Справа № К/9991/33727/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року м.
Київ К/9991/33727/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова
про визнання неправомірними дій, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова на рішення Сихівського
районного суду міста Львова від 22
червня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Львівської області від 10 травня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2010 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії,
інвалід 3-ої групи, тому за правилами
статей 50, 54 Закону України від 28 лютого
1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) має
право на державну та додаткову пенсії в
розмірі кратному мінімальній пенсії за
віком.

Стверджуючи, що розміри призначених і
виплачуваних йому пенсій не відповідає
розмірам передбаченим цим Законом, і на
відмову відповідача привести їх у
відповідність з його вимогами, позивач
просив зобов'язати усунути зазначені
порушення провівши вказані
перерахунки за 2007-2010 роки..

Рішенням Сихівського районного суду
міста Львова від 22 червня 2010 року,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 10 травня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково, визнано
неправомірними дії і зобов'язано
відповідача здійснити позивачу
перерахунок державної та додаткової
пенсії, передбачених статтями 50 та 54
Закону № 796-ХІІ, з 9 липня по 31 грудня 2007
року та 22 травня 2008 року по 22 червня 2010
року, в решті позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувані рішення скасувати і
відмовити у позові.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Судами встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 3-ої
групи, одержує пенсію по інвалідності
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі статей 50,54 Закону
№ 796-ХІІ.

Задовольняючи частково позов, суди на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що при розрахунку державної та
додаткової пенсій передбачених
статтями 50, 54 Закону України № 796-ХІІ,
застосуванню при їх обчисленні
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком..

Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

У відповідності з частиною четвертою
статті 54 Закону № 796, яка визначає
підстави та умови призначення
державних пенсій особам, віднесеним до
категорії 1 та у зв'язку з втратою
годувальника, в усіх випадках розміри
пенсії для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими - по
3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону
особам, віднесеним до категорії 1,
зокрема інвалідам 3 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком. Виплата додаткової пенсії
відповідно до статті 53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком. Мінімальний розмір пенсії за
віком згідно статті 28 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523.

Ця Постанова є чинною і її положення
стосовно критеріїв обчислення
розмірів пенсій відповідають
положенням статей 50, 54 Закону України №
796-ХІІ.

Тому, суди правильно виходили із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, а їх
висновок, що при розрахунку державної
та додаткової пенсій передбачених
статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, є обґрунтованим.

Суди правильно виходили також з того,
що норми Законів України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», в частині
змін до Закону №796-ХІІ, не підлягають
застосуванню до даного спору, оскільки
рішеннями Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року та 22 травня
2008 року відповідно, вони визнані
неконституційними.

Окрім того, Законами України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» Кабінету Міністрів України
надано право у 2009-2010 роках
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини сторін, оскільки
розмір зазначених соціальних виплат
згідно із Законом № 796-ХІІ залежить від
розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, висновок судів щодо нарахування
та виплати пенсії позивачу у
2007-2010 роках відповідає нормам
матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи касаційної скарги
щодо неправильного застосування норм
матеріального права висновків судів не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
помилковому трактуванні наведених
правових норм.

За правилами частини першої 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова відхилити, а рішення
Сихівського районного суду міста
Львова від 22 червня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
від 10 травня 2011 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.