Справа № 802/3427/13-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 лютого 2014 р.
Справа № 802/3427/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Дмитрука Віктора Володимировича

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до: Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області

про: визнання протиправною та
скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
фізична особа - підприємець ОСОБА_2 з
адміністративним позовом до інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області про визнання
протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що за результатами
проведеної перевірки, відповідачем
прийнято постанову №15 від 24.07.2013 р.,
якою на ОСОБА_2 накладено штраф у
розмірі 4250 гривень.

Не погодившись із винесеною
відповідачем постановою та вважаючи її
необґрунтованою, позивач звернувся до
суду із позовною заявою, у якій просив
визнати протиправною та скасувати
постанову, якою до нього застосовано
штрафні санкції.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити позовні вимоги з
підстав, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був завчасно та
належним чином повідомлений, про що
свідчить розписка про отримання ухвали
суду. Причини неявки представника
відповідача в судове засідання суду не
відомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у
разі не прибуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Ці ж наслідки застосовуються у
разі повторного неприбуття за таких
самих умов відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
до висновку про розгляд справи за
відсутності відповідача за наявними у
справі доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити, виходячи з наступного.

04.07.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Вінницькій області
проведено планову виїзну перевірку
характеристик продукції яка
реалізовувалася фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2. Про вказану
перевірку позивач повідомлявся шляхом
направлення повідомлення від 18.06.2013
року № 46 (а.с. 7) із вказівкою на планову
перевірку в період із 01.07.2013 року по
05.07.2013 року.

За результатами перевірки складено Акт
перевірки характеристик продукції від
04.07.2013 року № 0047 із змісту якого
встановлено, що за результатами
перевірки контролюючим органом
виявлено ряд порушень (а.с. 6-9).

В ході перевірки встановлено, що на
електроводонагрівачі "Термекс" RZL30
№1202356 відсутній національний знак
відповідності, що є порушенням вимог
Технічного регламенту безпеки
низьковольтного обладнання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1149 від 29 жовтня 2009
року, та вимог Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №785 від 29
липня 2009 року.

На підставі акта перевірки
відповідачем 24 липня 2013 року винесено
постанову №15, якою ФОП ОСОБА_2
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 250
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 4250 гривень
(а.с.10-11).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходив з наступного.

Правове регулювання спірних
правовідносин визначено Законом
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції",
постановами Кабінету Міністрів
України "Про затвердження Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
обладнання", "Про затвердження
Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання" та "Про затвердження опису
та правил застосування національного
знака відповідності".

Особливості проведення перевірок
характеристик продукції та вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
врегульовано Законом України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" (надалі - Закон).

Так, частиною 3 статті 29 Закону
передбачено, що у разі якщо органом
ринкового нагляду встановлено, що
неналежно застосовано Національний
знак відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
орган ринкового нагляду невідкладно
вимагає від відповідного суб'єкта
господарювання вжити протягом
визначеного строку заходів щодо
приведення такої продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
44 цього Закону до особи, яка ввела
продукцію в обіг або відповідно до
цього Закону вважається такою, що ввела
продукцію в обіг, застосовуються
штрафні санкції у разі введення в обіг
продукції, яка не відповідає
встановленим вимогам (крім випадків,
передбачених статтею 28 цього Закону), у
тому числі нанесення Національного
знака відповідності на продукцію, що не
відповідає вимогам технічних
регламентів, - у розмірі від п'ятисот до
тисячі п'ятисот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Окремо суд звертає увагу на тому, що
відповідно до пункту 7 Технічного
регламенту безпеки низьковольтного
обладнання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1149 від 29
жовтня 2009 року, забороняється введення
в обіг електрообладнання без
декларації про відповідність та
національного знака відповідності,
нанесеного згідно з правилами,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001
року №1599 "Про затвердження опису та
правил застосування національного
знака відповідності" (Офіційний вісник
України, 2001 р., № 49, ст. 2188). У разі
виникнення сумніву у визначених
законодавством органів нагляду щодо
виконання вимог безпеки виробник,
уповноважений представник чи особа, що
відповідає за введення продукції в
обіг, можуть подати на розгляд звіт про
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
виконаний призначеним органом.
Національний знак відповідності
наноситься виробником або його
уповноваженим представником
безпосередньо на електрообладнання, а
у разі відсутності можливості його
нанесення - відповідно на пакування або
документацію, що супроводжує
електрообладнання (інструкцію з
експлуатації, гарантійне свідоцтво
тощо), так щоб забезпечувалася його
чіткість, розбірливість та незмивність
протягом передбаченого строку служби.
Нанесення на електрообладнання іншого
маркування, схожого за призначенням та
формою до національного знака
відповідності, забороняється.

Технічним регламентом з
електромагнітної сумісності, що
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №785 від 29 липня 2009
року також передбачено обов'язок
нанесення на відповідну апаратуру
національного знака відповідності.

Натомість, на пристрої
електроводонагрівачі "Термекс" RZL30
№1202356 національний знак відповідності
відсутній.

Позивач, в обгрунтування свої позовних
вимог, посилався на те, що санкції, які
застосовані до нього відповідачем - є
адміністративно-господарськими, а тому
повинні застосовуватись з урахуванням
ст. 250 ГК України .

Так, позивач стверджував, що він купив
зазначений електронагрівач у ПП
Салагіної ще 01.06.2012 року і в той же день
виставав його на продаж. Разом з тим,
санція до позивача була застосована
24.07.2013 року. Таким чином, на думку
позивача, відповідач, впорушення
строків застосування
адсміністративно-господарських
санкцій, передбачених ст. 250ГК України,
застосував до нього цю санкцію за
спливом річного строку з дня порушення.

Суд критично ставиться до даких
посилань позивача, з огляду на
наступне.

Так, у даному випадку, позивач виставив
на продаж зазначений електронагрівач
01.06.2012 року та продовжував пропонувати
його покупцям аж до проведення
перевірки. Таким чином, у даному
випадку порушення є триваючим і його
дія закінчилась лише після того, як
позивач зняв цей товар з реалізаці, а
саме після проведеня перевірки.

Таким чином, твердження позивача про
застосування до нього адміністративно
-господарських санкцій з порушенням
приписів ст. 250 ГК - є безпідставним.

З огляду на те, що обставини, які
наведені у акті перевірки, в частині
відсутності національного знака
відповідності на електроводонагрівачі
"Термекс" RZL30 №1202356, знайшли
підтвердження в ході судового
розгляду, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

З урахуванням положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати компенсації не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жданкіна Наталія Володимирівна