Справа № 802/4862/13-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 лютого 2014 р.
Справа № 802/4862/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Дмитрука Віктора Володимировича

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції,
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції

про: визнання відмови протиправною

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_2 з адміністративним позовом до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
визнання відмови протиправною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
вересні місяці 2013 року позивачу стало
відомо, що у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно міститься запис
про накладення арешту на нерухоме
майно позивача. Підставою для
накладення арешту було повідомлення
відділу ДВС Вінницького міського
управління юстиції. З огляду на
вищевикладені обставини, позивач
звернувся до відділу ДВС Вінницького
міського управління юстиції із заявою
про зняття арешту. Однак, відповідач
відмовив позивачу у задоволенні його
заяви, посилаючись на те, що станом на
25.11.2013 року не представляється можливим
здійснити такі дії, так як виконавче
провадження, в рамках якого було
накладено арешт, знищено. Позивач, не
погоджуючись із такою відмовою
відповідача, оскаржив її до суду та
просив суд визнати її протиправною та
скасувати арешт на нерухоме майно.

До суду від позивача 04.02.2014 року
надійшла заява про уточнення позовних
вимог, у якій позивач просив суд
скасувати арешт на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
зобов'язати Реєстраційну службу
Вінницького міського управління
юстиції внести запис Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про скасування запису про
реєстрацію обтяження за реєстраційним
номером 155019 про арешт нерухомого майна.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заявлені
позовні вимоги та просив суд
задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи був завчасно та
належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у
разі не прибуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Ці ж наслідки застосовуються у
разі повторного неприбуття за таких
самих умов відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
до висновку про розгляд справи за
відсутності відповідача за наявними у
справі доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, оцінивши докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
громадянину ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить квартира за адресою
АДРЕСА_1. (а.с. 3)

В вересні 2013 року позивач вирішив
подарувати своїй дочці належну йому
частку нерухомого майна. Проте, коли
позивач звернувся до нотаріуса, то
виявилось, що на майно позивача, а саме
квартиру по вул.Хмельницьке шосе, 53,212
накладено арешт. Підставою для
внесення такого запису до Державного
реєстру було повідомлення Ленінського
відділу ДВС від 20.07.2000 року ГИ-2-Л у
зв'язку з примусовим виконанням
виконавчого напису першої Вінницької
державної нотаріальної контори від
07.04.2000 року № і-769 про стягнення зі
ОСОБА_2 боргу у сумі 1298,94 грн. на користь
Вінницької МДПІ

Однак, відповідно до довідки
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів №2293/0/11
від 08.10.2013 року за ОСОБА_2 станом на 07
жовтня 2013 року не має заборгованості із
сплати податків та зборів. (а.с. 5)

В подальшому, 09.10.2013 року позивач
звернувся до Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції із заявою про скасування
(зняття) арешту на нерухоме майно за
адресою АДРЕСА_1.

Однак, Ленінський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції листом
№07-31/17 від 04.12.2013 року відмовив позивачу
у звільненні майна з під арешту. Свою
відмову відповідач аргументував тим,
що відповідно до ст. 60 Закону України
"Про виконавче провадження" у
останнього немає підстав для винесення
постанови про звільнення майна з-під
арешту, оскільки станом на 25.11.2013 року
відповідне виконавче провадження було
знищено. Разом з тим, відповідач
пояснив позивачу що у нього є право
звернутися до суду з відповідною
заявою про звільнення майна з-під
арешту.

Позивач, не погоджуючись із діями
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції, оскаржив
їх до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, виходив з наступного.

Так, спірні правовідносини
врегульовані Законом України "Про
виконавче провадження".

Порядок та умови зняття арешту з майна
визначені статтями 50, 60 Закону №606- XIV,
згідно яких у разі закінчення
виконавчого провадження (крім
направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, закінчення
виконавчого провадження за рішенням
суду, винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків не стягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

У разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

У всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснила суду наступне.
Так, дійсно до Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції звернувся ОСОБА_2 з вимогою
скасувати арешт, накладений на його
майно. Проте, під час перевірки
зазначених у заяві обставин,
відповідач не знайшов жодних
документів щодо відкриття
відповідного виконавчого провадження,
а також будь-яких інших документів. Так,
відповідно до Інструкції з ведення
діловодства в органах державної
виконавчої служби, термін зберігання у
архіві завершеного виконавчого
провадження становить три роки, а тому
відповідач повідомив позивачу, що на
даний час не можливо вчинити дії щодо
зняття такого арешту, так як вірогідно
що такі документи були знищені за
спливом терміну їх зберігання.

Так, на думку представника відповідача,
якщо виконавче провадження було
знищено, то перед цим воно повинно було
бути закрите разом із зняттям усіх
запобіжних заходів, в т.ч. зняттям
арешту. Також, вона зазначила, що їй не
відомі причини того, чому державний
виконавець перед закриттям
виконавчого провадження не звільнив
майно з- під арешту.

Разом з тим, представник відповідача
пояснила суд, що на даний час усі
виконавчі дії державний виконавець
вчиняє у відповідному Державному
реєстрі, а так як документи, які дають
підставу державному виконавцю вчинити
дії щодо відновлення виконавчого
провадження, були знищені, то державна
виконавча служба на даний час не в
змозі вчинити дії щодо відновлення
порушеного права позивача.

Таким чином, відповідач, в порушення
приписів Закону України "Про виконавче
провадження", передав до архіву, а в
подальшому знищив виконавче
провадження, не перевіривши та не
скасувавши запобіжних заходів.

За таких обставин, суд констатує той
факт, що відповідач діяв не у спосіб,
передбачений законом, а тому його
відмова є протиправною.

Разом з тим, відповідно до наданої
представником позивача довідки
Міндоходів у Вінницькій області,
станом на час існування спірних
правовідносин, у позивача відсутня
заборгованість з податків та зборів
перед Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, а тому відсутні
підстави , за яких на майно позивача був
накладений арешт.

Також, відповідачем не надано суду
доказів існування незавершених
виконавчих проваджень щодо позивача,
які б обумовлювали необхідність
залишення в силі накладеного на його
майно арешту, не надано доказів
стягнення з позивача виконавчого збору
та відкриття з цього приводу
виконавчого провадження, що також
обумовлювало би залишення в силі
накладеного на його майно арешту.

У судовому засіданні було встановлено,
що у даному випадку порушено право
позивача на розпорядження своїм
майном, а тому, за відсутності
можливості його захисту у інший спосіб,
зазначене право підлягає захисту у
судовому порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, про обґрунтованість позовної
вимоги позивача та скасування арешту,
накладеного на нерухоме майно, та про
її задоволення.

Визначаючись щодо вимог позивача про
зобов'язання Реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції внести запис в Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна про скасування запису про
реєстрацію обтяження за реєстраційним
номером 155019 про арешт нерухомого майна,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, суд
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури визначає Порядок прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5.

Відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Згідно з п. 2.6 вказаного Порядку для
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до п. 2.10 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за результатами
розгляду заяви та документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
приймає рішення щодо внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав або рішення щодо відмови у
внесенні змін до записів, відмови у
внесенні записів про скасування
державної реєстрації прав, відмови у
скасуванні записів Державного реєстру
прав.

З аналізу вказаних норм слідує, що
чинним законодавством України
передбачено порядок внесення запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності
на підставі рішення суду, який
передбачає, в тому числі, подання заяви
та відповідних документів, а також
прийняття державним реєстратором
рішення про внесення запису, або
відмову у його внесенні.

Оскільки позивачем заява про
скасування рішення про державну
реєстрацію прав державному
реєстратору не подавалась та
відповідне рішення державним
реєстратором не приймалось, суд
вважає, що позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Таким чином, на думку суду, позовні
вимоги в частині зобов'язання
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції внести
запис в Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
про скасування запису про реєстрацію
обтяження за реєстраційним номером 155019
про арешт нерухомого майна, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
необхідно відмовити.

Враховуючи вище викладене, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ст. 86 Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7)з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

У відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України,
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати відмову №07-31/17 від 04.12.2013 року
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції
протиправною.

Скасувати арешт на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
реєстраційний номер в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна № 155019.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 судовий збір
пропорційно задоволеним вимогам у
розмірі 45,88 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жданкіна Наталія
Володимирівна