровоградської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ "Компанія
Арсенал" 30.04.2013 року звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської митниці
Кіровоградської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення. Просив визнати
незаконним та скасувати: податкове
повідомлення-рішення від 08.04.2013 року
№11, яким визначено до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 100134,57грн. та
штрафні санкції 22876,08грн.; податкове
повідомлення-рішення від 08.04.2013 року
№10, яким визначено до сплати суму
грошового зобов'язання з мита в сумі
9070,81грн. та штрафні санкції 2268,70грн. В
обґрунтування позовних вимог зазначав,
що митним органом 05.04.2013 року проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача з дотримання
законодавства України з питань митної
справи. За результатами перевірки
складено акт. В акті зазначено, що
товариством порушено порядок
декларування митної вартості ввезених
в минулих періодах товарів на митну
територію України в частині не
включення до митної вартості товарів
транспортних витрат, понесених
товариством до митного кордону
України. У зв'язку з чим митним органом
прийняті оскаржувані рішення.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2013 року, позовні вимоги
задоволені. Свою позицію суд першої
інстанції обґрунтовує тим, що при
декларуванні товарів, товариство
включило до митної вартості вартість
транспортування до кордону України на
підставі документів, які подавалися
разом з вантажно-митними деклараціями
та були подані позивачем при
проведенні перевірки, що відображено в
акті перевірки, а саме: договори з
перевізниками, рахунки-фактури,
інвойси, податкові накладні, довідки
від перевізників, акти
приймання-передачі наданих послуг
(виконаних робіт) з перевезення. Отже,
навіть при відсутності актів
здачі-приймання наданих послуг з
перевезення, які містять дані про
розмежування вартості послуг до
кордону та після, в наявності були інші
документи (первинні бухгалтерські та
додаткові), які містили інформацію з
розмежуванням вартості транспортних
витрат товариства до кордону України
та по території України. Крім того,
чинне законодавство не містить норми,
які б визначали, що в актах
здачі-приймання наданих транспортних
послуг повинно обов'язково вказуватися
розмежування вартості транспортних
послуг до кордону України та по
території України.

В апеляційній скарзі представник
митниці просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняту нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог - відмовити. Посилається на те, що
на підставі визначеної під час
проведення перевірки митної вартості
товарів, сума донарахованих податкових
зобов'язань ТОВ "Компанія Арсенал"
склала 109205,38грн., із них: 9070,81 грн. - мито,
розраховане на підставі ЗУ «Про митний
тариф України», та 100134,57грн. - ПДВ,
розрахований на підставі п. 6.1.1 ст. 6 ЗУ «
Про податок на додану вартість». З
урахуванням положення ст. 289 (п.4 ч.1) та
ст. 293 (ч.2) Митного кодексу України від
13.03.2012 року у ТОВ "Компанія Арсенал"
виник обов'язок до сплати
донарахованих за результатами
документальної перевірки митних
платежів у сумі 109205,38грн. Вважає, якщо в
акті виконаних робіт не розділені
витрати на транспортування товарів до
місця ввезення на митну територію
України та по території України, то
зазначений факт свідчить про те, що
первинні документи не підтверджують
інформацію наведену в довідці.

В запереченні на апеляційну скаргу
представник позивача зазначив, що
вважає рішення суду цілком законним та
обґрунтованим. Тому просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.
Посилається на те, що спірні факти
митного оформлення товарів мали місце
в період з серпня 2010 року по вересень 2012
року, тому до даних правовідносин слід
застосовувати положення Митного
кодексу від 11.07.2002 року, що діяв до
01.06.2012 року, та Митного кодексу від
13.03.2012 року, що діє з 01.06.2012 року. Згідно
п. 7, 8 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженому постановою КМУ №1766 від
20.12.2006 року , що діяв до 01.06.2012 року, для
підтвердження транспортних витрат, які
відповідно до Митного кодексу України
включаються до ціни товару, декларант
зобов'язаний подати договір (контракт)
про перевезення, транспортні та
страхові документи, а також: або
рахунок-фактуру від виконавця договору
(контракту) про надання
транспортно-експедиційних послуг, що
містить реквізити сторін, суму умови
платежу, інші відомості, відповідно до
яких встановлюється належність послуг
до товарів; .... або довідку
підприємства-перевізника, що здійснило
перевезення, яка містить реквізити
товаротранспортного документа,
відомості про маршрут перевезення,
розмір плати за надання
транспортно-експедиційних послуг та
підписи керівника і головного
бухгалтера такого підприємства.
Статтею 53 Митного кодексу України від
12.03.2012 року визначено, що у випадках,
передбачених цим кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, що підтверджують митну
вартість товарів, є транспортні
(перевізні) документи, якщо за умовами
поставки, витрати на транспортування
не включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
перевезення оцінюваних товарів.
Положення Митних кодексів (до 01.06.2012
року та після 01.06.2012 року) значно
розширюють перелік документів, які
можуть подаватися декларантом з метою
декларування митної вартості товарів.
До таких документів відносяться не
тільки первинні бухгалтерські
документи в розумінні ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а й довідки,
каталоги, прейскуранти, специфікації,
виписки з бухгалтерської документації,
будь-які документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів. В акті перевірки не
наведено аргументованих підстав, чому
митний орган відмовився брати до уваги
акти виконаних робіт (наданих послуг), в
яких міститься інформація з
розмежуванням транспортних витрат до
кордону України та по території
України. Митним органом повторно
включено до митної вартості
транспортні витрати до кордону
України, які товариство"Компанія
Арсенал" в минулих періодах самостійно
включало до митної вартості,
відображаючи відповідні показники у
графах 45 ВМД.

Представник апелянта в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заперечення проти
апеляційної скарги, надав пояснення,
аналогічні, викладеним в запереченнях
проти апеляційної скарги (викладено
вище).

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції
встановлено, що митним органом
проведено планову виїзну перевірку
стану дотримання товариством "Компанія
Арсенал" законодавства України з
питань державної митної справи. За
результатами перевірки складено акт,
яким встановлено порушення п. 5 ч. 2 та п.6
ч.3 ст. 267 Митного кодексу України від
11.07.2002 року та п. 5 ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 58
Митного кодексу України від 13.03.2012 року
в частині визначення митної вартості
товарів, оформлених за ВМД, зазначеними
у Додатку 6 до акту перевірки; також
встановлено порушення п. 4.3. ст. 4 ЗУ «Про
податок на додану вартість, ст. 190
Податкового кодексу України, в частині
визначення бази оподаткування податку
на додану вартість товарів, оформлених
за ВМД, зазначеними у Додатку 6 до акту
перевірки. На підставі акту винесені
податкові повідомлення-рішення від
18.04.2013 року №10 та №11, якими визначено до
сплати суму грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
100134,57грн.(штрафні санкції 22876,08грн) та
грошове зобов'язання з мита в розмірі
9070,81грн. (штрафні санкції 2268,70грн. ) (а.с.
44,45).

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
правильно застосував до даних
правовідносин норми Конституції
України, Митних кодексів України від
11.07.2002 року та від 13.03.2012 року,
Податкового кодексу України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством. Статтею 67
Конституції України встановлено, що
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку та розмірах,
встановлених законом.

Спірні факти митного оформлення
товарів, наданих ТОВ "Компанія
Арсенал", мали місце в період з серпня
2010 року по вересень 2012 року, тому до
даних правовідносин слід
застосовувати положення Митного
кодексу від 11.07.2002 року, що діяв до
01.06.2012 року, та Митного кодексу від
13.03.2012 року, що діє з 01.06.2012 року.

Згідно п. 7, 8 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженому
постановою КМУ №1766 від 20.12.2006 року , що
діяв до 01.06.2012 року, для підтвердження
транспортних витрат, які відповідно до
Митного кодексу України включаються до
ціни товару, декларант зобов'язаний
подати договір (контракт) про
перевезення, транспортні та страхові
документи, а також: або рахунок-фактуру
від виконавця договору (контракту) про
надання транспортно-експедиційних
послуг, що містить реквізити сторін,
суму умови платежу, інші відомості,
відповідно до яких встановлюється
належність послуг до товарів; .... або
довідку підприємства-перевізника, що
здійснило перевезення, яка містить
реквізити товаротранспортного
документа, відомості про маршрут
перевезення, розмір плати за надання
транспортно-експедиційних послуг та
підписи керівника і головного
бухгалтера такого підприємства.

Після 01.06.2012 року питання визначення
митної вартості врегульовані статтями
49-64 Митного кодексу України від 12.03.2012
року.

Статтею 53 Митного кодексу України від
12.03.2012 року визначено, що у випадках,
передбачених цим кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, що підтверджують митну
вартість товарів, є транспортні
(перевізні) документи, якщо за умовами
поставки, витрати на транспортування
не включені у вартість товару, а також
документи, що містять відомості про
перевезення оцінюваних товарів.

Положення Митних кодексів (до 01.06.2012
року та після 01.06.2012 року) значно
розширюють перелік документів, які
можуть подаватися декларантом з метою
декларування митної вартості товарів.
До таких документів відносяться не
тільки первинні бухгалтерські
документи в розумінні ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а й довідки,
каталоги, прейскуранти, специфікації,
виписки з бухгалтерської документації,
будь-які документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів. В акті перевірки не
наведено аргументованих підстав, чому
митний орган відмовився брати до уваги
акти виконаних робіт (наданих послуг), в
яких міститься інформація з
розмежуванням транспортних витрат до
кордону України та по території
України.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції,
аналізуючи норми Митних кодексів
України, прийшов до правильного
висновку, що чинне законодавство
України, не містить норми, які б
визначали, що в актах здачі-приймання
наданих транспортних послуг повинно
обов'язково вказуватися розмежування
вартості транспортних послуг до
кордону України та по території.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції, дійшла
висновку, що суд першої інстанції не
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права. Отже
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Кіровоградської митниці
Кіровоградської області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Арсенал" до
Кіровоградської митниці
Кіровоградської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна