Справа № 805/958/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2014 р.
Справа №805/958/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Скріпніка А.І.,

при секретарі судового засідання
Гусєвій Л.С.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - особисто;

представника відповідача: Бакурової
Г.І. - згідно довіреності;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу № 593 від 27.12.2013 року про
припинення виплати грошового
забезпечення, стягнення
заборгованості по грошовому
забезпеченню в сумі 7700,57 грн. та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В
И В:

21 січня 2014 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
вищевказаним позовом, у якому просив
суд визнати протиправним та скасувати
наказ Управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області від 27.12.2013 року № 593
«Про припинення виплати грошового
забезпечення» у відношенні ОСОБА_1,
стягнути з Управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області на користь ОСОБА_1
заборгованість по грошовому
забезпеченню в сумі 7 700,57 грн. та
зобов'язати Управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області щомісяця
здійснювати виплату грошового
забезпечення ОСОБА_1 з розрахунку
місячного грошового забезпечення, яке
він отримував на момент незаконного
звільнення з посади, в сумі 6 638,75 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив наступне.

27.12.2013 року начальником управлінням
державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області було
видано наказ № 593 «Про припинення
виплати грошового забезпечення» (а.с.
19), згідно пункту 1 якого визначено -
«Припинити виплату грошового
забезпечення підполковнику
внутрішньої служби ОСОБА_1 з 27.12.2013
року». Відповідно до п. 2 даного наказу
зазначено: «Виплату грошового
забезпечення підполковнику
внутрішньої служби ОСОБА_1 здійснити у
випадку отримання дозволу Голови ДПтСУ
на продовження знаходження у
розпорядженні або надходження до
Управління наказу щодо його поновлення
на посаді, згідно постанови Донецького
окружного адміністративного суду від
14.11.2013 року у справі № 805/11915/13»

Позивач не погоджується з діями
відповідача та вважає, що
вищезазначений наказ був винесені
всупереч чинного законодавства, у
зв'язку з чим звернувся до суду із
вищевказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні наполягав
на задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, проти чого заперечував
представник відповідача.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно до приписів ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу. У разі
виникнення в суду сумніву під час
розгляду справи щодо відповідності
закону чи іншого правового акта
Конституції України, вирішення питання
про конституційність якого належить до
юрисдикції Конституційного Суду
України, суд звертається до Верховного
Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності закону чи іншого
правового акта. Якщо міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
встановлені законом, то застосовуються
правила міжнародного договору. У разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Судом встановлено наступне.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
у справі № 805/11915/13 визнано протиправним
та скасовано наказ Державної
пенітенціарної служби України від
09.08.2013 року № 55 о/с -13 в частині
звільнення підполковника внутрішньої
служби ОСОБА_1 з посади заступника
начальника управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Донецькій області
з організації виробництва, маркетингу
та інженерного забезпечення та
поновлено ОСОБА_1 в Державній
пенітенціарній службі на посаді
заступника начальника управління
Державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області. Вказане
судове рішення набрало законної сили
(а.с. 6-18).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби, проте з невідомих
підстав до теперішнього часу судове
рішення не виконано, крім того, 27.12.2013
року відповідачем приймається наказ №
593 «Про припинення виплати грошового
забезпечення підполковнику
внутрішньої служби ОСОБА_1».

Відповідно до п. 1.7 Інструкції «Про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби України,
затвердженого наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 7 жовтня 2009 р. N 222
(надалі - Інструкція), виплата грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу здійснюється
(припиняється) на підставі наказів
начальників органів і установ (до чиєї
номенклатури належить посада) щодо:
призначення (звільнення) на штатні
посади з установленням конкретного
розміру посадового окладу, підвищень,
надбавок, доплат тощо; зарахування на
навчання до навчального закладу,
відрахування, закінчення навчання;
присвоєння спеціальних звань; вибуття
у відпустку (чергову, короткострокову,
канікулярну, навчальну, через хворобу,
у зв'язку із закінченням навчального
закладу, додаткову, соціальну);
зарахування у розпорядження
відповідного органу управління.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
наказу, жодної з підстав передбачених
вказаною Інструкцією, у наказі
начальника управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області № 593 від 27.12.2013 року
зазначено не було.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Крім того, суд зазначає, що
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України;

2) з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження
надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Суд звертає увагу на той факт, що у
даній нормі закону закріплено загальні
критерії для оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, що вироблені у практиці
європейських країн.

Таким чином, у даному випадку
відповідач діяв всупереч Закону та за
межами повноважень, наданих йому
чинним законодавством України.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з Управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області на користь ОСОБА_1
заборгованості по грошовому
забезпеченню в сумі 7 700,57 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції, грошове
забезпечення складається з посадового
окладу, окладу за спеціальним званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Згідно п.12.1. Інструкції, особам
рядового і начальницького складу,
звільненим з посад, які вони займають, у
зв'язку із зарахуванням у
розпорядження відповідного
територіального органу управління
(далі - розпорядження), у тому числі при
здійсненні організаційно-штатних
заходів, з дня, наступного за днем
звільнення із займаних посад, але не
більше 15 діб (у виняткових випадках,
пов'язаних з особливими обставинами, з
дозволу Голови Департаменту не більше
двох місяців), виплачуються
встановлені на момент зарахування їх у
розпорядження посадові оклади за
останніми штатними посадами, оклади за
спеціальними званнями, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення,
що мають постійний характер (у тому
числі премія), крім одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

Крім того, суд звертає увагу на п. 14.4
Інструкції, де, зокрема, зазначено, що
особам рядового і начальницького
складу, поновленим на службі або
попередній посаді за рішенням суду у
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням на іншу посаду, за час
вимушеного прогулу виплачується
місячне грошове забезпечення, яке
особа рядового чи начальницького
складу отримувала на момент
незаконного звільнення, або різниця в
ньому за час перебування на
нижчеоплачуваній посаді, що передувала
незаконному звільненню (переміщенню).

Суд не приймає посилання
представника відповідача на п.п. 8.6. п. 8
Інструкції, згідно якому, рішення щодо
позбавлення премії, зменшення її
розміру приймається начальником
органу або установи та оформлюється
наказом, через таке.

Відповідно до приписів п. 8 Інструкції,
начальники (керівники) органів і
установ мають право преміювати осіб
рядового і начальницького складу
відповідно до їх особистого вкладу в
загальні результати роботи без
обмеження індивідуальних премій
максимальними розмірами.

Преміювання здійснюється згідно із
положенням про преміювання, що
затверджується в кожному органі та
установі, в межах фонду преміювання,
утвореного у розмірі не менше ніж 10
відсотків посадових окладів та
економії фонду грошового забезпечення
з урахуванням фактичних обсягів
фінансування, затверджених для
бюджетних установ у кошторисах, а також
фінансових можливостей підприємств
установ виконання покарань. При
обчисленні фонду преміювання
враховується штатна чисельність осіб
рядового і начальницького складу. У
разі зміни штатної чисельності осіб
рядового і начальницького складу в
розрахунок фонду преміювання
вносяться відповідні зміни.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вбачається зі змісту наданих
представником відповідача у судовому
засіданні наказів за № 486 від 21.10.2013
року, 519 від 14.11.2013 року та 579 від 16.12.2013
року «Про преміювання співробітників
кримінально-виконавчої служби
Донецької області» (а.с. 102-110), взагалі
на зазначено підстав для позбавлення
премії позивача з огляду на приписи п.
п. 8.4 п. 8 Інструкції, згідно яким,
зокрема, начальник органу або установи,
начальник структурного підрозділу
мають право позбавляти осіб рядового і
начальницького складу премії повністю
або частково за: порушення службової
дисципліни; невихід на службу без
поважних причин; порушення статутних
правил несення служби у варті, добовому
наряді, під час патрулювання та
чергування; незадовільні показники
службової діяльності; використання
бюджетних коштів не за призначенням,
приписки обсягів виробництва
продукції та її реалізації, інші
викривлення статистичної звітності;
порушення та упущення, що призвели до
пошкодження майна, інших матеріальних
збитків, а також завдали шкоди здоров'ю
осіб рядового і начальницького складу
чи населенню.

Також суд звертає увагу на п.п. 8.5 п. 8
Інструкції, де, зокрема, визначено
чіткий перелік випадків коли премія не
виплачується особам рядового і
начальницького складу.

Так, згідно вищевказаним приписам
Інструкції, премія не виплачується
особам рядового і начальницького
складу, які: перебувають у
розпорядженні органу або установи, у
відпустках у зв'язку з навчанням;
перебувають під судом і слідством у
зв'язку з притягненням до кримінальної
відповідальності; звільняються зі
служби за службовою невідповідністю, у
зв'язку з обвинувальним вироком суду,
що набрав законної сили (з місяця, в
якому підписаний наказ про звільнення);
мають дисциплінарні стягнення (з
урахуванням пункту 8.6 цієї Інструкції).

Крім того, згідно п.п. 8.3 п. 8 Інструкції,
премія виплачується разом з виплатою
грошового забезпечення в поточному
місяці за результатами
оперативно-службової діяльності за
минулий місяць. Розмір премій
встановлюється на підставі поданих
рапортів начальників структурних
підрозділів щодо преміювання осіб
рядового і начальницького складу і
затверджується начальником органу або
установи (начальникам органів і
установ - вищими начальниками).

Як вбачається з наданих представником
відповідача у судовому засіданні
документів (наказів за № 486 від 21.10.2013
року, 519 від 14.11.2013 року та 579 від 16.12.2013
року «Про преміювання співробітників
кримінально-виконавчої служби
Донецької області» та додатків до них -
а.с. 102-110), відповідні рапорти щодо
встановлення розміру премій позивачу
або накази щодо позбавлення премії
позивача за період жовтня - грудня 2013
року відсутні.

Проте, суд погоджується із доводами
представника відповідача щодо
необґрунтованості позовних вимог в
частині зобов'язання Управління
державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області щомісяця
здійснювати виплату грошового
забезпечення ОСОБА_1 з розрахунку
місячного грошового забезпечення, яке
він отримував на момент незаконного
звільнення з посади, в сумі 6 638,75 грн.,
оскільки, дійсно нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено відновлення саме
порушених прав позивача, а не тих, що, на
думку заявника, можуть бути порушені у
майбутньому.

Керуючись статтями 17-20, 69-72, 86, 121, 158-164, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
державної пенітенціарної служби
України в Донецькій області про
визнання протиправним та скасування
наказу № 593 від 27.12.2013 року про
припинення виплати грошового
забезпечення, стягнення
заборгованості по грошовому
забезпеченню в сумі 7700,57 грн. та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області від 27.12.2013 року № 593.

Стягнути з Управління державної
пенітенціарної служби України в
Донецькій області на користь ОСОБА_1
Валерійовичазаборгованість по
грошовому забезпеченню в сумі 7 700 (сім
тисяч сімсот) грн. 57 (п'ятдесят сім) коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 11 лютого 2014 року у
присутності представників сторін.

Повний текст постанови буде
виготовлений протягом п'яти днів
згідно ч. 3 ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.