Справа № 163/168/14-а
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/168/14-а
Провадження № 2-а/163/5/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області в складі головуючого - судді
Чишія С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ольховик Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Любомль
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Ягодинської митниці
Міндоходів України про скасування
постанови у справі про порушення
митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві ОСОБА_3 просить
визнати протиправною і скасувати
постанову заступника начальника
Ягодинської митниці Хомутянського В.В.
від 18.12.2013 року, якою на позивача за ч.3
ст.470 МК України накладено стягнення у
вигляді 8500 гривень штрафу. Згідно з
цією постановою позивача визнано
винним у перевищенні встановленого
ст.95 МК України 10-денного строку
перебування на митній території
України і невивезення за межі України
автомобіля «Івеко».

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
він є нерезидентом України, оскільки
зареєстрований у встановленому
порядку на території Німеччини з 14.07.2009
року. Відтак мав право ввозити
транспортний засіб особистого
користування на строк до 1 року
відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.380 МК
України. Крім цього, навіть у
встановлений згідно із ст.95 МК України
до 23.10.2013 року строк вивезти автомобіль
не мг, оскільки 16.20.2013 року він вийшов з
ладу, не міг самостійно рухатись, був
доставлений евакуатором та станцію
технічного обслуговування, а по
закінченню ремонту позивач виїхав з
України. У зв'язку з цим у визначений
строк не підлягав включенню строк
перебування на ремонті, яке згідно з
положеннями ч.2 ст.95, ст.192 МК України
слід віднести до обставин непереборної
сили. Тому вважає, що в його діях не було
і вини як ознаки складу правопорушення.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги з викладених
в позовній заяві підстав підтримав
повному об'ємі.

Представник відповідача позов не
визнала і пояснила, що протокол в
справі про порушення митних правил
складено на підставі відомостей
відомчої інформаційної системи, згідно
з якою позивач ввіз автомобіль
особистого користування в режимі
транзит строком до 23.10.2013 року. До
вказаної дати автомобіль вивезений не
був. Перебування автомобіля на ремонті
не відноситься до обставин
непереборної сили, а положення Правил
митного контролю і митного оформлення
позивач трактує однобоко і
неправильно.

Аналізом доказів по справі суд
встановив наступні фактичні обставини.

Підставою для складання
протоколу став витяг з баз даних митної
служби, згідно з яким 13.10.2013 року на
митному посту «Рава-Руська» в'їзд через
«червоний коридор» автомобіля «Івеко»,
номерний знак НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3 оформлено в режимі «транзит».
Проведення митного оформлення саме в
такому режимі підтверджено письмовими
поясненнями інспектора Львівської
митниці Малко Г.В., приєднаними до
протоколу про порушення митних правил.

Згідно з паспортом НОМЕР_1 ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України.

Згідно з підтвердженням про реєстрацію
ОСОБА_3 зареєстрований в місті Росток
Німеччини з 01.07.2009 року.

Таким чином, відповідно до положень
п.33в ст.4 МК України позивач є
нерезидентом.

Транзит товарів, транспортних засобів
комерційного призначення регулюється
главою 17 МК України, особливості
ввезення громадянами транспортних
засобів особистого користування з
метою транзиту через митну територію
України - статтею 381 МК України.

При цьому слід мати на увазі, що згідно
з п.60 ст.4 МК України транспортні засоби
особистого користування - це наземні
транспортні засоби товарних позицій
8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни),
8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них
товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД,
плавучі засоби та повітряні судна, що
зареєстровані на території
відповідної країни, перебувають у
власності або тимчасовому
користуванні відповідного громадянина
та ввозяться або вивозяться цим
громадянином у кількості не більше
однієї одиниці на кожну товарну
позицію виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно з німецьким технічним паспортом
на автомобіль «Івеко», номерний знак
НОМЕР_2, та довіреністю на нього він є
вантажним транспортним засобом(код УКТ
ЗЕД 8704) загальною масою 3500 кг.

Таким чином, митне оформлення в'їзду
цього автомобіля не могло регулюватись
положеннями ст.381 МК України.

Як вбачається з пояснень інспектора
Львівської митниці Малко Г.В.,
фінансова гарантія водієм автомобіля
не надавалась, зобов'язання про
зворотне вивезення не оформлялось,
через що автомобіль поміщено в митний
режим «транзиту» з ініціативи
інспектора, оскільки жодних доказів
такої ініціативи ОСОБА_3 стороною
відповідача по справі не подано.

В той же час поміщенню в такий режим
транспортного засобу, який не
відноситься до засобів особистого
користування, мало передувати
дотримання водієм умов, передбачених
ч.4 ст.92 МК України. Незважаючи на
недотримання цих умов, інспектором
митниці митний режим «транзит» був
необґрунтовано оформлений.

З пояснень позивача до протоколу про
порушення митних правил і викладених в
позовній заяві обставин вбачається, що
він в'їжджав в Україну на нетривалий
строк з метою провідати родичів, що має
ознаки тимчасового ввезення
транспортного засобу комерційного
призначення.

Оскільки через такий статус
транспортного засобу на нього не
поширюються положення і ст.380 МК
України, митне оформлення
транспортного засобу слід було
проводити відповідно до глави 18 МК
України та Додатку С Конвенції про
тимчасове ввезення(м.Стамбул, 1990 рік) і
отримати зобов'язання про реекспорт
транспортного засобу. При цьому
митниця мала встановити в даному
конкретному випадку строк тимчасового
ввезення відповідно до ст.108 МК України
і довести його до відома громадянина.

Однак в порушення ст.21 МК України
позивачу не було надано належної
консультації щодо обрання митного
режиму, а митні формальності проведено
без врахування технічних
характеристик транспортного засобу і
його статусу.

Наведене приводить до висновку, що
законність поміщення керованого
позивачем автомобіля в режим «транзит»
викликає обґрунтований сумнів, а тому
відсутні підстави для твердження про
протиправну винну дію чи бездіяльність
ОСОБА_3, що посягала б на встановлений
Митним кодексом України та іншими
актами законодавства України порядок
переміщення … транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України, пред'явлення їх органам
доходів і зборів для проведення
митного контролю та митного
оформлення.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що при винесенні
оскаржуваної постанови не з'ясовано
всіх дійсних обставин справи, а зібрані
по справі докази свідчать про
відсутність діях позивача складу
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.95
МК України.

У зв'язку з наведеним позов підлягає
повному задоволенню.

Згідно із ч.5 ст.288 КУпАП особа, яка
оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення,
звільняється від сплати державного
мита.

У зв'язку з цим помилково сплачений
позивачем при подачі позовної заяви
судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 71, 86, 159, 160, 163, 1712 КАС
України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Постанову заступника начальника
Ягодинської митниці Хомутянського
Віталія Володимировича від 18.12.2013 року
у справі про порушення митних правил
№2057/20502/2013 про притягнення ОСОБА_3 до
відповідальності за ч.3 ст.470 МК України
з накладенням стягнення у вигляді 8500
гривень штрафу визнати протиправною і
скасувати.

Повернути ОСОБА_3 зайво сплачений
судовий збір в сумі 182(сто вісімдесят
дві) гривні 70 копійок.

Постанова остаточна і апеляційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий : суддя
Чишій С.С.

Повний текст постанови складено 10.02.2014
року.

Головуючий : суддя
С.С.Чишій