Справа № 813/9191/13-а
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/9191/13-а
зал судових
засідань №8
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючої судді Братичак У.В.,
секретар судового засідання Хміль Х.З.,
представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Лешика І.П.,
третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, за участю третіх
осіб на стороні позивача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та третіх осіб на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про визнання протиправним та
скасування припису, -
ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області (далі - Інспекція,
відповідач) про визнання протиправним
та скасування припису № 64/07-з від 10.07.2013
14.01.2014 року протокольною ухвалою
судового засідання суд залучив до
участі у справі третіх осіб на стороні
відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.
24.01.2014 року протокольною ухвалою
судового засідання суд залучив до
участі у справі третіх осіб на стороні
позивача, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що винесений Інспекцією припис є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню. Зазначив, що Інспекція
відповідно до ст.ст. 38, 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» та постанови КМУ від
23.05.2011р. №553 «Про затвердження Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю»
не наділена повноваженнями приймати
обов'язкові до виконання приписи із
вимогою здійснення знесення
господарської будівлі, оскільки
прийняття такого рішення є виключно
прерогативою суду. Щодо порушень
позивачем ДБН 360-92 «Містобудування.
Планування і забудова міських і
сільських поселень» зазначив, що
Інспекцією не доведено, що порушення
додатку 3.1 ДБН 360-92 загрожує життю та
здоров'ю людини. Окрім того, вважає, що
відхилення від проекту забудови
об'єкта будівництва або від
будівельних норм і правил, які не є
істотними, не порушують прав та
інтересів суспільства, не впливають на
міцність і безпечність об'єкта, не
можуть бути підставою для знесення
об'єкта нерухомості.
Відповідач подав до суду
заперечення на позов від 27.12.2013 року в
якому проти позову заперечив.
Заперечення мотивує тим, що позивач
розпочав будівництво індивідуального
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
на підставі повідомлення про початок
позивачем були внесені недостовірні
відомості, оскільки з письмового
пояснення ФОП ОСОБА_11 (особа, зазначена
відповідальна за виготовлення
проектної документації та здійснення
авторського нагляду) вбачається, що ним
проектна документація не
виготовлялась, він не укладав угод для
здійснення авторського нагляду, у
зв'язку з чим, позивач порушив вимоги
постанови КМУ №466 від 13.04.2013р. «Про
деякі питання виконання підготовчих і
будівельних робіт». На момент
проведення перевірки встановлено, що
позивачем влаштовано фундамент на
відстані 1,3 м від господарської будівлі
(сарай) на АДРЕСА_2, чим порушив вимоги
додатку 3.1 ДБН 360-92. Також зазначив, що
доводи позивача у позовній заяві про
порядок та підстави знесення
самочинного будівництва є
безпідставними, оскільки в даному
випадку позивач оскаржує
правомірність припису.
Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача подали до суду
заперечення на позов від 14.01.2014 року, в
якому проти позову заперечили. Просили
у задоволенні позову відмовити
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
наведених у позовній заяві та у
письмовому поясненні від 11.02.2014 року, в
якому зазначив, що відповідачем при
винесенні спірного припису були
допущені порушення Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, оскільки позивач не
являється суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснювався державний
архітектурно-будівельний контроль.
Просив позов задовольнити.
Представник відповідача в
судовому засіданні проти позову
заперечив з підстав, викладених у
запереченні на позов, просив у
задоволенні позову відмовити повністю.
Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, наведених у запереченні від
14.01.2014 року, просив відмовити у
Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином
повідомлялись про дату, час і місце
судового розгляду. Клопотань про
розгляд справи без їх участі до суду не
Заслухавши думку представників сторін
та третьої особи - ОСОБА_3, дослідивши
подані документи, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню, з наступних
10.07.2013 року посадовими особами
Інспекції у відповідності до ст. 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою КМУ від
23.05.2011р. №553, на підставі заяв гр.
ОСОБА_12, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 №7/13/13/9-626 від
07.06.2013р., №7/13/13/6-684 від 18.06.2013р. проведена
позапланова перевірка дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
ОСОБА_4, за підсумками якої складено акт
від 10.07.2013 р. №64/07-з.
Перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_4
розпочав будівництво індивідуального
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
на підставі повідомлення про початок
зазначено ФОП ОСОБА_11, як виконавця з
виготовлення проектної документації
та відповідальну особу за здійснення
авторського нагляду.
В подальшому, під час перевірки було
встановлено, що ФОП ОСОБА_11 не
виготовляв проектної документації, не
укладав угод для здійснення
авторського нагляду, що
підтверджується письмовим поясненням
від 10.07.2013р. (а.с.50).
Таким чином, посадові особи Інспекції
дійшли висновку про те, що позивачем у
повідомленні про початок будівельних
недостовірні відомості, у зв'язку з чим
позивач порушив вимоги постанови КМУ
№466 від 13.04.2013р. «Про деякі питання
виконання підготовчих і будівельних
робіт». Окрім того, встановлено, що
позивачем влаштовано фундамент на
відстані 1,3 м від господарської будівлі
на АДРЕСА_2, чим порушив вимоги ст.7, ч.1
ст.9, абз.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про
архітектурну діяльність» та додатку 3.1
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень ДБН 360-92».
На підставі акта перевірки складено
протокол про адміністративне
правопорушення №64/07-з від 10.07.2013р.
На підставі встановлених порушень
Інспекцією винесено припис № 64/07-з від
10.07.2013р., яким зобов'язано позивача у
60-денний термін з дня отримання даного
припису, з метою усунення порушень
містобудівного законодавства знести
об'єкт самочинного будівництва -
фундамент, для будівництва
індивідуального нового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, в строк до 06.09.2013р., про
що письмово повідомити Інспекцію.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 96 Кодексу
про адміністративні правопорушення
від 07.12.1984 8073-X (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) виконання будівельних
робіт без повідомлення про початок
виконання зазначених робіт, а також
наведення недостовірних даних у такому
повідомленні - тягнуть за собою
накладення штрафу від двохсот
п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
16.07.2013р. начальником Інспекції Сірків
М.М. на підставі протоколів № 64/07-з від
10.07.2013р., №64/1/07-з від 10.07.2013р., акта
перевірки № 64/07-з від 10.07.2013р. та ч.5 ст.96
КУпАП винесено постанову №1ф/240-ф про
накладення штрафу за адміністративне
правопорушення у розмірі 4250 грн.
Позивач сплатив штраф згідно постанови
№1ф/240-ф від 16.07.2013р. у розмірі 4250 грн., що
підтверджується копією квитанції
25.09.2013р. у відповідності до ст. 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою КМУ від
23.05.2011р. №553 та направлення від 17.09.2013р.
№05-500-3/11 проведено позапланову
перевірку виконання вимог припису
№64/07-з від 10.07.2013р., на об'єкті
будівництва індивідуального житлового
будинку по АДРЕСА_1, за результатами
якої складено акт від 25.09.2013р. №90/09-з та
протокол про адміністративне
правопорушення №90/-з від 25.09.2013р.
Актом встановлено, що позивачем
продовжується виконання будівельних
робіт шляхом влаштування стін і
перегородок першого та мансардного
поверху будинку, частково влаштовано
крокви для зведення даху.
Таким чином, встановлено, що позивач
вимоги припису №64/07-з від 10.07.2013р. не
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає
Основним законом, який регулює вказані
правовідносини є Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон №3038-VI) та Закон України
«Про архітектурну діяльність» (Закон
№687-ХІV).
Відповідно до ст.10 Закону №687-ХІV, для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.
Згідно з ст.9 Закону №687-ХІV, будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом №3038-VI.
Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3038-VI,
виконання будівельних робіт без
відповідного документа, який дає право
виконувати такі роботи, вважається
самочинним будівництвом і тягне за
собою відповідальність згідно з
Частиною 1 ст.34 Закону №3038-VI
встановлено право замовника
виконувати будівельні роботи після:
1) направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
архітектурно-будівельного контролю
(далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю) -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування;
2) реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I-III
категорій складності;
3) видачі замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.
Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону №3038-VI, посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил;
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт
Згідно постанови Кабінету Міністрів
України №466 від 13.04.2011 року «Про деякі
питання виконання підготовчих та
будівельних робіт», виконання
будівельних робіт без відповідного
документа, який дає право виконувати
такі роботи, вважається самочинним
будівництвом і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про основи містобудування», особи
винні у: виконанні будівельних робіт
без дозволу та затвердженого у
встановленому порядку проекту або з
відхиленням від нього; недотриманні
екологічних і санітарно-гігієнічних
вимог, встановлених законодавством при
проектуванні, розміщенні та
будівництві об'єктів несуть
відповідальність, передбачену чинним
Згідно з положеннями ч.1 та ч.7 ст.
376 Цивільного кодексу України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. У разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Відповідно до Додатку 3.1
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень. ДБН 360-92»,
затвердженого Наказом
Держкоммістобудування 17.04.1992 за №44 (із
внесеними змінами та доповненнями)
(далі ДБН 360-92) протипожежні відстані
між житловими, громадськими,
адміністративно-побутовими будинками
промислових підприємств,
багатоповерховими гаражами треба
приймати за таблицею 1 (числівник), а між
виробничими, сільськогосподарськими
будинками, спорудами - відповідно до
вимог чинних норм.

Протипожежні відстані від
житлових, громадських,
адміністративно-побутових будинків
промислових підприємств,
багатоповерхових гаражів до
виробничих, сільськогосподарських
будинків і споруд треба приймати
згідно з таблицею 1 (знаменник)

Протипожежні розриви від
житлових і громадських будинків до:
трамвайних, тролейбусних, автобусних
парків, депо метрополітену приймати не
менше 50 м; складів з твердими горючими
речовинами і матеріалами, а також
легкозаймистими і горючими рідинами
приймати залежно від ємкості складів
відповідно до чинних норм.

У преамбулі ДБН 360-92** установлено,
що ці норми є обов'язковими для органів
державного управління, місцевого і
регіонального самоуправління
підприємств і установ незалежно від
форм власності та відомчого
підпорядкування, громадських об'єднань
і громадян, які здійснюють
проектування, будівництво і
благоустрій на території міських і
сільських поселень.

Як встановлено судом, позивачем
був влаштований фундамент на відстані
1,3 м від господарської будівлі на
АДРЕСА_2, чим останній порушив вимоги
ст.7, ч.1 ст.9, абз.4 ч.1 ст.27 Закону України
«Про архітектурну діяльність» та
додатку 3.1 «Містобудування. Планування
і забудова міських і сільських
поселень ДБН 360-92».

Доводи позивача проте, що відповідно до
вимог ст. 376 Цивільного кодексу України,
рішенням суду можна зобов'язати особу
знести нерухомість лише у разі якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, у випадку, коли
самочинна будівля загрожує життю та
здоров'ю людини, та є крайньою мірою і
можливе лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності, не
беруться судом до уваги, оскільки
вказані обставини не спростовують
встановлених Інспекцією порушень норм
чинного законодавства щодо виконання
будівельних робіт з боку ОСОБА_4

Суд встановив, що на момент проведення
перевірки, за результатами якої
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 10.07.2013р. та винесено
спірний припис № 64/07-з, об'єкт
будівництва завершений не був,
натомість був зведений лише фундамент.

Із наданих представником
позивача у судовому засіданні пояснень
вбачається, що факт здійснення
самочинного будівництва, порушення
протипожежних відстаней між будівлями
позивачем не заперечуються.

Оцінюючи оскаржуваний припис №
64/07-з від 10.07.2013 року на предмет
дотримання зазначених вище вимог, суд
вважає, що він прийнятий на підставі, в
межах повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України, та з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття припису.

Окрім того, суд не бере до уваги доводи
позивача про порушення Інспекцією
вимог ст.38 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», оскільки відповідно до
вимог цієї статті, у разі виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

Враховуючи ту обставину, що позивачем
збудовано фундамент на відстані 1,3 м
від господарської будівлі (сарай) на
АДРЕСА_2 із істотним порушенням
протипожежних вимог, встановлених ДБН
360-92, у останнього відсутня можливість
перебудови господарської будівлі з
метою усунення істотного порушення
будівельних норм, оскільки фундамент
це частина споруди, яка немає
властивості бути перенесеною на будь
які відстані, без його знесення, це
постійно існуюча конструкція об'єкта
будівництва.

Суд не бере до уваги твердження
позивача проте, що він не здійснює
забудови, доказом чого є нотаріально
завірена заява позивача та ОСОБА_15 від
07.05.2012р. в якій останні не заперечують
проти здійснення ОСОБА_16 будівництва
об'єкту за адресою: АДРЕСА_1, а тому
винесення щодо нього спірного припису
є неправомірним, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що будівництво
об'єкта за адресою: АДРЕСА_1
здійснювалось на підставі
зареєстрованої декларації про початок
будівельних робіт від 20.02.2013р. за №
ЛВ40 (а.с.51), в якому зазначено
замовником ОСОБА_4. Більше того,
повідомлення про початок будівельних
робіт подано позивачем на реєстрацію в
Інспекцію ДАБК у Львівській області
після оформлення нотаріально
завіреної заяви позивача та ОСОБА_15 від
07.05.2012р.

Окрім того, позивач був присутній при
проведенні перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 10.07.2013 р.,
підписав акт перевірки від 10.07.2013 р.
№64/07-з, ознайомлений з приписом,
складеним на підставі акта перевірки
від 10.07.2013 р. №64/07-з, протоколом про
адміністративне правопорушення від
10.07.2013р. №64/07-з, сплатив штраф у розмірі
4250 грн. згідно постанови про
адміністративне правопорушення від
16.07.2013р. №1ф/240-ф, що підтверджується
копією квитанції (а.с.49).

Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
неподання чи несвоєчасне подання
замовником інформації про передачу
права на будівництво об'єкта іншому
замовнику, зміну генерального
підрядника чи підрядника, осіб,
відповідальних за проведення
авторського і технічного нагляду,
відповідальних виконавців робіт, а
також інформації про початок виконання
підготовчих чи будівельних робіт та
про введення в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта у
випадках, коли подання такої
інформації є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Таким чином, в силу положень наведеної
вище статті, відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності несе замовник об'єкта
будівництва - ОСОБА_4

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього кодексу.

Факти, на які покликався позивач як на
підставу своїх вимог, не знайшли
підтвердження в матеріалах справи та в
судовому засіданні, відповідач їх
спростував та довів правомірність
прийняття оскаржуваного припису.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позовні вимоги є не обґрунтованими,
а тому у задоволенні позову слід
відмовити повністю.

У відповідності до вимог ст. 94 КАС
України відшкодування судових витрат
позивачеві, якому відмовлено у позові,
не передбачено.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
КАС України.

Повний текст постанови складений та
підписаний 17.02.2014 року.

Суддя
Братичак У.В.