Справа № 2-28/11
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/800/40191/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Розваляєвої Т.С.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року

у справі №2-а-311/11

за позовом ОСОБА_4

до 1) Олевської міської ради
Житомирської області,

2) ОСОБА_5

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Олевської міської
ради Житомирської області, ОСОБА_5, яким
просила поновити строк звернення до
суду з позовом про визнання незаконним
та скасування рішення №2 Олевської
селищної Ради від 25.01.1985 року про
виділення ОСОБА_5 земельної ділянки,
площею 0.07га., під забудову будинку за
адресою АДРЕСА_1, в частині виділення
0,0429 та.; визнати незаконним та
скасувати рішення №2 Олевської
селищної Ради від 25.01.1985 року про
виділення ОСОБА_5 земельної ділянки,
площею 0.07 га., під забудову будинку за
адресою: АДРЕСА_1, в частині виділення
0,0429га.

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 18 березня
2011року у справі №2-а-311/11 позовні вимоги
задоволено.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011року у справі №2-а-311/11 постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від 18 березня 2011
року у зазначеній справі скасовано,
провадження у справі закрито.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
апеляційний адміністративний суд
виходив з того, що спір у справі не
стосується захисту прав, свобод і
інтересів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку органів
державної влади, а пов'язаний з
визнанням права володіння та
користування земельною ділянкою, на
якій знаходиться нерухоме майно, і
припиненням дій, що створюють загрозу
порушення права. Розгляд цієї справи
повинен відбуватися за правилами
цивільного судочинства.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права, просить скасувати наведену вище
ухвалу апеляційного адміністративного
суду та залишити в силі постанову
Олевського районного суду
Житомирської області від 18 березня 2011
року у справі №2-а-311/11.

ОСОБА_5 подав до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошував на відповідність
ухвали Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року у справі №2-а-311/11 обставинам
справи та вимогам законодавства
України. Відповідач-2 просив залишити
касаційну скаргу без задоволення,
ухвалу апеляційної інстанції - без
змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
апеляційним адміністративним судом
норм процесуального права і наданої
ним правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Олевської
селищної Ради №2 від 25.01.1985 року
відповідачу ОСОБА_5, надано земельну
ділянку, площею 0.07 га., під забудову
будинку за адресою АДРЕСА_1, про що
укладено типовий договір від 19.02.1985
року «Про надання в безстрокове
користування земельної ділянки під
забудову житлового будинку на праві
приватної власності», відповідно до
якого ОСОБА_5 виділено земельну ділянку
площею 700 кв.м., за вищевказаною адресою.

Переглядаючи судове рішення суду
апеляційної інстанції, з урахуванням
доводів касаційної скарги та
заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Закриваючи провадження в дані справі,
суд апеляційної інстанції наголошував,
що цей спір пов'язаний з визнанням
права володіння та користування
земельною ділянкою, на якій
знаходиться нерухоме майно, і
припиненням дій, що створюють загрозу
порушення права.

В зв'язку з викладеним колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає обґрунтованим висновок щодо
необхідності розгляду такого спору за
правилами цивільного судочинства.

Вищий адміністративний суд України
наголошує, що апеляційним судом
застосування норм процесуального
права відбулось із дотримання норм
діючого законодавства та з повним,
достовірним, неупередженим та
об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
ухвалі апеляційного адміністративного
суду, вона ґрунтується на вимогах норм
процесуального законодавства, підстав
для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
201 Іроку у справі №2-а-311/11 - залишити без
змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: