Справа № 2-а/359/218/2013
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а/359/218/2013 Головуючий
у 1-й інстанції: Чирка С.С.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 20.09.2013 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області про визнання дій
неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати дії УПФ України в м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області щодо відмови йому в
призначенні пенсії із зниженням
пенсійного віку як ліквідатору
наслідків аварії на Чорнобильській АБС
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
незаконними; зобов'язати УПФ України в
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області зарахувати в
пенсійний стаж роботу в період з 29.07.1986
по 29.08.1986, тобто повних тридцять днів,
протягом яких був безпосередньо
зайнятий та виконував роботи пов'язані
з ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС йому, ОСОБА_2, та
призначити йому пенсію з 02.05.2012, тобто з
моменту набуття права на неї.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20.09.2013 позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати, як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 з 04.06.1985 працював на посаді
інженера-технолога в Бориспільському
АТП (а.с.10) та відповідно до наказу від
26.07.1986 № 52 к був направлений в
командировку до м. Чорнобиль строком на
один місяць: з 29.07.1986 по 29.08.1986 для робіт
на ЧАЕС (а.с.6).

ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків на Чорнобильської АЕС у 1986
році, що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 07.11.1982 (а.с. 19)

Звернувшись до УПФ України в м.
Борисполі та Бориспільському районі
Київської області для оформлення
пенсії, позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії як ліквідатору в
зв'язку з відсутністю довідки ф-122 та
документів про роботу в зоні
відчуження

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивач мав право на
призначення державної пенсії, а
Пенсійний фонд протиправно відмовив
йому в прийнятті документів та
призначенні такої пенсії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що УПФ
України в м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області відмовляючи позивачу у
поновлені виплати пенсії діяло на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії зі
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій, призначаються лише учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілим від
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 65 вказаного Закону
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи» є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом. Видача посвідчень
провадиться спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, державними адміністраціями
областей, Київською і Севастопольською
міськими державними адміністраціями
за поданням районних державних
адміністрацій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивач має право на
призначення державної пенсії із
зниженням пенсійного віку.

Більш того, згідно постанови
Верховного суду України від 21.11.2006
вбачається, що єдиним документом, який
підтверджує статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи та надає право на
користування пільгами встановленими
Законом № 796-12, у тому числі призначення
пенсії зі зменшенням пенсійного віку
встановленого для одержання державних
пенсій, є посвідчення «Учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС», або «Потерпілий
від Чорнобильської катастрофи».
Різного роду довідки про період роботи
у зоні відчуження, є лише підставами
для визначення в установленому порядку
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, або
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Статтею 15 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що підставами
для визначення статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами. Підставами для визначення
статусу потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях. Видача довідок про
період роботи (служби) по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також на територіях
радіоактивного забруднення, про
заробітну плату за цей період
здійснюється підприємствами,
установами організаціями
військкоматами, а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
місцевими Радами народних депутатів на
цих територіях. Визначення рівнів
забруднення, доз опромінення,
відновлення їх шляхом розрахунку
здійснюється Кабінетом Міністрів
України за поданням відповідних
державних органів та обласних
державних адміністрацій.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позивач мав право
на призначення пенсії з 02.05.2012 та
зарахування в пенсійний стаж роботу в
період з 29.07.1986 по 29.08.1986, протягом яких
був безпосередньо зайнятий та
виконував роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області залишити без задоволення, а
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 20.09.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.,

Шурко
О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.