Справа № 822/3939/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3939/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Дороніна П.М.

представника відповідача: Карповича
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного малого підприємства "Авакс"
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом приватного малого
підприємства "Авакс" до Державної
податкової інспекції у м.Хмельницькому
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року приватне мале
підприємство «Авакс» (Позивач)
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
(Відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги. В апеляційній скарзі
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Відповідача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представник Позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Посадовими особами Відповідача
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПМП "Авакс" з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
додану вартість, податку на прибуток за
період з 01.12.2009 р. по 31.12.2010 р., за
результатами якої складено акт
перевірки №7229/22-3 від 20.12.2012 року.

В акті перевірки Відповідачем зроблено
висновок про заниження Позивачем у
2009-2010 роках суми податку на прибуток у
зв'язку з неправомірним віднесенням у
вказаному періоді до складу валових
витрат витрати по господарських
операціях з ТОВ"ЛОУ КОНСАЛТ", а також
неправомірним віднесенням до
податкового кредиту податку на додану
вартість по цих же операціях.

На підставі висновків зазначеного акту
перевірки Відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення від 09
січня 2013 року форми "Р" №/38, яким
Позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 21566,00 грн., та №/39, яким
Позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 17254,00 грн.

Судом встановлено, що між Позивачем
(замовник) та ТОВ"ЛОУ КОНСАЛТ"
(виконавець) у 2009-2010 роках укладались
договори про надання послуг:№28/12-1 від
28.12.2009 року, №260101 від 26.01.2010 року, б/н від
23.03.2010 року, б/н від 25.05.2010 року, б/н від
30.06.2010 року, б/н від 30.07.2010 року, б/н від
26.08.2010 року, б/н від 29.09.2010 року, б/н від
28.10.2010 року, б/н від 29.11.2010 року.

Відповідно до умов вказаних договорів
виконавець зобов'язується за завданням
замовника надати йому
інформаційно-консультаційні послуги, а
саме консультування з питань
оподаткування прибутку та податку на
додану вартість.

В підтвердження реальності здійснення
господарських операцій по зазначених
договорах, Позивачем надано акти
здачі-прийому робіт, звіти про надання
послуг по договору та податкові
накладні, виписані контрагентом.

На підтвердження отримання послуг та
їх оплати Позивачем надані під час
проведення перевірки та суду платіжні
доручення, із відміткою кредитної
установи про проведення платежів,
податкові накладні та оборотно -
сальдові відомості по рахунку :631.

У висновках акту перевірки зазначено,
що актом Бориспільської ОДПІ Київської
області від 26.09.2012 року №251/7/22-1/36429084
встановлено неможливість здійснення
ТОВ"ЛОУ КОНСАЛТ" господарських
операцій через відсутність майна та
інших матеріальних ресурсів,
відсутність трудових ресурсів,
основних фондів, складських приміщень,
транспортних засобів.

Відповідно до пункту 5.1. ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", чинного на момент
здійснення спірних господарських
операцій, валові витрати виробництва
та обігу (валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

За змістом ч. 4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.97р., із змінами
та доповненнями, податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою 20%
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом пп.7.2.3. п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом, який
виписується на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг). Підпунктом 7.2.6 п.7.2 ст.7
вказаного Закону визначено, що
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Отже, право на включення сплаченого
(нарахованого) податку до податкового
кредиту виникає у платника податку за
умови встановлення тієї обставини, що
вартість придбаних товарів (робіт,
послуг) підлягає віднесенню до складу
валових витрат виробництва (обігу) за
наявності податкової накладної, яка
засвідчує факт поставки товару або
надання послуги.

В той же час наявність у покупця
податкової накладної не є безумовною
підставою для віднесення таких сум ПДВ
до податкового кредиту у разі, якщо
наведені у таких документах відомості
не відповідають дійсності внаслідок
операцій які не мали реального
виконання.

За змістом пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до ст. 9 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Тобто, документи мають силу первинних у
випадку фактичного здійснення
господарської операції, з огляду на що
для визначення податкового кредиту,
сплачені в ціні товару суми податку на
додану вартість повинні бути фактично
здійснені і підтверджені належними
первинними документами, складеними у
відповідності до законодавчих вимог і
які відображають реальність
господарської операції.

Крім того, оцінюючи реальність
господарських операцій суд враховує
наявність низки первинних документів,
які відповідають вимогам ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", а саме: належних
договорів на надання певних послуг,
поставку товару, відповідних
документів на підтвердження виконання
таких договорів та зв'язку понесених
витрат з господарською діяльністю
підприємства, зокрема, актів виконаних
робіт та інших додаткових документів,
які передують підписанню цих актів в
підтвердження конкретних обсягів,
змісту наданих послуг, товарів,
податкової накладної на оплату послуг,
товарів, реальне подальше використання
послуг, товарів у господарській
діяльності та збільшення обсягів
виробництва, продаж й конкретні
результати від цього.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
наявність у Позивача договорів, актів
здачі-прийому робіт, звітів, платіжних
доручень, податкових накладних,
виписаних ТОВ"ЛОУ КОНСАЛТ" не є
достатніми доказами здійснення
відображених в цих документах
операцій. Наявність у Позивача
первинних документів бухгалтерського
обліку, що формально відповідають
вимогам закону, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарських операцій.

Так, з досліджених матеріалів справи
встановлено, що в наданих актах
здачі-прийому робіт та звітах про
надання послуг не зазначено ознак, які
б давали можливість віднести їх до
виконання певних договорів. Крім того,
акти здачі-прийому робіт за своїм
змістом є ідентичними з різницею у
вартості наданих послуг, а у звітах про
надання послуг зазначено виконання
одних і тих же послуг, при цьому ціна
наданих послуг по укладених договорах
варіюється від 4 830 грн. до 14 322 грн.

Представник Позивача в судовому
засідання не зміг надати обґрунтовані
пояснення з приводу того, в чому
полягає різниця наданих послуг та яким
способом здійснювалось обчислення
вартості цих послуг.

Також, колегія суддів зазначає, що
відповідно до п.1.2 укладених договорів
послуга, зазначена в п. 1.1 договору
здійснюється в офісі виконавця, тобто
ТОВ"ЛОУ КОНСАЛТ".

Проте, Позивачем не надано доказів
підтвердження відрядження директора
ПМП «Авакс» до міста Києва з метою
укладання договорів з ТОВ"ЛОУ КОНСАЛТ".

В ході судового засідання
представником Позивача заявлено усне
клопотання про допит директора ПМП
«Авакс» ОСОБА_4 в якості свідка, який
був допитаний під час розгляду справи в
суді першої інстанції. Заслухавши
думку представника Відповідача,
колегія суддів вирішила відмовити в
задоволенні заявленого клопотання,
оскільки ОСОБА_4 присутній в залі
судового засідання як вільний слухач з
початку розгляду справи по суті, а тому
його пояснення можуть бути
упередженими.

Щодо доводів апеляційної скарги про
протиправність обґрунтування ату
перевірки Позивача актом перевірки
його контрагента, колегія суддів
зазначає, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд враховує й інші
наявні докази у справі, які не дають
можливість встановити реальність
господарських операцій з ТОВ"ЛОУ
КОНСАЛТ".

Відповідно до ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного, оцінюючи усі
наявні у матеріалах справи докази та
надані сторонами пояснення щодо
обставин справи, колегія суддів вважає,
що висновки податкового органу,
викладені в акті перевірки №7229/22-3 від
20.12.2012 року та прийняті на їх основі
податкові повідомлення-рішення
№/38 та №/39 від 09.01.2013 року, є
правомірними та не спростованими
Позивачем в ході судового розгляду
справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного малого
підприємства "Авакс", - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 лютого 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.