Справа № 826/20965/13-а
Суддя: Савченко А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2014 року 14:20 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Савченко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Софіт -
люкс»доІнспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Києві Головного
спеціаліста Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Києві
Петровського Михайла
Михайловичапровизнання дій
неправомірними, за участю
представників сторін:
від позивача - Горб С.А.,
від відповідача 1 - Рудюк Л.О.,
відповідач 2 - Петровський М.М.,
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 11 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіт - люкс» (далі
по тексту - позивач, ТОВ «Софіт - люкс»)
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
місті Києві (далі по тексту - відповідач
1, Інспекція) та Головного спеціаліста
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Києві Петровського
Михайла Михайловича (далі по тексту -
відповідач 2, Головний спеціаліст
Петровський М.М.), в якому, з урахуванням
заяви про відкликання частини позовних
вимог, просило визнати неправомірними
дії Головного спеціаліста
Петровського М.М. щодо проведення
позапланової невиїзної перевірки.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 січня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
її до судового розгляду на 23 січня 2014
У судовому засіданні 23 січня 2014 року
судом оголошувалась перерва до 11
лютого 2014 року для надання
відповідачам часу подати витребувані
судом документи. Крім того, ухвалою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 січня 2014 року
адміністративний позов в частині
визнання неправомірними дій посадових
осіб відповідача 1 щодо винесення
направлення про проведення перевірки
№000363 від 22 листопада 2013 року та
визнання протиправним і скасування
направлення про проведення перевірки
№000363 від 22 листопада 2013 року залишено
без розгляду, у зв'язку з подання
представником позивача відповідної
У судовому засіданні 11 лютого 2014 року
представник позивача наполягав на
задоволенні позову з викладених у
ньому підстав. Представник відповідача
1 та відповідач 2 проти задоволення
позову заперечували з огляду на його
необґрунтованість та оскарження
позивачем дій, які відповідачем 2 не
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
25 грудня 2013 року позивачем отримано
лист за вих. №07-17-03/3428 від 17 грудня 2013
року, згідно з яким відповідач 1
повідомив ТОВ «Софіт - люкс» про
проведення у термін з 19 по 30 грудня 2013
року позапланової невиїзної перевірки
характеристик продукції встановленим
вимогам. Також до листа додано завірену
відповідачем 2 копію направлення на
проведення перевірки від 22 листопада
2013 року №000363.
Саме не погоджуючись з діями
відповідача 2 щодо проведення
зазначеної перевірки, ТОВ «Софіт -
люкс» звернулось з відповідним позовом
до суду.
В обґрунтування своєї позиції суб'єкт
господарювання посилається на:
1) відсутність у направленні посилань
на якій підставі проводиться
позапланова перевірка;
2) відсутність інформації про
здійснення попереднього заходу (тип
заходу і строк його здійснення);
3) строк, визначений для проведення
позапланової перевірки та надання
запитуваних під час її проведення
документів, визначений без додержання
принципу розумності;
4) підпис керівника органу державного
нагляду (контролю) на направленні на
проведення перевірки, копія якого
надіслана позивачу, викликає сумнів
щодо його справжності.
Відповідачі, заперечуючи проти позову,
зазначали, що позапланова перевірка
позивача не проводилась, оскільки
інформація про отримання останнім
повідомлення про проведення
позапланової перевірки надійшла до
Інспекції за 3 дні до закінчення строку,
визначеного для її проведення.
Враховуючи малий проміжок часу, який
залишився у підконтрольного суб'єкта
для надання документів, необхідних для
проведення перевірки, органом
державного нагляду було прийнято
рішення про не проведення позапланової
перевірки.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням вищезазначених вимог,
Окружний адміністративний суд міста
Києва звертає увагу на наступне.

Основним нормативно-правовим актом,
який встановлює правові та
організаційні засади здійснення
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції є Закон
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» від
02.12.2010р. №2735-VІ з наступними змінами та
доповненнями (далі по тексту - Закон
України від 02.12.2010р. №2735-VІ).

Відповідно до визначень, які
закріплені у статті 1 Закону України
від 02.12.2010р. №2735-VІ, органом державного
ринкового нагляду є центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері державного ринкового
нагляду у межах сфери своєї
відповідальності, що визначається
відповідно до цього Закону (далі - орган
ринкового нагляду). У разі якщо орган
ринкового нагляду здійснює визначені
цим Законом та Законом України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» повноваження також через
свої територіальні органи, термін
«орган ринкового нагляду» позначає
також його територіальні органи.

Під державним ринковим наглядом (далі -
ринковий нагляд) Закон розуміє
діяльність органів ринкового нагляду з
метою забезпечення відповідності
продукції встановленим вимогам, а
також забезпечення відсутності загроз
суспільним інтересам.

Сферою дію зазначеного Закону є
відносини щодо:

- здійснення ринкового нагляду за
продукцією, що охоплюється
встановленими вимогами, крім видів
продукції, зазначених у частині п'ятій
цієї статті;

- здійснення контролю всієї продукції,
крім видів продукції, зазначених у
частині п'ятій цієї статті.

Права та обов'язки суб'єктів
господарювання, а також повноваження
органів ринкового нагляду, також
врегульовані нормами Закону України
від 02.12.2010р. №2735-VІ.

Так, положеннями статті 11 названого
Закону закріплено, що з метою
здійснення ринкового нагляду органи
ринкового нагляду в межах сфер їх
відповідальності проводять, зокрема,
перевірки характеристик продукції, в
тому числі відбирають зразки продукції
та забезпечують проведення їх
експертизи (випробування); приймають у
випадках та порядку, визначених цим
Законом, рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
здійснюють контроль стану виконання
суб'єктами господарювання цих рішень;
вживають у порядку, визначеному цим та
іншими законами України, заходів щодо
притягнення до відповідальності осіб,
винних у вчиненні порушень вимог цього
Закону та встановлених вимог.

На реалізацію наданих повноважень
посадові особи, які здійснюють
ринковий нагляд, мають право:

1) проводити у випадках і порядку,
визначених цим Законом, документальні
перевірки та обстеження зразків
продукції, відбирати зразки продукції
і забезпечувати проведення їх
експертизи (випробування);

2) безперешкодно відвідувати, за умови
пред'явлення службового посвідчення та
посвідчення (направлення) на
проведення перевірки, у будь-який час
протягом часу роботи об'єкта:

а) торговельні та складські приміщення
суб'єктів господарювання і місця,
зазначені у пункті 2 частини дев'ятої
статті 23 цього Закону, для проведення
перевірок характеристик продукції і
перевірок стану виконання суб'єктами
господарювання рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів;

б) місця, зазначені в пункті 3 частини
дев'ятої статті 23 цього Закону, для
проведення перевірок додержання вимог
щодо представлення продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам,
перевірок характеристик продукції та
перевірок виконання суб'єктами
господарювання приписів і рішень
відповідно до частини п'ятої статті 26
цього Закону;

в) місця, зазначені в пункті 4 частини
дев'ятої статті 23 цього Закону, для
проведення перевірок характеристик
продукції;

3) вимагати від суб'єктів
господарювання надання документів і
матеріалів, необхідних для здійснення
ринкового нагляду, одержувати копії
таких документів і матеріалів. У разі
якщо оригінали таких документів і
матеріалів складені іншою мовою, ніж
мова діловодства та документації
державних органів, на вимогу органів
ринкового нагляду суб'єкти
господарювання зобов'язані за власний
рахунок забезпечити їх переклад мовою
діловодства та документації державних
органів в обсязі, необхідному для
здійснення ринкового нагляду;

4) вимагати від посадових осіб суб'єктів
господарювання та фізичних осіб -
підприємців надання у погоджений з
ними строк усних чи письмових пояснень
з питань, що виникають під час
проведення перевірок і вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів;

5) складати акти перевірок та
застосовувати в установленому законом
порядку штрафні санкції до суб'єктів
господарювання за порушення вимог
цього Закону, Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» та встановлених вимог;

6) складати на основі актів перевірок
протоколи про адміністративні
правопорушення у сфері здійснення
ринкового нагляду та розглядати справи
про відповідні адміністративні
правопорушення згідно із законом
України;

7) залучати у разі потреби в
установленому порядку до здійснення
ринкового нагляду працівників
наукових установ та фахівців. На осіб,
які залучені в установленому порядку
до здійснення ринкового нагляду,
поширюються обов'язки, визначені
пунктами 1 - 5 частини першої статті 17
цього Закону;

8) вимагати від посадових осіб суб'єктів
господарювання та фізичних осіб -
підприємців припинення дій, які
перешкоджають здійсненню заходів
ринкового нагляду, а в разі їх відмови
від припинення таких дій - звертатися
до органів внутрішніх справ за
допомогою у здійсненні законної
діяльності з ринкового нагляду.

У той же час, відповідно до статті 17
Закону України від 02.12.2010р. №2735-VІ
названі посадові особи зобов'язані:

1) додержуватися вимог цього Закону,
Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції» та
виданих відповідно до них
нормативно-правових актів;

2) об'єктивно та неупереджено
здійснювати ринковий нагляд і контроль
продукції у межах повноважень,
визначених законами України;

3) дотримуватися ділової етики у
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання та декларантами;

4) не перешкоджати під час вжиття
заходів ринкового нагляду і контролю
продукції здійсненню господарської
діяльності;

5) забезпечувати відповідно до вимог
цього Закону конфіденційність
інформації, одержаної під час
здійснення ринкового нагляду і
контролю продукції;

6) пред'являти службові посвідчення, а
посадові особи, які здійснюють
ринковий нагляд, - також посвідчення
(направлення) на проведення перевірки;

7) ознайомлювати керівників суб'єктів
господарювання, їх заступників або
уповноважених ними осіб, фізичних осіб
- підприємців та декларантів з
результатами перевірок, проведених у
межах ринкового нагляду і контролю
продукції, у строки, передбачені
законодавством.

Порядок проведення перевірок
характеристик продукції врегульований
статтею 23 Закону України від 02.12.2010р.
№2735-VІ, в якій зазначено, що під час
перевірок характеристик продукції
проводяться документальні перевірки, у
разі необхідності - обстеження зразків
продукції, а за наявності підстав
вважати, що продукція є небезпечною,
становить ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, - відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції.

Органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.

Згідно частини 5 названої статті,
перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». У разі
одержання інформації про надання на
ринку продукції, що становить
серйозний ризик, відповідні накази та
посвідчення (направлення) видаються і
оформляються невідкладно.

Перевірка характеристик продукції
може бути невиїзною (за
місцезнаходженням органу ринкового
нагляду) або виїзною. У разі потреби
органи ринкового нагляду для перевірки
характеристик продукції можуть
поєднувати невиїзні та виїзні
перевірки.

Також правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені положеннями
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05.04.2007р.
№877-V за наступними змінами та
доповненнями у відповідній редакції на
час виникнення спірних правовідносин
(далі по тексту - Закон України від
05.04.2007р. №877-V).

Зокрема, приписами статті 6 названого
Закону закріплено виключний перелік
підставам для здійснення позапланових
заходів. Серед таких, зокрема, є
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.

Аналогічно приписам Закону України від
02.12.2010р. №2735-VІ стаття 6 Закону України
від 05.04.2007р. №877-V закріплює, що під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю), а суб'єкт господарювання
повинен ознайомитися з підставою
проведення позапланового заходу з
наданням йому копії відповідного
документа.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно плану перевірок з ринкового
нагляду на 4 квартал 2013 року в Донецькій
області та наказу №504 від 07 жовтня 2013
року було проведено планові перевірки
суб'єктів господарювання. За
результатами таких перевірок виявлено
розповсюдження продукції, на якій
відсутній Національний знак
відповідності, а також продукції щодо
якої неналежно застосовано
Національний знак відповідності.
Згідно копій видаткових накладених,
наданих під час перевірок встановлено,
що відповідна продукція поставлена
позивачем.

Відповідно до наказу Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів від 10 липня 2013 року №120
«Про затвердження Методики щодо
порядку планування та звітування про
результати державного ринкового
нагляду» Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Донецькій області 14
жовтня 2013 року направлено лист №02/15-2572
з інформацією щодо результатів
здійснення ринкового нагляду, додатком
до якого було оперативне сповіщення на
5 аркушах.

На підставі повідомлення про
продукцію, що не відповідає
встановленим вимогам, Державною
інспекцією України з питань захисту
прав споживачів 06 листопада 2013 року
надано згоду на проведення
позапланової перевірки ТОВ «Софіт -
люкс» №5104-2-7/6.

За результатами отримання зазначеної
згоди відповідачем 1 видано наказ від 22
листопада 2013 року №564 про призначення
позапланової невиїзної перевірки та
оформлено направлення №000363 на
проведення перевірки.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про дотримання відповідачами
вимог чинних нормативно-правових
актів, що врегульовують порядок
призначення позапланових перевірок.

Більш того, враховуючи не проведення
відповідачем 2 позапланової перевірки
характеристик продукції позивача
згідно зазначеного вище наказу, що
підтверджено відповідачами під час
розгляду справи та не заперечувалось
представником позивача, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи
відповідачів, позивач не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені вище обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства України

Суддя
А.І.
Савченко