Справа № 805/997/14
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 р.
Справа №805/997/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13 год. 20
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання
Бойченко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції

Головного управління Міндоходів у
Донецькій області

про визнання
протиправним податкового

повідомлення - рішення від 18 січня 2014
року

№
частково

за участю:

представника позивача:
ОСОБА_2, за дов. від 09 липня 2013 року

представника відповідача:
Домашенко Т.Г., за дов. від 24 вересня 2013
року,

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправним
податкового повідомлення-рішення від 08
січня 2014 року № .

Заявлені вимоги позивач обґрунтовував
безпідставністю висновків проведеної
документальної планової виїзної
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року в частині відсутності у
нього права на включення до складу
валових витрат сум амортизації
основних засобів- трьох автозаправних
пунктів, придбаних ним після
реєстрації як суб'єкта підприємницької
діяльності.

Згідно висновків акту документальної
планової виїзної перевірки від 16
грудня 2013 року податковим органом
встановлено порушення позивачем п. 177.4
ст. 177 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим встановлено перекручення
даних податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2012 рік та
завищення валових витрат у 2012 році на
суму 30171,58 гривень, що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб за результатами річного
декларування.

В судовому засіданні представник
позивача надав заяву про зменшення
позовних вимог, оскільки визнає
неправомірним з його боку завищення
валових витрат в розмірі 1800,95 гривень
внаслідок перевиставлення ТОВ
«Лєксусс-ойл» послуг з водопостачання,
наданих КП «Компанія Вода Донбасу», ФОП
ОСОБА_1 на загальну суму 13959,85 гривень
(аркуш 17 акту перевірки).

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував. В
обґрунтування незгоди із позовом
зазначив, що підставою для прийняття
оскаржуваного позивачем податкового
повідомлення - рішення стали висновки,
що викладені в акті документальної
планової виїзної перевірки позивача
від 16 грудня 2013 року. Зазначав, що
позивачем порушено п. 177.2, п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України, п. 6 ст. 128
Господарського кодексу України, в
результаті чого донараховано 30171,58
гривень податку з доходів фізичних
осіб за 2012 рік.

З зазначених підстав податковим
органом зроблено висновок, що право на
включення до складу валового доходу
сум амортизації основних засобів мають
юридичні особи, а суб'єкти
підприємницької діяльності, яким у
відповідності із законодавством
наданий дозвіл на ведення
бухгалтерського обліку не мають права
на включення до складу валових витрат
сум амортизації основних засобів
приватного підприємця.

Посилаючись на відповідність вимогам
чинного законодавства викладених в
акті планової перевірки висновків, що
стали підставою для прийняття
податкового повідомлення-рішення,
представник відповідача зауважував на
необґрунтованості заявлених позивачем
вимог та просив суд відмовити в їх
задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований та обліковується в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з 28
травня 2003 року, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи (том 1, а.с.6), витягом та
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (том 1, а.с.7-8).

Позивач перебуває на податковому
обліку у Торезькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, що доведено
довідкою форми № 4-ОПП від 25 березня 2009
року (том 1, а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
НОМЕР_3 з 02 червня 2003 року позивач є
платником зазначеного податку та
перебуває на загальній системі
оподаткування (том 1, а.с.9).

Як зазначено у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців основним
видом діяльності позивача є оптова
торгівля твердим, рідким, газоподібним
паливом, роздрібна торгівля пальним
(том 1, а.с.7). З огляду на зазначене
позивачем, який мав статус фізичної
особи-підприємця з 2003 року у 2009 році
було придбано три автозаправні
станції, про що свідчать рішення
господарського суду Донецької області
у справі № 32/32пн (том 1, а.с.38-41) та
відповідні документи про право
власності на три автозаправні станції
(том 1, а.с.42-46).

Дана обставина не є спірною між
сторонами та не потребує доказуванню.

Фізична особа - підприємець, згідно з п.2
ст.55 Господарського кодексу України є
суб'єктом господарювання, тому на нього
розповсюджуються його норми.
Відповідно до ч.8 ст.19 Господарського
кодексу України всі суб'єкти
господарювання зобов'язані вести
первинний облік результатів своєї
діяльності та вести бухгалтерський
облік.

Аналогічна вимога міститься у пункті
44.1 статті 44 Податкового кодексу
України, згідно якого, всі платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування на підставі первинних
документів.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177
Податкового кодексу України фізичні
особи-підприємці на загальній системі
оподаткування зобов'язані мати
первинні документи щодо походження
товару. Ведення бухгалтерського обліку
у фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування
полягає у заповненні книги обліку
доходів та витрат, форма якої
затверджена Наказом Міністерства
доходів і зборів України 16.09.2013 року №
481. У пункті 1 цього наказу визначено що,
відповідно до пункту 177.10 статті 177 та
пункту 178.6 статті 178 розділу ІV
Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність (далі -
самозайняті особи), зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат (далі -
Книга), у якій за підсумком робочого
дня, протягом якого отримано дохід, на
підставі первинних документів
здійснюються записи про отримані
доходи та документально підтверджені
витрати.

Представниками Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області проведено
документальну планову виїзну
перевірку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за період з 01 січня 2012 року по 31
грудня 2012 року, про що складено акт від
16 грудня 2013 року № 451/17-03/НОМЕР_2 (том 1, а.
с. 11-31).

Згідно пунктів 1-3 висновків акту
перевірки встановлено порушення
позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України, п. 6 ст. 128
Господарського кодексу України, в
результаті чого донараховано 30171,58
гривень податку з доходів фізичних
осіб за 2012 рік (том 1, а.с.31).

За вказані порушення на підставі
акту документальної планової виїзної
перевірки від 16 грудня 2013 року №
451/17-03/НОМЕР_2 відповідачем було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08 січня 2014
року № про донарахування податку
з доходів фізичних осіб у розмірі 30171,58
гривень та застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 7542,90
гривень (том 1, а.с. 36).

Статтею 177 Податкового кодексу України
(надалі - ПК України) врегульоване
питання оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування.

Так, відповідно до приписів п. 177.2 ст. 177
ПК України об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно до вимог п. 177.4 ст. 177 ПК України
до переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Стосовно порушень позивачем п. 6 ст. 128
Господарського кодексу України, слід
зазначити, що вказана норма права
містить загальні положення щодо
обов'язків громадян при здійсненні
ними підприємницької діяльності.

Як зазначено в підпункті 2.1.1
пункту 2.1 акту перевірки за період з
01.01.2012р. по 31.12.2012р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 здійснював
господарську діяльність на загальній
системі оподаткування. Перевіркою
встановлено, що податкова декларація
про майновий стан і доходи своєчасно
надана 07.02.2013 року (том 2, а.с. 79-83). При
цьому, податковий орган вважає, що
позивачем до податкової декларації про
майновий стан і доходи внесено
перекручені дані в частині завищення
валових витрат через включення
амортизаційних нарахувань на основні
засоби, інші необоротні і
нематеріальні активи в сумі 175367,21
гривні.

Відповідно до п. 14.1.3. п. 14.1 ст. 14 ПК
України амортизація - систематичний
розподіл вартості основних засобів,
інших необоротних та нематеріальних
активів, що амортизується, протягом
строку їх корисного використання
(експлуатації).

Виходячи з наведеного, амортизація
передбачає включення вартості
придбаних основних засобів до складу
валових витрат частинами, пропорційно
очікуваного часу використання.

Згідно з п. 138.1 ст.138 розділу ІІІ ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами
138.10.2-138.10.4 цієї статті.

Крім того, пп. 138.8.5. п. 138.8, п. 138.10.2 ст. 138 ПК
України передбачено включення до
складу загальновиробничих витрат
амортизації основних засобів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення
(абз. «б»); до складу собівартості
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг -
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; до складу
адміністративних витрат - витрати на
утримання основних засобів, інших
необоротних матеріальних активів
загальногосподарського використання,
амортизацію.

В підтвердження зазначеного порушення
податковий орган посилається на той
факт, що Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» не передбачене
ведення бухгалтерського обліку
фізичними особами - підприємцями. Такий
облік є передумовою нарахування
амортизації, оскільки передбачає
складання необхідних для цього
документів.

Відповідно до ст.3 вказаного вище
Закону, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Тому
відповідно до ст.2 цього Закону його дія
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством. Але ж у даному
випадку йдеться про те, хто
зобов'язаний вести бухгалтерський
облік, і наведені норми не містять
ніякої заборони щодо права вести його.

Таким чином, встановивши
обов'язковість ведення підприємцями на
загальній системі оподаткування
обліку витрат відповідно до розділу
ІІІ ПК України, законодавець зобов'язав
таких підприємців вести облік на
підставі первинних документів, тобто -
бухгалтерський облік. Отже, ведення
бухгалтерського обліку фізичними
особами - підприємцями є обов'язковим.
Доведення факту наявності витрат для
зменшення бази оподаткування іншим
шляхом ніж ведення бухгалтерського
обліку, законодавець не припускає.

З наведених норм вбачається, що
правилами визначення об'єкту
оподаткування фізичної
особи-підприємця прямо передбачено
врахування у складі витрат тих витрат,
які підлягають амортизації. Зважаючи
на висновки про фактичне використання
у господарській діяльності позивача
основних засобів, на які була
нарахована амортизація, підстав для
встановлення податковим органом
порушень правил оподаткування немає.

З урахуванням зазначеного, суд
спростовує висновки акту перевірки
відносно назаконності включення
позивачем до складу валових витрат
амортизаційних відрахувань на майно
фізичної особи - підприємця, який
знаходиться на загальній системі
оподаткування.

Оскільки позивач має право на
включення до складу витрат вартості
основних засобів, що підлягають
амортизації, то також має право на
включення до складу витрат сум
амортизації цих основних засобів.

Наявність чи відсутність обов'язку
ведення ним при цьому бухгалтерського
обліку не впливає на таке право.

Суд зазначає, що документи, що
підтверджують нарахування амортизації
(інвентарні картки по обліку основних
засобів, накази про облікову політику,
відомості нарахування амортизації,
тощо), надані позивачем до матеріалів
справи взагалі не описані в акті
планової перевірки.

Податковий орган просто зменшив валові
витати на суму амортизації основних
засобів, зазначених позивачем у
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік. Тобто, спору стосовно певної
суми амортизації чи валового доходу
позивача між сторонами немає.

Оскільки позивач погодився з
порушеннями стосовно завищення ним
валових витрат в розмірі 1800,95 гривень
внаслідок перевиставлення ТОВ
«Лєксусс-ойл» послуг з водопостачання,
наданих КП «Компанія Вода Донбасу», ФОП
ОСОБА_1 на загальну суму 13959,85 гривень,
податковим органом визначено суму
податкового зобов'язання та штрафних
санкцій, які позивач визнає. Згідно
наданого податковим органом
розрахунку сума донарахованого за
вказаним порушенням податку складає
306,16 гривень, а сума застосованих
штрафних (фінансових) санкцій складає
76,54 гривень, отже в цій частині рішення
є правомірним.

З огляду на викладене вище, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення заявлених позивачем вимог
про визнання протиправним податкового
повідомлення-рішення від 08 січня 2014
року № частково.

На підставі положень Податкового
кодексу України, ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправним податкового
повідомлення-рішення від 08 січня 2014
року № частково - задовольнити.

Визнати протиправним податкове
повідомлення-рішення Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від 08
січня 2014 року № в частині суми
нарахованого податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 29865,42 гривень та
суми застосованих штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 7466,36
гривень.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судові витрати з судового збору
у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) гривні
70 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті
та проголошена в судовому засіданні 19
лютого 2014 року в присутності
представників позивача, відповідача.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення.

Суддя
Голубова Л.Б.