Справа № 822/4710/13-а
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4710/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріНетичай Ю.В. , за
участі: представника позивача
представника відповідачаОСОБА_3,
Царука Д.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницької
області про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до
відповідача, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача №
від 17.09.2012 року, № 000205701 від 17.09.2012
року, № від 18.09.2012 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що
відповідачем проведена документальна
планова виїзна перевірка позивача.

За наслідками перевірки відповідач
склав акт від 31.08.2012 року № 211/17/НОМЕР_3.
На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення № від 17.09.2012
року, № від 17.09.2012 року, №
від 18.09.2012 року.

Вказані податкові
повідомлення-рішення позивач вважає
протиправними, так як фактично
відповідач провів невиїзну перевірку
замість виїзної.

Порушено строки проведення перевірки,
встановлені Податковим кодексом
України. Перевірка проведена тільки за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, тоді
як позивач проводила підприємницьку
діяльність і у 2012 році.

В пункті 1.7 акту перевірки є
невідповідність висновку даного
абзацу та змісту 6 стовпця вказаної у
даному абзаці таблиці, зокрема
відповідно до тексту висновку позивач
була платником єдиного податку, але в
стовпці 6 таблиці зазначено загальна
система оподаткування. Така
розбіжність свідчить про порушення в
частині оформлення висновків щодо
проведення перевірки і одночасно
ставить під сумнів достовірність
досліджених матеріалів та висновків.

В акті перевірки вказано, що попередня
перевірка проведена за період з 16.09.2009
року по 31.12.2010 року, що вказує на
упереджене ставлення до позивача з
боку відповідача та ще раз засвідчує
помилковість висновків відповідача по
висновках, викладених в акті
перевірки.

Такі обставини свідчать про те, що
відповідач необґрунтовано нарахував
позивачу штрафні санкції, тому
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, пояснивши суду, що
відповідачем проведена документальна
планова виїзна перевірка позивача.

За наслідками перевірки відповідач
склав акт перевірки від 31.08.2012 року №
211/17/НОМЕР_3. На підставі акту перевірки
відповідач прийняв податкові
повідомлення-рішення № від 17.09.2012
року, № від 17.09.2012 року, №
від 18.09.2012 року.

Вказані податкові
повідомлення-рішення позивач вважає
протиправними, так як фактично
відповідач провів невиїзну перевірку
замість виїзної.

Порушено строки проведення перевірки,
встановлені Податковим кодексом
України. Перевірка проведена тільки за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, тоді
як позивач проводила підприємницьку
діяльність і у 2012 році.

В пункті 1.7 акту перевірки є
невідповідність висновку даного
абзацу та змісту 6 стовпця вказаної у
даному абзаці таблиці, зокрема
відповідно до тексту висновку позивач
була платником єдиного податку, але в
стовпці 6 таблиці зазначено загальна
система оподаткування. Така
розбіжність свідчить про порушення в
частині оформлення висновків щодо
проведення перевірки і одночасно
ставить під сумнів достовірність
досліджених матеріалів та висновків.

В акті перевірки вказано, що попередня
перевірка проведена за період з 16.09.2009
року по 31.12.2010 року, що вказує на
упереджене ставлення до позивача з
боку відповідача та ще раз засвідчує
помилковість висновків відповідача по
висновках, викладених в акті
перевірки.

Такі обставини свідчать про те, що
відповідач необґрунтовано нарахував
позивачу штрафні санкції, тому
податкові повідомлення-рішення є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав повністю, пояснивши суду, що
податкові повідомлення-рішення є
законними, прийняті за результатами
проведеної перевірки, якою встановлено
порушення позивачем податкового
законодавства.

За таких обставин у задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України (пункт 1.1
статті 1).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач 16.09.2009 року зареєстрована
Летичівською районною державною
адміністрацією Хмельницької області
як фізична особа-підприємець та
відповідно до статтей 15, 16 Податкового
кодексу України є платником податків,
зборів і зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Однією із функцій органів державної
податкової служби яку вони виконують
згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.1
статті 19 Податкового кодексу України є
здійснення контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок
встановлений главою 8 Податкового
кодексу України.

Державним податковим органом
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів).

Особливості проведення документальних
планових виїзних перевірок визначені
статтею 77 Податкового кодексу України.

Пунктом 77.9 статті 77 Податкового
кодексу України встановлено, що
порядок оформлення результатів
документальної планової перевірки
встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно пунктів 86.1, 86.3 статті 86 ПК
України результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про
результати перевірки не зараховується
до строку проведення перевірки,
встановленого цим Кодексом (з
урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної
перевірки, що визначено статтями 77 і 78
цього Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами органу державної податкової
служби, які проводили перевірку, та
реєструється в органі державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або
його законних представників від
підписання акта (довідки) посадовими
особами органу державної податкової
служби складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Один
примірник акта або довідки про
результати виїзної планової чи
позапланової документальної перевірки
у день його підписання або відмови від
підписання вручається або
надсилається платнику податків чи його
законному представнику.

За результатами перевірки державним
податковим органом складено акт «Про
результати документальної планової
виїзної перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи-ОСОБА_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3 за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011
року» № 211/17/0 від 31 серпня 2012 року.

Перевіркою встановлено порушення:

-підпункту 139.1.6 пункту 139.1 статті 139,
пункту 177.2 статті 172 Податкового
кодексу України, а саме: встановлено
заниження валового доходу від
здійснення підприємницької діяльності
на суму 92480 грн., заниження валових
витрат на суму 44314 грн., в результаті
чого занижено суму чистого
(оподатковуваного) доходу в розмірі 48166
грн., і як наслідок занижено суму
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування в сумі 7225 грн., в
тому числі за 2011 рік в сумі 7225 грн;

-пунктів 198.4, 198.5 статті 198 Податкового
кодексу України, а саме: платником
податків завищено податковий кредит в
сумі 9132 грн., внаслідок чого занижено
суму податку на додану вартість яка
підлягає сплаті в бюджет за 2011 рік на
суму 9132 грн., в тому числі за лютий-383
грн., липень-338 грн., серпень-3946 грн.,
вересень-867 грн., жовтень-1587 грн.,
листопад-964 грн., грудень-1047 грн;

-підпункту 3.1.13 пункту 3.1 Порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку і сум
утриманого з них податку, а саме: в
розрахунку за формою 1 Д Ф за 1-й квартал
2011 року та 2-й квартал 2011 року невірно
відображено реєстраційний номер 2
фізичних осіб.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58
Податкового кодексу України визначено,
що у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручаться) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення:

-№ від 17.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на додану
вартість в розмірі 11320,25 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 9132
грн., та застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 2188,25 грн.,

-№ 000205701 від 17.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 9031,25 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 7225
грн., та застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 4806,25 грн.,

-№ від 18.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 1 грн., в тому
числі застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 1 грн.

Суд вважає вказані податкові
повідомлення-рішення такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства, враховуючи наступне.

Податкове повідомлення-рішення №
від 17.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на додану
вартість в розмірі 11320,25 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 9132
грн., та застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 2188,25 грн., є
правомірним виходячи із такого.

Позивач є платником податку на додану
вартість: свідоцтво платника податку
на додану вартість № 100259435 від 17.12.2009
року.

За період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року
позивач задекларувала податковий
кредит в сумі 24215 грн.

Відповідно до пункту 198.4, підпункту б)
пункту 198.5 статті 198 Податкового
кодексу України якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Платник податку зобов'язаний
нарахувати податкові зобов'язання
виходячи з бази оподаткування,
визначеної відповідно до пункту 189.1
статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
операціях, звільнених від
оподаткування відповідно до статті 197,
підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (крім
випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу).

Згідно пункту 23 підрозділу 2
(Особливості справляння податку на
додану вартість) розділу XX Податкового
кодексу України тимчасово до 1 січня 2015
року від оподаткування податком на
додану вартість звільняються операції
з постачання, у тому числі операції з
імпорту відходів та брухту чорних і
кольорових металів та деревини
товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ
ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також
паперу та картону для утилізації
(макулатури та відходів) товарної
позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки
таких відходів та брухту чорних і
кольорових металів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Операції з вивезення в митному режимі
експорту товарів, зазначених у цьому
пункті, звільняються від оподаткування
податком на додану вартість.

Актом перевірки встановлено, що
позивач відповідно до укладених
зовнішньоекономічних контрактів
постачала в режимі експорту деревину
дров'яну для технологічних потреб,
твердолистяних порід (граб).

В період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року
позивачем за контрактом № 12-1/11-1В від
30.12.2010 року відвантажено товар
загальною вартістю в розмірі 454106,63 грн.,
відповідно до вантажно-митних
декларацій № 508040002/2011/1799 від 11.04.2011 року,
№ 508040002/2011/1818 від 12.04.2011 року, №
508040002/2011/3394 від 27.07.2011 року, № 508040002/2011/4473
від 26.10.2011 року.

В зв'язку з тим, що операції з вивезення
в митному режимі експорту товарів,
зазначених у пункті 23 підрозділу 2
(Особливості справляння податку на
додану вартість) розділу XX Податкового
кодексу України, (деревини товарних
позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД),
звільняються від оподаткування
податком на додану вартість, позивач не
мала права відносити до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість сплачені нею при оплаті
товару (деревини товарних позицій 4401,
4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД), який
використаний позивачем в операціях
звільнених від оподаткування.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач цілком
правомірно прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 17.09.2012
року, яким збільшив позивачу суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на додану вартість в розмірі
11320,25 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 9132 грн., та
застосував штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) у розмірі 2188,25 грн.

Крім того при вирішені спору суд
враховує позицію представника
позивача який у своїх поясненнях
визнав, що позивач допустила порушення
норм Податкового кодексу України, які
регулюють правовідносини по
оподаткуванню податком на додану
вартість, доказів зворотнього надати
суду не може.

Податкове повідомлення-рішення № 000205701
від 17.09.2012 року, яким відповідач
збільшив позивачу суму грошового
зобов'язання за платежем з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 9031,25
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 7225 грн., та застосував штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі
4806,25 грн., суд також вважає таким, що
повністю відповідає нормам
Податкового кодексу України,
враховуючи наступне.

Перевіркою встановлено, що в книзі
обліку доходів і витрат Ф 10 не в повному
обсязі вказані суми отриманих доходів
від здійснення експортних операцій,
тому позивач за перевіряємий період
занизила валові доходи на суму 92481 грн.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2, 177.4
статті 177 Податкового кодексу України
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу (податок на
прибуток підприємств).

Згідно частини 3 пункту 139.1.6 статті 139
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку, зареєстрований
як платник податку на додану вартість,
одночасно проводить операції з продажу
товарів (виконання робіт, надання
послуг), що оподатковуються податком на
додану вартість та звільнені від
оподаткування або не є об'єктом
оподаткування таким податком, податок
на додану вартість, сплачений у складі
витрат на придбання товарів, робіт,
послуг, які входять до складу витрат, та
основних засобів і нематеріальних
активів, що підлягають амортизації,
включається відповідно до витрат або
вартість відповідного об'єкта основних
засобів чи нематеріального активу
збільшується на суму, що не включена до
податкового кредиту такого платника
податку згідно з розділом V цього
Кодексу.

Як зазначено вище, позивач проводила
експортні операції, які були звільнені
від оподаткування податком на додану
вартість.

Позивач не включила до витрат суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Перевіркою дораховано до вартості
придбаних товарно-матеріальних
цінностей, що реалізовані, суми податку
на додану вартість згідно податкових
накладних.

Загальна сума донарахованого податку
на додану вартість становить 44314 грн.,
внаслідок чого позивач занизила суму
чистого (оподатковуваного) доходу в
розмірі 48314 грн.

Оскільки позивач занизила суму чистого
(оподатковуваного) доходу в розмірі 48314
грн., відповідно зменшилась сума
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування в 2011 році на в
розмірі 7225 грн., (92480 грн.,-44314 грн.,=48166
грн., х 15 %=7225 грн.).

Представник позивача у своїх
поясненнях визнав, що доказів які б
свідчили про те, що позивач правильно
здійснювала сплату податку на доходи з
фізичних осіб, немає.

Суд також вважає правомірним податкове
повідомлення-рішення № від 18.09.2012
року, яким відповідач застосував до
позивача штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) у розмірі 1 грн., за платежем з
податку на доходи фізичних осіб,
виходячи із такого.

Відповідно до пунктів 177.7 статті 177
Податкового кодексу України фізична
особа - підприємець вважається
податковим агентом працівника -
фізичної особи, яка перебуває з нею у
трудових, цивільно-правових
відносинах, або будь-якої іншої
фізичної особи щодо будь-яких
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) на користь такої
особи.

Згідно підпунктів 14.1.180, 14.1.226 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Самозайнята особа - платник податку,
який є фізичною особою - підприємцем
або провадить незалежну професійну
діяльність за умови, що така особа не є
працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.

Підпунктом б) пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України
встановлено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Державна податкова адміністрація
України своїм наказом № 1020 від 24.12.2010
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 січня 2011 року за N
46/18784 затвердила форму Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
(форма N 1ДФ) та Порядок заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку.

Відповідно до пункту 3.1.13 «Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку» У графі 2
«Податковий номер або серія та номер
паспорта» відображається
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта фізичної особи (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті), про яку надається інформація
в податковому розрахунку.

Перевіркою встановлено, що позивач в
розрахунку форми N 1ДФ за 2-й квартал 2011
року невірно відобразила
реєстраційний номер фізичної особи.

Згідно статтей 109, 110 Податкового
кодексу України податковими
правопорушеннями є протиправні діяння
(дія чи бездіяльність) платників
податків, податкових агентів, та/або їх
посадових осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Платники податків, податкові агенти
та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 119.3 статті 119
Податкового кодексу України
оформлення документів, які містять
інформацію про об'єкти оподаткування
фізичних осіб або про сплату податків
без зазначення реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
або з використанням недостовірного
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, крім
випадків, визначених пунктом 119.2 цієї
статті, - тягне за собою накладення
штрафу у розмірі 170 гривень.

Разом з тим пунктом 7 підрозділу 10
розділу XX Податкового кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

В зв'язку з тим, що позивач порушила
«Порядок заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку» за період з 1 січня по 30 червня
2011 року відповідач застосував штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1
грн.

Суд при вирішенні спору не бере до
уваги пояснення представника позивача
відносно того, що відповідачем
порушено строки проведення перевірки,
встановлені Податковим кодексом
України; перевірка проведена тільки за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, тоді
як позивач проводила підприємницьку
діяльність і у 2012 році; в пункті 1.7 акту
перевірки є невідповідність висновку
даного абзацу та змісту 6 стовпця
вказаної у даному абзаці таблиці,
зокрема відповідно до тексту висновку
позивач була платником єдиного
податку, але в стовпці 6 таблиці
зазначено загальна система
оподаткування; в акті перевірки
вказано, що попередня перевірка
проведена за період з 16.09.2009 року по
31.12.2010 року, що вказує на упереджене
ставлення до позивача з боку
відповідача та ще раз засвідчує
помилковість висновків відповідача по
висновках, викладених в акті
перевірки, виходячи із такого.

Обставини протиправності податкових
повідомлень-рішень на які посилається
представник позивача були предметом
дослідження суду 1-ї інстанції, про що
свідчить постанова Хмельницького
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2012 року, та суду апеляційної
інстанції, про що свідчить ухвала
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року.

Крім того суд вважає, що зазначені
обставини ніяким чином не можуть
слугувати підставою для визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача, оскільки факти порушення
позивачем податкового законодавства,
які зафіксовані у акті перевірки, не
заперечуються дослідженими у судовому
засіданні доказами.

За таких обставин, аналізуючи все в
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов необґрунтований та
недоведений у судовому засіданні, тому
у його задоволені необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 1, 14, 15, 16, 19, 20, 54, 58, 77, 86, 109, 110, 119, 139,
176, 177, 198, розділом XX ПК України,
«Порядком заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку», ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 14.02.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14
лютого 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський