Справа № 2а-5006/12/0170/17
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/800/10822/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року у справі за позовом
Нижньогірського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2012 року Нижньогірським
районним центром зайнятості подано
позов до суду про стягнення з ОСОБА_2
незаконну отриману допомогу по
безробіттю у розмірі 8775,72 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 04 жовтня 2012 року у
задоволені позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року апеляційну скаргу
Нижньогірського районного центру
зайнятості задоволено. Постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 04
жовтня 2012 року скасована та
постановлену нову про задоволення
позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Нижньогірського районного
центру зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю у сумі 8775,72 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням
апеляційної інстанцій відповідач
звернулася з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржуване судові
рішення та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Судами встановлено, що за періоди
з 03 червня 2002 року по 19 серпня 2002 року, з
29 жовтня 2002 року по 20 листопада 2002 року,
з 17 липня 2003 року по 24 січня 2004 року, з 16
січня 2007 року по 31 липня 2008 року, з 25
січня 2008 року по 19 травня 2008 р., з 19
листопада 2009 року по 15 серпня 2010 року
ОСОБА_2 знаходилася на обліку у
позивача та отримувала допомогу по
безробіттю, яка за всі періоди складає
8775,72 грн.

В ході звірки даних з Єдиного
державного реєстру в Нижньогірському
районному центрі зайнятості виявлено,
що відповідач з 20 жовтня 1998 року
перебуває на обліку як суб'єкт
підприємницької діяльності. У зв'язку з
чим вона не мала право на встановлення
статуту безробітної та на виплату
допомоги.

Частиною першою статті 18 Закону
України від 1 березня 1991 року № 803-XII
«Про зайнятість населення»
встановлено, що для реалізації
державної політики зайнятості
населення, професійної орієнтації,
підготовки і перепідготовки,
працевлаштування та соціальної
підтримки тимчасово не працюючих
громадян у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України,
створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

Видами соціальних послуг за цим
Законом є:

- професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

- пошук підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні, у тому числі шляхом
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних;
фінансування організації оплачуваних
громадських робіт для безробітних у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, тощо.

Безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

У разі неможливості надати підходящу
роботу безробітному може бути
запропоновано пройти професійну
перепідготовку або підвищити свою
кваліфікацію.

У разі відсутності підходящої роботи
рішення про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистими
заявами з восьмого дня після
реєстрації у центрі зайнятості за
місцем проживання як таких, що шукають
роботу. Реєстрація громадян
провадиться при пред'явленні паспорта
і трудової книжки, а в разі потреби -
військового квитка, документа про
освіту або документів, які їх
замінюють.

Особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно з підпунктом «б» пункту 3 статті
1 Закону України «Про зайнятість
населення», до зайнятого населення і
відповідно такого, що не можуть бути
визнані безробітними, належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття»закріплено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг, а
відповідно до пункту 3 цієї статті
Закону сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Крім того, відповідно до пункту 6.14
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Судами встановлено, що рішенням
господарського суду Херсонської
області від 19 вересня 2002 року
державна реєстрація приватного
підприємця ОСОБА_2 скасована, однак, як
видно з довідки Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 20 березня 2012 року
державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності проведена
20 лютого 2012 року за спрощеною
процедурою.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 2 березня 2000 року №
1533-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Враховуючи те, що відповідач при
зверненні до центру зайнятості
відносилася до категорії громадян, які
самостійно забезпечують себе роботою і
тому не мав права на отримання статусу
безробітного, судом апеляційної
інстанції зроблено обґрунтований
висновок про задоволення позовних
вимог.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді даної справи, та ним
повно та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивоване і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі за позовом
Нижньогірського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К.Черпак