Справа № 812/7809/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/800/56119/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Ровеньки Луганської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Ровеньки
про стягнення витрат на виплату і
доставку пенсії по втраті
годувальника, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ровеньки Луганської області на
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року та постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач - УПФ України
в місті Ровеньки Луганської області
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача - Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Ровеньки витрати на виплату і доставку
пенсій по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 66257,46 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Суди попередніх мотивували свої
рішення тим, що доказів на
підтвердження непрацездатності осіб,
яким виплачена пенсія по втраті
годувальника, та доказів про наявність
підстав для відшкодування
відповідачем пенсій по втраті
годувальника позивачем не надано.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що ухвалені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

У доводах касаційної скарги, позивач
зазначає, що відповідач всупереч вимог
ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не відшкодовує йому
витрати на виплату і доставку пенсій по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в розмірі 66257,46 грн.

Судами попередній інстанцій
встановлено наступні обставини.

Позивач передав відповідачу акти
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих за списками осіб,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01.03.2013 року по
31.08.2013 року.

Відповідачем не прийнято до заліку,
витрати на виплату і доставку пенсій по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, по 77 особам жіночої статі
на загальну суму 66257,46 грн. (а.с.
12-17, 26-37).

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 36
Закону № 1058-IV непрацездатними членами
сім'ї вважаються чоловік (дружина),
батько, мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36 Закону
№ 1058-IV пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Частиною 1 статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105)
встановлено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: а) допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; б)
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого; в) щомісяця грошову
суму в разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; г) пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; д) пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; є) допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону.

Згідно з вимогами статті 28 Закону № 1105
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку. Зазначені грошові суми
складаються із: 1) страхової виплати
втраченого заробітку (або відповідної
його частини) залежно від ступеня
втрати потерпілим професійної
працездатності (далі - щомісячна
страхова виплата); 2) страхової виплати
в установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого); 3) страхової виплати пенсії
по інвалідності потерпілому; 4)
страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника; 5) страхової
виплати дитині, яка народилася
інвалідом внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання її матері під час
вагітності; 6) страхових витрат на
медичну та соціальну допомогу.

Статтею 33 Закону № 1105 встановлено, що у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами, серед іншого,
є жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють.

Судами попередніх інстанцій правильно
встановлено, що фізичні особи жіночої
статі яким виплачено пенсії (що не
прийняті відповідачем до заліку) у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання на час смерті
годувальника не досягли встановленого
законом віку та були працездатними.

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок судів попередніх
інстанцій, що доказів на підтвердження
непрацездатності осіб, яким виплачена
пенсія по втраті годувальника, та
доказів про наявність підстав для
відшкодування відповідачем витрат на
виплату і доставку пенсій по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання у розмірі
66257,46 грн. позивачем не надано та
матеріали справи не містять, а тому
підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваного судового
рішення.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Колегія суддів приходить до висновку,
що з оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області залишити
без задоволення, а ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2013 року та постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року у справі № 812/7809/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
І.Я. Олендер

Судді
В.І. Бутенко

Я.Л. Іваненко