Справа № 805/1271/14
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 р.
Справа № 805/1271/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецькій окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Чучко
В.М., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовною заявою Державної податкової
інспекції у Калінінському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по єдиному
податку у розмірі 2 220,65 грн., -

В С Т А Н О
В И В:

Державна податкова інспекція у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька,
позивач) звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, відповідач) про стягнення
заборгованості по єдиному податку у
розмірі 2 220,65 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
відповідача існує податковий борг з
єдиного податку у загальному розмірі 2
220,65 грн., який виник в результаті не
сплати податкового зобов'язання за
період листопад-грудень 2012 року в сумі
430,00 грн., січень-березень 2013 року в сумі
688,20 грн., а також у зв'язку з несплатою
узгоджених сум штрафних санкцій на
підставі податкових
повідомлень-рішень у загальному
розмірі 1102,45 грн.

Приймаючи до уваги факт несплати
відповідачем суми заборгованості у
порушення вимог Податкового кодексу
України заявник просить стягнути
наведену суму у судовому порядку.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень проти позову та
заяву про розгляд справи без його
участі не направив, був повідомлений
про дату та час проведення судового
засідання належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд визнав можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем,
дата та номер запису про проведення
державної реєстрації фізичної
особи-підприємця - 17.09.2009 року,

№ 2 054088; ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, місце проживання - 83052, АДРЕСА_1.
Перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька з
18.09.2009 року за № 589.

Судом встановлено, що згідно поданої
заяви від 27.12.2011 року ФОП ОСОБА_1
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування з 1 січня 2012 року з правом
на здійснення діяльності: «52.44.9
роздрібна торгівля іншими товарами для
дому (основний)»; «52.48.9 роздрібна
торгівля іншими непродовольчими
товарами, н. в. і. г.»;

«52.63.0 роздрібна торгівля поза
магазинами, н. в. і. г.» (а.с. 8-9).

Відповідач є платником єдиного податку
ІІ-ї групи, свідоцтво платника єдиного
податку серії Б № 055788 видане
відповідачу позивачем 31.05.2012 року (а.с.
10).

На підставі п. 10.3 ст. 10 Податкового
кодексу України (ПКУ) місцеві ради
обов'язково установлюють податок на
нерухоме майно, відмінне від земельної
ділянки, єдиний податок та збір за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності.

Статтею 293 Податкового кодексу України
встановлені ставки єдиного податку, а
саме: ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки) (п. 293.1 ст. 293 ПКУ),
фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: 1) для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати (п. 293.2 ст.
293 ПКУ).

Відповідач був платником єдиного
податку у 2012 році за ставкою 215,00 грн. на
місяць, у 2013 році - 229,40 грн.

Приписами ст. 295 Податкового кодексу
України також встановлено, що платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Сплата єдиного податку здійснюється за
місцем податкової адреси.

Судом встановлено, що відповідачем не
сплачено до місцевого бюджету за
листопад 2012 року - березень 2013 року
єдиний податок у розмірі 1118,20 грн., а
саме: станом на 20.11.2012 року в сумі 215,00
грн.; станом на 20.12.2012 року в сумі 215,00
грн.; станом на 20.01.2013 року в сумі 229,40
грн.; станом на 20.02.2013 року в сумі 229,40
грн.; станом на 20.03.2013 року в сумі 229,40
грн.

Платники єдиного податку першої і
другої груп, які не використовують
працю найманих осіб, звільняються від
сплати єдиного податку протягом одного
календарного місяця на рік на час
відпустки, а також за період хвороби,
підтвердженої копією листка (листків)
непрацездатності, якщо вона триває 30 і
більше календарних днів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні
докази знаходження ФОП ОСОБА_1 у
відпустці або на лікарняному у
листопаді 2012 року-березні 2013 року
(період, у якому виникла
заборгованість).

Отже, у відповідача відсутні підстави
для несплати єдиного податку згідно
вимогам Податкового кодексу України.

Також відповідачем не сплачено до
бюджету штрафні санкції у розмірі 1279,00
грн., у тому числі: згідно податкового
повідомлення-рішення від 20.12.2012 року №
3 в сумі 3,00 грн., нарахованих на
підставі акту перевірки від 20.12.2012 року
№ 6087/1733/НОМЕР_1 (а.с. 26); згідно
податкового повідомлення-рішення від
14.01.2013 року № 1201733/0 в сумі 170,00 грн.,
нарахованих на підставі акту перевірки
від 03.01.2013 року № 7/1733/НОМЕР_1 (а.с. 22);
згідно податкового
повідомлення-рішення від 16.01.2013 року №
в сумі 86,00 грн., нарахованих на
підставі акту перевірки від 16.01.2013 року
№ 288/1733/НОМЕР_1 (а.с. 10-11); згідно
податкового повідомлення-рішення від
12.04.2013 року № 5461733/0 в сумі 1020,00 грн.,
нарахованих на підставі акту перевірки
від 04.04.2013 року № 1495/1733/НОМЕР_1 (а.с. 16).

З облікової картки відповідача
вбачається, що з урахуванням переплати
єдиного податку на КОР станом на 20.11.2012
року в сумі 176,55 грн. заборгованість
перед місцевим бюджетом з єдиного
податку становить у загальному розмірі
2220,65 грн. (1118,20 грн. + 1279,00 грн. - 176,55 грн.).

З метою здійснення заходів щодо
погашення відповідачем такої
заборгованості перед бюджетом, ДПІ у
Калінінському районі м. Донецька
приймалися заходи відповідно до ст. 59
Податкового кодексу України шляхом
направлення боржнику податкової
вимоги від 27.08.2013 року № 21339-17 на суму
2220,65 грн. (а.с. 13). При цьому, в матеріалах
справі відсутні докази щодо оскарження
відповідачем цієї податкової вимоги.

Відповідно до п.14.1.153 ст.14 Податкового
кодексу України податкова вимога -
письмова вимога органу державної
податкової служби до платника податків
щодо погашення суми податкового боргу.

Податковий борг, згідно із п.14.1.175 ст.14
Податкового кодексу України - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

За п. 36.1 та п. 36.2 ст. 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором.

Приписами статті 37 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
обов'язок виникає у платника податку з
моменту настання обставин, з якими цей
Кодекс та закони з питань митної справи
пов'язує сплату ним податку.

Підставами для припинення податкового
обов'язку, крім його виконання, є:
ліквідація юридичної особи; смерть
фізичної особи, визнання її
недієздатною або безвісно відсутньою;
втрата особою ознак платника податку,
які визначені цим Кодексом; скасування
податкового обов'язку у передбачений
законодавством спосіб.

Виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України - у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Приписами статті 16 Податкового кодексу
України (далі - ПКУ) визначені
зобов'язання платників податків, один з
яких зобов'язує, зокрема, сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.
За п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу
податковий контроль здійснюється
шляхом: ведення обліку платників
податків; інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку несуть відповідальність
відповідно до цього Кодексу за
правильність обчислення, своєчасність
та повноту сплати сум єдиного податку,
а також за своєчасність подання
податкових декларацій.

Дана норма кореспондується з пп. 111.1.1 п.
111.1 ст. 111 Податкового кодексу України,
якою визначено, що платники податків,
податкові агенти та/або їх посадові
особи несуть відповідальність у разі
вчинення порушень, визначених законами
з питань оподаткування та іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи (п. 110.1 ст. 110 ПКУ),
зокрема: фінансову відповідальність.

Фінансова відповідальність за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства
встановлюється та застосовується
згідно з Податковим кодексом України
та іншими законами. Фінансова
відповідальність застосовується у
вигляді штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) та/або пені (п. 111.2 ст. 111 ПКУ).

Відповідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового
кодексу України штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) за порушення норм
законів з питань оподаткування або
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Вимогами Податкового кодексу України
передбачено, що за результатами
встановлених в ході проведення
перевірки порушень податковим органом
приймається податкове
повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Судом встановлено, що відповідач має
заборгованість у зв'язку з несплатою у
встановлений законом термін поточного
податкового зобов'язання з єдиного
податку та узгоджених сум штрафних
(фінансових) санкцій по цьому податку у
загальному розмірі 2220,65 грн., що
підтверджено матеріалами справи.

З огляду на наведене, оскільки грошове
зобов'язання по єдиному податку
відповідачем не сплачені в установлені
строки, таке зобов'язання є податковим
боргом.

Приписами Податкового кодексу України
встановлені обов'язки платників
податків, такі як, виконання законних
вимог контролюючих органів щодо
усунення виявлених порушень законів.

Згідно зі п. 87.2 ст. 87 Податкового
кодексу України джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Відповідно до статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Беручи до уваги те, що суму
заборгованості відповідач у
встановлені законодавством строки не
сплатив; наявність у нього вказаної
заборгованості підтверджується даними
облікової картки та розрахунком
формування податкової заборгованості;
доказів погашення відповідачем
зазначеної заборгованості станом на
день розгляду цього спору не надано,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 94, ст. 105, 122, 128, 158 -
163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О
В И В:

Позов Державної податкової інспекції у
Калінінському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по єдиному податку у
розмірі 2 220,65 грн. - задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
місце проживання - 83052, АДРЕСА_1) на
розрахунковий рахунок 0005, код
бюджетної класифікації 18050400, одержувач
- місцевий бюджет, Калінінське.
УК/Калінінс. р-н /18050400, , банк
одержувача - Головне управління
Державної казначейської служби у
Донецькій області, МФО 834016,
заборгованість по єдиному податку у
розмірі 2 220,65 грн. (дві тисячі двісті
двадцять грн. 65 коп.).

Постанову виготовлено у нарадчій
кімнаті 13 лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецькій окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
постанови апеляційної скарги.

В разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови, з
подачею копій апеляційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Суддя
Чучко В.М.