Справа № 2а-39/12
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-39/12
1-й інстанції: Гордійко Ю.Г.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Горбань Н.І.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Новозаводського районного суду міста
Чернігова у справі за позовом ОСОБА_5 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

3 січня 2012 року ОСОБА_5 звернулась до
Новозаводського районного суду міста
Чернігова із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
(далі УПФ або відповідач), у якому
просила:

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо зменшення їй
пенсійних виплат з 01.07.2011 року;

- зобов'язати відповідача привести її
пенсію у відповідність до
законодавства, яку вона отримувала до
01.07.2011 року.

Новозаводський районний суд міста
Чернігова постановою від 18 січня 2012
року у задоволенні позову відмовив.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ОСОБА_5 посилається на те, що
на момент призначення позивачу пенсії
було встановлено офіційний курс 1
гривня до 10 російських рублів, а тому
при розрахунку пенсії управлінням
соціального захисту населення у
Новозаводському районі був проведений
вірно.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач перебуває на обліку в УПФ
України в м. Чернігові і отримує пенсію
за віком на пільгових умовах за Списком
№ 1, обчислену відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-IV
від 9 липня 2003 року.

Відповідно до листа відповідача №
885/05/с-6 від 21.09.2011 року для обчислення
пенсії позивачу врахована заробітна
плата за період роботи з 01.01.1989 року по
31.12.1993 року та з 01.07.2000 року по 31.12.2007 року
за даними персоніфікованого обліку,
яка визначена із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників зайнятих в галузях
економіки України за 2007 рік.

При призначенні пенсії позивачу з
22.10.1998 року була врахована заробітна
плата за період роботи в Республіці
Узбекистан з 01.04.1988 року по 31.03.1993 року.
До заробітної плати за цей період був
застосований офіційний курс
української гривні по відношенню до
радянського карбованця у
співвідношенні 1:100000, а за період з
01.11.1992 року по 31.03.1993 року офіційний курс
української гривні по відношенню до
російського рубля.

Однак, при проведенні в управлінні
перевірки документів пенсійної справи
позивача було виявлено помилку в
розрахунку заробітної плати за період
роботи в Узбекистані за 1993 рік,
допущену на той час управлінням
соціального захисту населення
Новозаводської районної в м. Чернігові
ради. При розрахунку пенсії була
врахована заробітна плата по курсу
української гривні до російського
карбованця, у той час як необхідно було
проводити у співвідношенні
радянського карбованця до гривні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з наступних
підстав.

Відповідно до законодавства
Республіки Узбекистан на території
Республіки Узбекистан з 01.07.1994 року
була введена в обіг нова національна
валюта «сум», що стала законним
платіжним засобом на всій території
республіки.

Тобто банкноти, які використовувались
в Росії, не могли бути використані в
Узбекистані.

До 1993 року Центральний банк Росії, який
володів монопольним емісійним правом
фактично був змушений вжити заходів
щодо підтримання грошової
стабільності на всіх територіях всіх
країн де перебував у обігу радянський
карбованець.

Дефіцити торгових балансів держав, де
перебував у обігу радянський
карбованець, фінансувались за рахунок
кредитної емісії та заходів по
широкомасштабному субсидіюванню
державних підприємств цих держав та
здійснювалось переважно за рахунок
пільгових кредитів Держбанку Росії.

Отже, починаючи з 1993 року, російський
карбованець став грошовою одиницею
виключно Російської федерації.

На території ж інших держав, які не
перейшли до власної грошової одиниці
офіційною грошовою одиницею залишався
девальвований на той момент радянський
карбованець, а відповідно прив'язувати
курс готівкової валюти, яка перебувала
в обігу на території Республіки
Узбекистан протягом 1993-1994 роках до
курсу російського карбованця є
неприпустимим, оскільки Росія вводила
нову валюту виключно для власної
території з метою захисту власних
економічних інтересів, а не для інших
держав, які утворилися на
пострадянському просторі.

Тому, при розрахунку пенсії позивачу
необхідно враховувати заробітну плату
за 1993 рік із застосуванням офіційного
курсу української гривні по відношенню
до радянського карбованця у
співвідношенні 1:100000.

За таких обставин, розмір пенсії
позивачу з 01.07.2011 року приведений у
відповідність до вимог чинного
законодавства.

Враховуючи наведе колегія суддів
вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
вищеназваними нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41,160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову
Новозаводського районного суду міста
Чернігова від 18 січня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Горбань Н.І.

Гром Л.М.