Справа № К/9991/86637/11-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/86637/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про визнання
протиправними дії, -

встановила:

У лютому 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Мелітополі
Запорізької області звернулося до суду
з позовом до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про скасування постанови про
стягнення судового збору та витрат на
проведення виконавчих дій.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач, не
погоджуючись з судовими рішеннями по
справі, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами було встановлено, що постановою
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області від 22 вересня 2009
року року було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-379/2009. Боржника,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області, було
зобов'язано виконати судове рішення до
29.09.2009 року.

21.10.2009 року Управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі Запорізької
області звернулося до
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області з заявою про
роз'яснення порядку виконання рішення
у справі № 2а-379/2009, на яку судом листом
за. № 2а-379/09 від 31.03.2009 року було надано
відповідь та роз'яснено, що у разі
незгоди з судовим рішення у справі №
2а-379/2009 відповідач має право на його
оскарження в апеляційному порядку.

Після чого 03.11.2009 року Підрозділом
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області на адресу позивача було
направлено вимогу та зобов'язано у
строк до 10.11.2009 року виконати
виконавчий лист № 2а-379/2009 .

Розпорядженням УПФУ в м. Мелітополі
Запорізької області № 140443 від 18.11.2009 (17)
стягувачу у справі № 2а-379/2009 ОСОБА_2
було здійснено перерахунок та
виплачено недоотриману суму
щомісячної надбавки до пенсії «дітям
війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року та з 22.05.2008 року по 01.12.2008 року.

У зв'язку з невиконанням судового
рішення у встановлений строк до 10.11.2009
року, державним виконавцем 30.12.2009 року
було винесено постанови про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
850 грн. 00 коп. та витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 14,81 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження", виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 11 вищевказаного
Закону, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимогами пункту 1 частини 2 статті 17
цього Закону, відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, зокрема виконавчі листи, що
видаються судами.

Частиною 1 статті 19 вищевказаного
Закону передбачено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, зокрема за заявою стягувача або
його представника про примусове
виконання рішення.

Відповідно до статті 25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Таким чином, виконавчою службою вжито
всіх необхідних заходів, передбачених
Законом України "Про виконавче
провадження", та створені всі необхідні
умови для своєчасного повного та
добровільного виконання боржником
виконавчого документу, а саме винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та направлено її сторонам.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області № 2а-379/2009 у
встановлений державним виконавцем
строк виконано не було.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України ""Про виконавче провадження"" у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Тобто, стягнення виконавчого збору, є
саме тим заходом, який застосовується
державним виконавцем у випадку
невиконання боржником рішення суду в
трок, що ним встановлений.

Оскільки, боржником у встановлений
строк вимоги виконавчого документу не
виконано, 30.12.2009 року, відповідачем
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі 850
грн. та витрат на проведення виконавчих
дій у сумі 14,81 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли вірного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідач при винесенні постанов від
30.12.2009 року про стягнення з боржника
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій діяв на
підставі, в межах повноважень, та у
спосіб, визначених Конституцією та
законами України

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі Запорізької області
залишити без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі Запорізької області до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про визнання
протиправними дії- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній