Справа № 821/12/14
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. 15 год.30 хв.Справа № 821/12/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Малюченка
С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач, ФОП) звернувся до суду з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі - відповідач,
ДПІ), у якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення від 29.08.2013р. №
, яким позивачеві збільшено
грошові зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 15196,62
грн., у тому числі за основним платежем
на 13227,49 грн. та № , яким позивачеві
збільшено грошові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на 87630,16
грн. у тому числі за основним платежем
на 77412,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач виконав всі вимоги податкового
законодавства України під час
формування витрат та податкового
кредиту по операціям з ПП
«Інтеренергобуд», ТОВ «Альпарі
Холдинг», ПП «ТДС», ФОП ОСОБА_4, ПП
«Лукойл Україна», ТОВ «Альянс Холдинг»,
ТОВ «Континент Нафто Трейд», ДП
«Городницький лісгосп», ТОВ
«Євроазовмаш-славутич», ПАТ «Солді і
Ко», СП ТОВ «Кершер», ПП
«Окко-Нафтопродукт». Операції з цими
постачальниками підтверджено належним
чином складеними бухгалтерськими та
податковими накладними. На думку
позивача, відповідач при перевірці
господарських операцій із згаданими
постачальниками застосував наслідки
нікчемності правочинів, чим перевищив
власні повноваження. У зв'язку з цим
позивач вважає висновки відповідача
протиправними та просить скасувати
спірні податкові повідомлення -
рішення. Представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував і
стверджував, що позивач у перевірених
податкових періодах витрати та
податковий кредит сформував за
результатами господарських операцій,
які не пов'язані з отриманням
оподатковуваного податком на доходи
фізичних осіб та ПДВ доходу. При цьому
нарахування ПДВ постачальниками не
підтверджено належним чином
складеними податковими накладними.
Доказом такого висновку відповідач
вважає те, що постачальники позивача не
знаходяться за місцем реєстрації, не
мають матеріальних та трудових
ресурсів для фактичного здійснення
господарської діяльності, а
використання придбаного палива для
потреб господарської діяльності
позивачем не підтверджено
відповідними документами (актами
списання, подорожніми листами, інш.). У
зв'язку з цим, керуючись нормами Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР та
Податкового кодексу України (далі - ПКУ)
позивач вважає складення спірних
податкових повідомлень - рішень
правомірним та просить суд відмовити
позивачеві у задоволенні його вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін суд встановив наступні
обставини.

Спірні податкові повідомлення -
рішення складені на підставі висновків
акту перевірки позивача від 07.08.2013р. №
348/21-0317-02/НОМЕР_3 (далі - акт № 348).

Первіркою встановлено, що позивач у
період із 01.04.2010р. по 31.12.2012р. не
здійснював діяльність на спрощеній
системі оподаткування.

За актом перевірки збільшення грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб пов'язане із збільшенням
оподатковуваного доходу позивача у
зв'язку з не наданням податковому
органові декларації про отримані
доходи позивача за 2010 рік та зменшенням
задекларованих доходів позивача за 2011
рік на 177522,35 грн. та за 2012 рік на 84663,07
грн.

Як було встановлено відповідачем за
актом перевірки № 348 позивач протягом
2010 року отримував доходи від
здійснення підприємницької
діяльності, проте за цей податковий
період не надав податковому органові
декларації про отримані доходи та
витрати, наслідком чого було
заниження доходів позивача за 2010 рік на
286802,0 грн. та заниження витрат за цей
податковий період на 42739,0 грн.

За діючим на час виникнення спірних
відносин (2010 рік) законодавством
України фізичні особи, які отримують
доходи від ведення підприємницької
діяльності сплачують податок з доходів
фізичних осіб передбачений Законом
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-ІУ. У
перехідний період оподаткування
доходів фізичних осіб-підприємців
провадиться за нормами, передбаченими
Декретом Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»
від 26.12.1992р. №13-92.

За ст. 13 розділу ІУ Декрету № 13-92 для
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Податковий орган встановив доходи
позивача за 2010 рік із сум, отриманих ним
на розрахунковий рахунок за
провадження господарської діяльності
на підставі банківської виписки ПАТ КБ
«ПриватБанк» за 2-4 квартали 2010 року у
сумі 286802,18 грн. Первинними
бухгалтерськими документами позивач
підтвердив понесені витрати у сумі 42739,0
грн. Відтак податковий орган
розрахував ФОП суму податку за 2010 рік у
розмірі 36609,48 грн. ((286802,18 - 42439,0) х 15%).

Під час розгляду справи представник
позивача підтвердив не виконання ФОП
ОСОБА_3 податкового обов'язку щодо
подання податковому органові
декларації про отримані доходи за 2010
рік і враховуючи те, що вказана
декларація є єдиною підставою для
обчислення грошових зобов'язань з
податку на доходи позивача з доходів
від здійснення підприємницької
діяльності за 2010 рік суд вважає
промірними висновки відповідача щодо
заниження позивачем показників
отриманих доходів, витрат та чистого
доходу за 2010 рік.

За актом перевірки задекларовані
витрати позивача за 2011 рік зменшено
через виключення із їх складу витрат на
придбання палива у ПП «ТДС», ОСОБА_4, ПП
«Лукойл Україна», ТОВ «Альянс Холдинг»,
ТОВ «Континент Нафто трейд», на
загальну суму 3034,85 грн. та виключенням
витрат на придбання будівельних
матеріалів у ДП «Городинський лісгосп»
у сумі 26834,85 грн. Як зазначає
відповідач вказані витрати
підтверджені документами на придбання
цих ТМЦ та не мають підтвердження щодо
їх використання для потреб
оподатковуваної господарської
діяльності позивача.

Представник позивача у судовому
засіданні підтвердив ненадання
доказів про таке використання
придбаних палива та будівельних
матеріалів позивачем під час
перевірки.

За аналогічних підстав зменшено
витрати позивача за 2012 рік на 4107,7 грн.
по операціям з придбанням палива по
копіям чеків у ТОВ
«Євроазовмаш-славутич», ПАТ «Солді і
Ко», СП ТОВ «Кершер», ПП
«Окко-Нафтопродукт».

За приписами п. 177.2. ст.177 ПКУ об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Розділом ІІІ та ст. 177 ПКУ встановлено,
що витрати фізичної особи - підприємця,
що можуть бути включені до складу
витрат для обчислення чистого
оподатковуваного доходу визначаються
їх зв'язком з отриманням
оподатковуваного доходу цього
платника податків. У зв'язку з цим суд
вважає, що позивач при формуванні
витрат за 2011-2012 роки мав забезпечити
таке формування бухгалтерськими та
податковими документами , які доводять
зв'язок цих витрат з його отриманим
оподатковуваним доходом за ці
податкові періоди. Виходячи з наявних
документів суд підтверджує
правомірність позиції відповідача з
цього питання.

За актом перевірки № 348 додатковою
підставою для зменшення
задекларованих витрат позивача за 2011
рік було виключення з їх складу
операцій позивача по придбанню
будівельних матеріалів у ТОВ Фірма
«Альпарі-Холдінг» на суму 50500,0 грн., у ПП
«Інтеренергобуд» на суму 78437,0 грн. та у
ТОВ «НБ-Інвест» на суму 21750,0 грн.
Вказані постачальники позивача не
знаходяться за місцем реєстрації. При
перевірці ПП «Інтреренергобуд»
встановлено, що цей СПД до податкового
органу не звітував, відсутня будь-яка
інформація про наявність основних
фондів та трудових ресурсів у цього
суб'єкта господарювання. По сукупності
всіх ознак відповідачем зроблено
висновок про не підтвердження
реальності господарських операцій по
придбанню будівельних матеріалів
позивачем у ТОВ Фірма
«Альпарі-Холдтнг» , ПП
«Інтеренергобуд» , ТОВ «НБ-Інвест» у 2011
році.

За аналогічних підстав відповідачем
зменшено витрати позивача, сформовані
у 2012 році від придбання будівельних
матеріалів у ТОВ «Екслібрис» нас уму
18216,65 грн., ТОВ «Торгово-промислова
компанія «Стиль» на суму 19806,0 грн., ПП
«Інтеренергобуд» на суму 2500,0 грн., ТОВ
«Аміра-Груп» на суму 38333,35 грн. та ТОВ
«Комерційна група «Інтеграл» на суму
1700,0 грн. Щодо вказаних постачальників
до ЄДР внесено запис про відсутність за
місцем реєстрації. За висновками
відповідача господарські операції з
цими контрагентами підтверджені
документами, що не відповідають
чинному законодавству і не можуть бути
підставою для формування витрат та
податкового кредиту.

Під час розгляду справи позивач надав
суду бухгалтерські та податкові
накладні, що були складені
постачальниками ТОВ Фірма
«Альпарі-Холдтнг»,
ПП«Інтеренергобуд», ТОВ «НБ-Інвест»,
ТОВ «Екслібрис», ТОВ
«Торгово-промислова компанія «Стиль»,
ТОВ «Аміра-Груп» та ТОВ «Комерційна
група «Інтеграл». Проте на питання суду
не міг пояснити звідки було здійснено
поставку товарів, хто здійснював
транспортні перевезення, де
відбувалось навантаження та
розвантаження придбаних товарів. Також
представник позивача не міг пояснити
де ФОП зберігав придбаний товар та як
його було використано у господарській
діяльності позивача.

Відповідно до приписів Податкового
кодексу України для обчислення
оподатковуваного чистого доходу
фізичних осіб-підприємців головною
підставою для віднесення вартості
придбаних товарів до складу витрат є
наявність безперечного зв'язку такого
придбання з отриманням
оподатковуваного доходу платника
податків. У зв'язку з цим суд вважає, що
наявність первинних документів у
платника податків не є достатнім
доказом фактичного використання саме
придбаних за цими документами товарів
у оподатковуваних операціях платника
податку. На думку суду, для
встановлення такого зв'язку придбання
товарів платник податків крім
документів на придбання товарів
зобов'язаний підтвердити відповідними
документами процес подальшого
господарського використання цих
товарів. Складовими господарського
використання є облік операцій з
транспортування, навантаження -
розвантаження, зберігання, переробки
та інше. Для належної організації
господарської діяльності платник
податків зобов'язаний забезпечити
належний облік складових частин
господарських операцій або довести їх
здійснення іншими суб'єктами
господарської діяльності.

Виходячи з наявних матеріалів справи
суд вважає, що позивач не довів ту
обставину, що придбання будівельних
матеріалів ним здійснено саме у ТОВ
Фірма «Альпарі-Холдтнг»,
ПП«Інтеренергобуд», ТОВ «НБ-Інвест»,
ТОВ «Екслібрис», ТОВ
«Торгово-промислова компанія «Стиль»,
ТОВ «Аміра-Груп» та ТОВ «Комерційна
група «Інтеграл», та придбані у
зазначених контрагентів товари були
використані позивачем для здійснення
його господарської діяльності, а тому
документи по цим операціям не можуть
бути використані для обчислення витрат
позивача за 2011-2012 роки.

Таким чином судом підтверджено
правомірність визначення грошових
зобов'язань позивача з податку на
доходи фізичних осіб за спірним
податковим повідомленням - рішенням
від 29.08.2013р. №.

За актом перевірки № 348 грошові
зобов'язання позивача з податку на
додану вартість для складення
податкового повідомлення рішення №
збільшено у зв'язку із зменшенням
податкового кредиту позивача за 2010-2012
роки на 13227,49 грн.

Як вбачається судом з акту перевірки №
348 підставою для зменшення податкового
кредиту за 2010 рік на 7038,98 грн. за 2011 рік
на 5366,97 грн. та за 2012 рік на 821,54 грн. було
те, що позивач до складу податкового
кредиту відніс витрати на придбання
палива та будівельних матеріалів на
підставі чеків без наявності доказів
про використання цих товарів в
оподатковуваній господарській
діяльності. Спірний податковий кредит
позивачем сформовано по відносинам з
ПП «Інтеренергобуд», ТОВ «Альпарі
Холдинг» ,ПП «ТДС» , ОСОБА_4 , ПП «Лукойл
Україна» , ТОВ «Альянс Холдинг», ТОВ
«Континент Нафто трейд» , ДП
«Городницький лісгосп» , ТОВ
«Євроазовмаш-славутич», ПАТ «Солді і
Ко», СП ТОВ «Кершер», ПП
«Окко-Нафтопродукт». Під перевірки та
під час розгляду справи позивачем не
надано документального підтвердження
використання у власній господарській
діяльності товарів, придбаних у
зазначених контрагентів.

За приписами п.7.4.1 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та
п.198.3 ст.198 ПКУ податковий кредит
платника податку визначається
виходячи із суми податку, сплаченого
(нарахованого) постачальникам у зв'язку
із придбанням товарів (послуг),
призначених для використання в
оподатковуваній господарській
діяльності цього платника податків при
підтверджені такого придбання
належним чином складеною податковою
накладною або іншим визначеним законом
документом.

Таким чином судом встановлено що
позивачем у 2010-2012 роках не дотримано
вимог приписів ст. 7 закону № 168/97-ВР та
ст. 198 ПКУ під час формування
податкового кредиту по операціям з ПП
«Інтеренергобуд», ТОВ «Альпарі
Холдинг», ПП «ТДС», ОСОБА_4, ПП «Лукойл
Україна» , ТОВ «Альянс Холдинг», ТОВ
«Континент Нафто трейд», ДП
«Городницький лісгосп», ТОВ
«Євроазовмаш-славутич», ПАТ «Солді і
Ко», СП ТОВ «Кершер», ПП
«Окко-Нафтопродукт», а тому зменшення
податкового кредиту позивача по цим
операціям є правомірним.

Отже суд підтверджує правомірність
складення спірного податкового
повідомлення -рішення № і
відмовляє позивачеві у задоволенні
його вимог.

Позивачем під час подання позову до
суду було сплачено 10% належного до
сплати судового збору, таким чином
решта суми 1850,57 грн. підлягає стягненню
у зв'язку із відмовою у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.94,158-163,167 КАС України,
суд -

постановив:

Відмовити повністю у задоволенні
позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкових повідомлень-рішень.

Стягнути із фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_3)
недоплачений судовий збір у сумі 1850,57
грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 21 лютого 2014 р.

Суддя
Морська Г.М.

кат. 8.3.2