Справа № 805/17845/13-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р.
Справа №805/17845/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15:21

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Шинкарьової І.В.,

при секретарі -
Заднепровській В.О.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі
м.Донецька про скасування вимоги №Ф-237
від 01 серпня 2013 року про сплату
недоїмки на суму 1592,04 грн., -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі
м.Донецька про скасування вимоги №Ф-237
від 01 серпня 2013 року про сплату
недоїмки на суму 1592,04 грн., мотивуючи
свої вимоги тим, що є пенсіонером за
віком та знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька, при
цьому займається підприємницькою
діяльністю, має статус фізичної
особи-підприємця, є платником єдиного
податку. Відповідачем була надіслана
вимога №Ф-237 видана 01 серпня 2013 року про
сплату боргу з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 1592,04
грн.

Позивач вважає вимогу протиправною та
просить її скасувати, оскільки ст.4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», в
редакції, що діє з 06 серпня 2011 року
передбачений перелік фізичних осіб,
які звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, зокрема до цієї
категорії відносяться підприємці, які
є пенсіонерами за віком, їх участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
може бути виключно на добровільних
умовах.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, надав заперечення, в
яких зазначає, що відповідно до п.4 ч.1
ст.4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності. Згідно
норм цього закону, особи, які обрали
спрощену систему оподаткування
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску з 01 серпня 2011 року, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами і одержують згідно Закону
України пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно, за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Статтею 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначені умови
призначення пенсії за віком, а саме
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Позивач знаходиться на
обліку і управлінні ПФУ в
Будьоннівському районі м.Донецька та
отримує пенсію за віком з 04 жовтня 2010
року та на теперішній час ще не досяг
60-річного віку. З 01 серпня 2012 року
позивач використовував спрощену
систему оподаткування - єдиний податок.
За період з січня по квітня 2013 року сума
єдиного соціального внеску, яку
позивачу потрібно сплатити, складає
8658,71 грн. Таким чином, просить відмовити
у позові в повному обсязі.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька
надана ОСОБА_2 вимога від 01 серпня 2013
року про сплату боргу з єдиного внеску
у розмірі 1592,04 грн. (а.с.12).

Зазначену вимогу суд вважає
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_2, знаходиться на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Будьоннівському районі м.Донецька з 04
жовтня 2010 року і отримує пенсію за
віком (а.с.10,11). Також позивач з 17 липня
2012 року має статус фізичної
особи-підприємця, з 01 серпня 2012 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування (а.с.14,15,18).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

З 06 серпня 2011 року набрала чинності
частина 4 статті 4 цього Закону,
відповідно до якої особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті
(тобто фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування), які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та Пенсійним фондом
України у відповідності до вимог ст.12
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" договір про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
укладався.

Доказів добровільної участі позивача у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
відповідач суду не надав.

Стаття 1 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачає, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються трудові
пенсії та соціальні. До трудових
відносяться пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.
Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років. Стаття 13 цього ж
Закону визначає категорії працівників,
які на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи.

Відповідно до ч.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

Оскільки позивач отримує пенсію за
віком, а ч.4 ст.4 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах, позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Відповідно безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення цієї
норми оскільки вона не досягла
60-річного віку, тому що вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене суд робить
висновок, що позивачу призначений
такий вид пенсії як «пенсія за віком»,
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже він є «пенсіонером
за віком» і відповідно до ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску.
Тому, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині скасування вимоги про
сплату боргу №Ф-237 від 01 серпня 2013 року
підлягають задоволенню.

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька не
доведено правомірність дій щодо
складання вимоги про сплату недоїмки
№Ф-237 від 01 серпня 2013 року про сплату
недоїмки на суму 1592,04 грн. за період з
січня по квітень 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька про
скасування вимоги №Ф-237 від 01 серпня 2013
року про сплату недоїмки на суму 1592,04
грн. - задовольнити.

Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м.Донецька від
01 серпня 2013 року №Ф-237 про сплату
недоїмки на суму 1592,04 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 код ІПН НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 172,05 грн.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 04 лютого 2014 року в
присутності представника позивача.

Постанову у повному обсязі складено 07
лютого 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шинкарьова І.В.