Справа № 2а-9438/11
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2014 року Справа № 105568/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді: Курильця А.Р.,

суддів: Мікули О.І.,
Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області на
постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05 липня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Івано-Франківській області
про зобов'язання провести нарахування
підвищення до пенсії як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ :

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області про
зобов'язання здійснити нарахування
щомісячного підвищення до пенсії з
10.12.2010 року по день винесення судом
рішення і надалі, зазначивши, що
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено виплату такої у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.
Незважаючи на це, відповідач її не
виплачує.

Ухвалою від 16.06.2011 року
адміністративний позов частині вимог з
10.12.2010 року по 13.12.2010 року залишено без
розгляду, відповідно до ст.ст. 99, 100 КАС
України.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05 липня
2011 року позов задоволено частково.
Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області провести
перерахунок та виплатити позивачу
щомісячне підвищення до пенсії згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається відповідно до ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 14.12.2010 року по
14.06.2011 року з врахуванням виплачених
сум.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що встановлений ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що позивач належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, оскільки дія
статті не зупинялась, а тому вимоги за
вказані періоди є підставними, з
врахуванням рішення Конституційного
суду України від 22.05.2008 року.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
частково з наступних підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
надано право КМ України у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Відповідно до положень Закону України
«Про Державний бюджет України на
2011рік» нарахування та виплата у 2011 році
позивачу підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Управління
Пенсійного фонду, а також виходячи з
вимог п. 15 Положення про Пенсійний
фонду України, затв. постановою КМ
України № 1261 від 24.10.2007 року,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» колегія суддів до уваги
не приймає, оскільки розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Законом України від 14.06.2011 року «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011рік»
внесено зміни до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та делеговано КМ
України визначення порядку та розмірів
виплат підвищення до пенсії дітям
війни. Постановою КМ України від 06.07.2011
року № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23.07.2011 року, обмежено
виплату спірного підвищення до пенсії
дітям війни.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем не пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч. 2 ст. 99 КАС України, про що свідчить
штамп на конверті.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати дії Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період 10.12.2010 року по 14.06.2011 року, із
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», протиправними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 10.12.2010
року по 14.06.2011 року, із урахуванням
вимог ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат за
вказаний період.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 183-2, 195, 197, п.3 ч.1
ст. 198, п.4 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області задоволити
частково.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05 липня
2011 року у справі № 2-а-9438/11 скасувати та
прийняти нову, якою позов ОСОБА_1
задоволити частково.

Визнати дії Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області щодо
нездійснення нарахування та виплати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період починаючи з 10.12.2010 року по 14.06.2011
року, із урахуванням вимог ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
протиправними.

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Івано-Франківській області провести
на користь ОСОБА_1 нарахування і
виплату підвищення до пенсії в розмірі
30 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період починаючи з 10.12.2010 року по 14.06.2011
року, із урахуванням вимог ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
проведених виплат за вказаний період.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий :
А.Р. Курилець

Судді :
О.І. Мікула

М.П. Кушнерик