Справа № 9101/150914/2012
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" січня 2014 р.справа № 2а-4681/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 23 серпня

2011 року

у справі № 2а-4681/11

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська

про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ :

10 серпня 2011 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
в якому просить визнати бездіяльність
неправомірною та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України « Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 02.04.2006 року по 31.12.2006 року, з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року
по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009
року, з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, з 01.01.2011
року по 30.06.2011 року, без обмеження
граничним терміном виплати.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 23 серпня 2011
року вимоги позивача задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська та зобов'язано
відповідача провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 10.02.2011 року по
10.08.2011 року в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період. У задоволенні
решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нове рішення яким
відмовити позивачу у задоволені його
вимог.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» №2195-ІV від 18 листопада 2004
року, та має статус «дитина війни».

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Редакція цієї статті набрала чинності
з 1 січня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Виходячи із змісту статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у якій йдеться саме про
«мінімальний розмір пенсії за віком»,
який встановлюється лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та відсутність іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, суд апеляційної
інстанції не бере до уваги, як підставу
для скасування рішення суду - доводи
апеляційної скарги про неможливість
застосування до спірних правовідносин
положень ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з огляду на частину третю
цієї статті. Наявність вказаної норми
та відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не можуть бути
підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на підвищення пенсії виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»

За наведених обставин, суд визнає
обґрунтування суду першої інстанції у
вищенаведеній частині такими, що
відповідають нормам матеріального
права.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
10.02.2011 року (а.с.3).

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на частину 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Закон України «Про соціальний захист
дітей війни» було офіційно
опубліковано в періодичному виданні
22.12.2004 року (Закон набрав чинності 01.01.2006
року), рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 -
27.07.2007 року, рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
- 06.06.2008 року після їх прийняття. Отже,
положення цих правових актів є
загальнодоступними.

Згідно практики Європейського суду з
прав людини, яка відповідно до ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, також свідчить про те,
що право на звернення до суду не є
абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строку для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська в частині
щодо визнання незаконними дій та
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату підвищення
пенсії за період з 02.04.2006 року по 31.12.2006
року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008
року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по
31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, з
01.01.2011 року по 09.02.2011 року, включно,
підлягає залишенню без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
23 грудня 2010 року № 2857-VI встановлено у 2011
році прожитковий мінімум на одну особу
в розрахунку на місяць для осіб, які
втратили працездатність: з 1 січня - 750
гривень, з 1 квітня - 764 гривні, з 1 жовтня
- 784 гривні, з 1 грудня - 800 гривень.

При цьому, враховуючи доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо задоволення
позову починаючи з 10.02.2011 року.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що пенсія є
періодичним платежем, виплата якої, за
загальним правилом не обмежена у часі.
Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати. Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити відповідні періодичні
платежі, суд не має підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
перерахунку і виплати, певним часовим
проміжком, крім випадків, передбачених
законом.

Управлінням Пенсійного фонду України
має бути нараховано та виплачено
пенсію, підвищену на 30% мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" до зміни законодавчих норм, що
регулюють призначення цього виду
пенсії.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4, відповідно
до якого встановлено, що у 2011 році норми
і положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої. встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Отже, починаючи з 23.07.2011 року виплати
особам, які мають статус "дитина війни",
повинні здійснюватись у відповідності
до постанови КМУ №745.

Таким чином, відповідач повинен був
провести підвищення пенсії у
збільшеному розмірі відповідно до
вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 10
лютого 2011 року по 22 липня 2011 року,
включно, що не враховано судом першої
інстанції при винесенні рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову
про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4
частини 1 статті 202, статтею 207 КАС
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська -
задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 23 серпня 2011 року -
у справі № 2а-4681/11- скасувати та
прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська щодо
нездійснення перерахунку та виплати
ОСОБА_1 підвищення пенсії відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 10 лютого
2011 року по 22 липня 2011 року, включно, в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком - протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення пенсії згідно статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" та частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 10 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року, включно, в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням різниці, яка
була виплачена у цей період.

У задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Позов в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 02.04.2006
року по 31.12.2006 року, з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року
по 31.12.2010 року, з 01.01.2011 року по 09.02.2011
року, включно, - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко