Справа № 2а-0870/11565/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2013-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

28 серпня 2013 року м. Київ
В/800/3586/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Ємельянової В.І.,

Кобилянського
М.Г.,

Кочана В.М.,

Олендера І.Я.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
травня 2013 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про визнання
протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а:

21 серпня 2013 року ОСОБА_4 у порядку
статті 239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
звернувся з заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
травня 2013 року у справі №К/800/16735/13 з
підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

На обґрунтування заяви додані судові
рішення Вищого адміністративного суду
України від 17 лютого 2011 року у справі
№К-3625/07, від 11 вересня 2012 року №К-32624/10, у
яких, на думку заявника, по іншому ніж в
оскаржуваній ухвалі, застосовано
положення Закону України від 21 квітня
1999 року №606-XIV «Про виконавче
провадження» (далі - Закон №606-XIV).

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відмову в допуску справи до перегляду
Верховним Судом України з урахуванням
наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правих норм.

Доводи, викладені в заяві, не дають
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
ухваленні різні за змістом судові
рішення.

При постановленні ухвали від 23.05.2013
року, яка є предметом оскарження, суд
касаційної інстанції, з посиланням на
положення частини першої статті 48
Закону №606-XIV (в редакції Закону України
від 04.11.2010 року №2677-VI), прийшов до
висновку, що прийняття апеляційної
скарги до розгляду в будь-якому випадку
свідчить про вирішення судом питання
щодо дотримання особою, яка подала
апеляційну скаргу, строку апеляційного
оскарження (поновлення цього строку у
встановленому Кодексу
адміністративного судочинства України
порядку або встановлення факту
дотримання особою строку апеляційного
оскарження), відповідно виконавчий
документ повертається суду, який його
видав.

В рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 17 лютого 2011 року у
справі №К-3625/07, від 11 вересня 2012 року
№К-32624/10, касаційний суд витлумачив
частину першу статті 40-1 Закону №606-XIV (в
редакції Закону України від 23.06.2005 року
№2716-IV) та зазначив, що поновлення
строку на апеляційне оскарження і
відкриття апеляційного провадження є
підставою для винесення постанови про
повернення виконавчого документу до
суду, який його видав.

Аналіз зазначених судових рішень не
дає підстав вважати, що у подібних
правовідносинах судом (судами)
касаційної інстанції неоднаково
застосовано норми матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до перегляду
Верховним Судом України справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області про визнання
протиправною та скасування постанови.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

В.І. Ємельянова

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан

І.Я. Олендер