Справа № 813/9375/13-а
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2014 року м. Львів
№ 813/9375/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Матяш С.І. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:
позивача: представник Бойко Н.І.;
відповідача: представник не прибув;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Миколаївського міжрайонного
прокурора Львівської області до
Миколаївської районної ради
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення, -
Миколаївський міжрайонний прокурор
Львівської області звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Миколаївської районної ради
Львівської області, із урахуванням
заяви про зміну позовних вимог від
10.01.2014 року, просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Миколаївської районної ради від 01.12.2013
року №370 «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні».
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що в порядку
здійснення нагляду за додержанням і
застосуванням законів прокурором
виявлено порушення відповідачем норм
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
під час прийняття оскаржуваного
рішення. Зазначив, що вказане рішення
прийнято поза межами повноважень
органу місцевого самоврядування,
оскільки були вирішені питання, не
віднесені до компетенції районної
ради.

Зазначені обставини, на думку позивача,
є підставою для визнання протиправним
та скасування рішення Миколаївської
районної ради від 01.12.2013 року №370 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні». Позовні вимоги в судовому
засіданні представник позивача
підтримала повністю, просила позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надіслав до суду
заперечення на позовну заяву, зміст
яких зводиться до такого. Відповідно до
ч. 2 ст. 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» районні ради
можуть розглядати і вирішувати на
пленарних засіданнях й інші питання,
віднесені до їх відання цим та іншими
законами. Зазначає, що оскаржуваним
рішенням від 01.12.2013 року №370 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні» районна рада не вирішила
питань, які за законом відносяться до
компетенції і виключних повноважень
інших державних органів, а лише
висловила свою позицію щодо тих чи
інших фактів і подій, що відбувалися в
державі. Відтак, твердження прокурора
щодо перевищення повноважень при
прийнятті рішення є необґрунтованими
та безпідставними. Просить відмовити в
задоволенні позову повністю.

Суд заслухав пояснення представника
позивача, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності і встановив
наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

01.12.2013 року Миколаївською районною
радою Львівської області на
позачерговій XXІX сесії VI
демократичного скликання прийнято
рішення №370 «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні», відповідно до
якого, враховуючи норми ст. 19
Конституції України, відповідно до
ст.ст. 10, 43, 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Миколаївська районна рада вирішила:

« 1. Підтримати резолюцію Народного
віча у Києві від 1 грудня 2013 року.

2. Звернутись до керівництва США і ЄС з
проханням запровадити санкції до вищих
посадових осіб України, винних у
насильницьких діях стосовно учасників
мирного Євромайдану в місті Києві 30
листопада цього року, а також членів
їхніх сімей.

3. Звернутись до правоохоронних органів
району висловити своє ставлення до
подій у державі через ЗМІ

4. Оприлюднити рішення районної ради й
резолюцію Народного віча у Києві в
засобах масової інформації й мережі
Інтернет.

5. Контроль за виконанням рішення
покласти на голову районної ради.»

Відповідно до ст.121 Конституції України
на прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Частиною 2 статті 60 КАС України
визначено, що з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом (поданням), бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, провадження в
якій відкрито за адміністративним
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду, подає апеляційну,
касаційну скаргу, заяву про перегляд
судового рішення Верховним Судом
України, про перегляд судового рішення
за нововиявленими обставинами для
представництва інтересів громадянина
або держави.

Для реалізації наведених норм,
Миколаївський міжрайонний прокурор
звернувся до адміністративного суду
щодо оскарження рішення Миколаївської
районної ради від 01.12.2013 року №370 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

Вирішуючи спір, суд керується
наступними положеннями чинного
законодавства.

Статтею 7 Конституції України
закріплено, що в Україні визнається та
гарантується місцеве самоврядування.

На реалізацію даного положення
Конституції України прийнятий Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, з
наступними змінами та доповненнями,
який відповідно до Конституції України
визначає систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу та відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Конституція України передбачає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення. Перелік таких питань
визначено у Конституції України та ст.
43 вищевказаного Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

З системного аналізу наведених норм
слідує, що конституційне призначення
місцевого самоврядування полягає в
праві територіальних громад як
самостійно, так і через органи
місцевого самоврядування вирішувати
питання місцевого значення в межах
законів.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Повноваження органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
визначені в Конституції України та
відповідних законах.

Отже органи місцевого самоврядування
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

У главі 1 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», як і в
розділі XI Конституції України, не
передбачено повноважень органів
місцевого самоврядування щодо надання
оцінки діяльності та рішень
центральних органів влади України,
підтримки «заяв», «ініціатив» та інших
документів («резолюцій» тощо) будь-яких
осіб та організацій, у яких такі
висловлюють свою позицію та міркування
з приводу питань суспільного життя, які
безпосередньо не пов'язані з
життєдіяльністю відповідних
територіальних громад, які представляє
дана районна рада.

Відтак, районна рада не наділена
повноваженнями приймати рішення щодо
питань, зазначених у рішенні від 01.12.2013
року №370 «Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні».

Судом враховуються обґрунтування
прокурором позовних вимог щодо
визнання протиправним і скасування
спірного рішення, оскільки питання, які
вирішив відповідач у цьому ж рішенні,
згідно Конституції України та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», не належать до його
повноважень. Спірне рішення прийнято
не на підставі, не в межах повноважень
та не у спосіб, що передбачені
згаданими нормами, оскільки
законодавцем визначено перелік питань,
які включені у виключну компетенцію
відповідача і вирішуються на пленарних
засіданнях.

Твердження відповідача, що оскаржуване
рішення не є обов'язковим до виконання,
не має юридичної сили, не створює
правових наслідків, а носить
рекомендаційний характер, судом не
враховуються, оскільки відповідно до
ч.1 ст.144 Конституції України, органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють не лише чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а й
обґрунтовано, добросовісно, розсудливо
та безсторонньо. Матеріали справи
свідчать, що відповідні положення
відповідачем не були дотримані.

В той же час позивач довів
обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень ч. 2 ст. 162 КАС
України суд приходить до висновку що
рішення від 01.12.2013 року №370 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні» слід скасувати як
протиправне, а відтак, позовні вимоги
позивача належить задовольнити.

Судові витрати відповідно до положень
ст. 94 КАС України з сторін не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Миколаївської районної ради
Львівської області №370 від 01.12.2013 року
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

Судовий збір зі сторін стягувати не
слід.

У відповідності до ч. 11 ст.171 Кодексу
адміністративного судочинства України
резолютивна частина постанови суду про
визнання нормативно-правового акта
незаконним або таким, що не відповідає
правовому акту вищої юридичної сили, і
про визнання його нечинним невідкладно
публікується відповідачем у виданні, в
якому його було офіційно оприлюднено,
після набрання постановою законної
сили.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 17.02.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.