Справа № 2а-268/10/1319
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/79381/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на ухвалу
судді апеляційного суду Львівської
області від 15 червня 2010 року в справі за
позовом ОСОБА_4 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про стягнення щорічної
допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді апеляційного суду
Львівської області від 09 квітня 2010 року
залишено без руху апеляційну скаргу
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 01 березня 2010 року у
зв'язку з несплатою витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та надано строк для
усунення недоліків до 06 травня 2010 року.

Ухвалою судді апеляційного суду
Львівської області від 06 травня 2010 року
відмовлено у задоволенні клопотання
про прийняття до розгляду апеляційної
скарги, залишено без руху апеляційну
скаргу у зв'язку з несплатою судового
збору та відсутністю належно
засвідчених повноважень на
представництво інтересів відповідача
у суді. Надано додатковий строк для
усунення недоліків апеляційної скарги
до 10 червня 2010 року.

Ухвалою судді апеляційного суду
Львівської області від 15 червня 2010 року
апеляційну скаргу повернуто у зв'язку з
несплатою судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
відповідач ставить питання про
скасування ухвали судді апеляційного
суду.

Перевіривши правильність застосування
норм процесуального права колегія
суддів приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Апеляційне оскарження постанови
районного суду здійснювалось за
правилами Цивільного процесуального
кодексу України (в редакції чинній на
час звернення з апеляційною скаргою).

Відповідно до частини другої статті 297
Цивільного процесуального кодексу
України до апеляційної скарги, яка не
оформлена відповідно до вимог,
встановлених статтею 295 цього Кодексу,
а також у разі несплати судового збору
чи несплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи застосовувалися
положення статті 121 цього Кодексу.

Частиною першою статті 121 Цивільного
процесуального кодексу України
встановлено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий збір
чи не оплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, постановляє ухвалу, в
якій зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору,
а також оплатить витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, позовна заява
вважається поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві (частина друга статті 121
Цивільного процесуального кодексу
України).

Повертаючи апеляційну скаргу
відповідачу, суддя апеляційного суду
виходив з того, що вона не відповідає
вимогам статті 297 Цивільного
процесуального кодексу України,
оскільки не оплачена судовим збором та
витратами на інформаційно-технічне
забезпечення.

Відповідно до пункту 7 статті 4 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
державне мито», від сплати державного
мита звільняються органи соціального
страхування та органи соціального
забезпечення - за регресними позовами
про стягнення з особи, яка заподіяла
шкоду, сум допомоги й пенсій,
виплачених потерпілому або членам його
сім'ї, а органи соціального
забезпечення - також за позовами про
стягнення неправильно виплачених
допомоги та пенсій.

У даному випадку судом вирішувався
спір щодо неправильно виплаченої
допомоги на оздоровлення і, виходячи з
наведених вимог законодавства, орган
соціального захисту звільнено від
сплати судового збору.

Однак, відповідно до статті 81
Цивільного процесуального кодексу
України управління праці та
соціального захисту населення від
сплати витрат на інформаційно-технічне
забезпечення, в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
не звільнялось.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявником було отримано копію ухвали
про залишення апеляційної скарги без
руху, проте вказаних вимог щодо сплати
судових витрат, не виконано.

Оскільки упродовж установленого
суддею апеляційного суду строку
відповідач не надав документ про
сплату витрат на інформаційне-технічне
забезпечення, висновок про повернення
апеляційної скарги є обґрунтованим.

Ухвала судді апеляційного суду
постановлена з додержанням норм
процесуального права, передбачених
Кодексом адміністративного
судочинства України, підстав для її
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а ухвалу судді апеляційного суду
Львівської області від 15 червня 2010 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/