Справа № 0308/19809/12(2а/161/27/13)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/57255/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23 січня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року

у справі № 2а/161/27/13

за позовом ОСОБА_2

до департаменту соціальної
політики Луцької міської ради

про зобов'язання
вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Луцького міськрайонного суду
Волинської області з адміністративним
позовом до департаменту соціальної
політики Луцької міської ради про
зобов'язання призначити до виплати
соціальну допомогу по інвалідності з
дня визнання інвалідом ІІІ групи з
17.05.2012.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23.01.2013,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01.10.2013, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, ОСОБА_2
оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального права та прийняти нове
рішення - про задоволення позову.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що відповідно до статті 89
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у разі позбавлення
пенсіонера волі виплата призначеної
пенсії здійснюється на загальних
підставах. Крім того, згідно з частиною
першою статті 122
Кримінально-виконавчого кодексу
України засуджені мають право на
загальних підставах на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених законом.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу департамент соціальної
політики Луцької міської ради просив
залишити рішення судів попередніх
інстанцій без змін, а скаргу - без
задоволення.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 17.05.2012 позивач оглянутий
Галицькою міжрайонною МСЕК Львівської
області, у результаті чого видано акт
огляду МСЕК № 859525. Відповідно до
вказаного акта ОСОБА_2 визнано
інвалідом ІІІ групи. Інвалідність
встановлена на строк до 01.06.2014. Згідно з
довідкою Цуманської виправної колонії
(№84) від 03.09.2012 № 292 позивач відбуває
покарання у вказаній установі з 30.12.2009.
Кінець строку покарання - 04.06.2017.

У період з 20.03.2006 по 31.03.2007 позивач
перебував на обліку в департаменті
соціальної політики Луцької міської
ради як одержувач державної соціальної
допомоги особам, що не мають права на
пенсію, та інвалідам. Виплату допомоги
було припинено у зв'язку із закінченням
строку виплат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що чинним
законодавством України не передбачено
виплат соціальної допомоги по
інвалідності особам, які засуджені до
такого виду покарання, як позбавлення
волі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обгрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України «Про державну соціальну
допомогу особам, які не мають права на
пенсію, та інвалідам» громадяни
України, які досягли віку,
встановленого статтею 1 цього Закону
або є інвалідами і не одержують пенсію
та постійно проживають на території
України, мають право на державну
соціальну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Згідно з пунктом 36 Порядку призначення
і виплати державної соціальної
допомоги особам, які не мають права на
пенсію, та інвалідам і державної
соціальної допомоги на догляд,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.04.2005 № 261, у разі
застосування до одержувача соціальної
допомоги або допомоги на догляд такого
виду покарання, як позбавлення волі,
виплата допомоги припиняється з дня
набрання сили обвинувальним вироком
суду і поновлюється з дня закінчення
строку ув'язнення.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 пенсію по
інвалідності не отримував, а чинним
законодавством України не передбачено
права осіб, засуджених до позбавлення
волі, на отримання саме соціальної
допомоги по інвалідності, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій щодо відсутності правових
підстав для задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 23 січня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 жовтня 2013 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.