Справа № 801/81/14
Суддя: Ольшанська Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 р. Справа №801/81/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Ольшанської Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, за участю секретаря
судового засідання Устінової І.В.,
позивача- ОСОБА_1, адміністративну
справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Керченської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в АР
Крим

про визнання протиправними дій,
визнання протиправним та податкового
повідомлення-рішення,

Обставини справи: позивач звертався до
Керченської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправними дій щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань достовірності взаємовідносин з
ТОВ "ВКФ "Нептун групп" у липні 2012 року ,
визнання протиправним та податкового
повідомлення-рішення Керченської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в АР Крим від 23.12.2013 №.

Позивач у судовому засіданні, яке
відбулось 11.02.2014, наполягав на
задоволенні адміністративного позову
у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце його проведення повідомлений
належним чином.

Вислухавши пояснення позивача,
розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статтю 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1
статті 41 Податкового кодексу України
контролюючими органами є органи
державної податкової служби - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту
78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79
Податкового кодексу України, проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питання достовірності
взаємовідносин з Товариством з
обмеженою відповідальністю ВКФ
«Нептун групп» у липні 2012 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
зазначає, що видання керівником
податкового органу наказу про
призначення позапланової перевірки
зазвичай не створює небезпеки
інтересам відповідного платника
податків, оскільки сам собою факт
проведення перевірки не може
безпосередньо заподіяти майнову чи
іншу шкоду особі, не призводить до
настання невідворотних негативних
наслідків. Проведення перевірки є лише
процедурою встановлення обставин, які
необхідні для контролю за правильністю
нарахування і сплати податків та інших
обов'язкових платежів.

Дії суб'єкта владних повноважень - це
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб (наприклад, дії щодо
вилучення майна, затримання особи
тощо).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій. З наведеного випливає що
умовою для звернення особи до суду є
наявність у позивача переконання в
порушення його прав або свобод чи в
існуванні перешкод у здійсненні цих
прав. У разі відповідного звернення
особи суд повинен розглянути питання
щодо наявності порушення суб'єктивного
права заявника у конкретних
правовідносинах і на підставі цього
розв'язати спір.

Отже, позивач має право звернутися до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо він вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
його права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Позивачем не доведено яким чином
проведення позапланової
документальної перевірки з 26.11.2013 по
02.12.2013 Керченської ОДПІ порушило його
права, свободи та інтереси.

Зі змісту рішення Європейського суду з
прав людини від 14 жовтня 2010 року у
справі "Щокін проти України" від 14.10.2010
(Заява NN 23759/03 та 37943/06) вбачається, що
збільшення податковим органом
зобов'язань особи з податку є
втручанням до його майнових прав.

Таким чином саме прийняті суб'єктом
владних повноважень податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2013 №
породжує підстави для змін майнового
стану фізичної чи юридичної особи.

За результатами перевірки складено акт
перевірки від 10.12.2013 №409/17.1/НОМЕР_1, в
якому зафіксоване порушення фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1:

-статей 185, 187, 188, 198 Податкового кодексу
України, у частині заниження податку на
додану вартість у сумі 1137,00 грн. за
липень 2012 року.

По результатам акту перевірки винесене
податкове повідомлення-рішення від
23.12.2013 №000811701 про визначення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 1421,25
грн., у тому числі 1137,00 грн. основного
платежу, 284,25 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погодившись з даними податковим
повідомленням-рішенням, позивачем було
оскаржено у судовому порядку до
Окружного адміністративного суду АР
Крим.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підстава, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Як зазначено в акті перевірки від 10.12.2013
проведеним аналізом
фінансово-господарської діяльності
платника податків встановлена
відсутність поставок товарів,
відсутність реалізації товарів та
відсутність укладення угод з метою
настання реальних наслідків. У зв'язку
з тим, що угоди поставки та реалізації є
нереальними, відсутні як база так і
об'єкт оподаткування податком на
додану вартість.

Згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права,
а обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Таким чином об'єктом доказування по
даній справі є обставини встановлення
позивачем досягнення
фінансово-господарського результату, в
іншому випадку визначення податкового
зобов'язання можна визнати
обґрунтованим, незважаючи на наявність
у платника податку - позивача у справі,
доказів сплати продавцю ПДВ у вартості
товару та належно оформлених
податкових накладних.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, котрі беруть участь у справі, та
інших обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Судом встановлено, що виконавчим
комітетом Керченської міської ради
01.12.1998 зареєстрована підприємницька
діяльність фізичної особи ОСОБА_1,
01.12.1998 фізична особа-підприємець ОСОБА_1
прийнятий на податковий облік до
Керченської ОДПІ, 16.09.2010 зареєстрований
платником ПДВ.

Юридична адреса: АДРЕСА_1, яка також є
фактичною адресою проведення
підприємницької діяльності.

Основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1
є посередник у торгівлі машинами,
промисловим устаткуванням, суднами та
літаками, посередник у торгівлі
товарами широкого асортименту, оптова
торгівля іншими продуктами харчування,
машинами, устаткуванням та інші.

До податкової звітності липня 2012 року
позивачем було включено 1137,17 грн. ПДВ за
операціями з ТОВ "ПКФ Нептун групп".

Податкова вважає, що відсутність
документів на перевезення товару,
актів приймання-передачі товару,
зберігання його ФОП ОСОБА_1 не надають
можливість встановити факт продажу
товарів, а тому формування податкового
кредиту відбулося за відсутністю
реального проведення господарської
операції.

Судом встановлено, що 01.07.2012 між ФОП
ОСОБА_1 та ТОВ "ВКФ "Нептун Групп" був
укладений договір про співпрацю.

На виконання умов договору на адресу
ФОП ОСОБА_1 був виписаний
рахунок-фактура на оплату світильників
в асортименті у кількості 11 шт. на
загальну суму 6823,01 грн. у тому числі ПДВ
1137,17 грн.

За загальними характеристиками
світильники СС 560 МВ, СС 558, СС 557, СС 561 В,
СС 568-2М є судовими освітлювальними
пристроями невеликих габаритів.

На підставі рахунку 17.07.2012 ФОП ОСОБА_1
була проведена оплата безготівковим
шляхом всієї вартості товарів на
загальну суму 6823,01 грн. платіжним
дорученням №108.

17.07.2012 за накладною №17 на підставі
довіреності особисто ОСОБА_1 були
отримані відповідні товари, що
підтверджується підписами
уповноважених осіб продавця та
покупця.

17.07.2012 ТОВ "ВКФ "Нептун групп" була
видана податкова накладна №65, що має
усі необхідні реквізити.

Згідно відомостей офіційного сайту
Державної податкової служби України
(http://minrd.gov.ua/anulir) ТОВ "ВКФ "Нептун групп"
(IПН 69)зареєстроване платником ПДВ
19.11.2001, Інформація про особу з IПН 69
відсутня в базі "Анульована реєстрація
платників ПДВ".

Тобто на момент здійснення відповідних
операцій мало повноваження виписувати
податкові накладні.

В накладній та податковій накладній
зазначено найменування та відповідні
банківські реквізити постачальника,
існує посилання на договір на підставі
якого проводиться поставка, порядковий
номер накладної та дата її виписки,
найменування товару, одиниця виміру,
кількість товару, ціна, сума, ПДВ,
вартість з урахуванням ПДВ, підпис
особи та печатка постачальника, підпис
особи з вказівкою на довіреність -
замовника.

Судом зазначається, що надані
позивачем на підтвердження здійснення
відповідних господарських операцій
накладна та податкова накладна,
оформлені належним чином, містять усі
необхідні реквізити, відтиски мокрих
печаток, підписи уповноважених осіб,
тобто, оформлені у відповідності до
норм Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV,
зокрема, містять відомості про
господарські операції та
підтверджують їх здійснення.

З огляду на приписи Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" від 05.04.2001 №2346-Ш та Закону
України "Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом" від 28.11.2002
№249-ІУ суд надходить висновку про те, що
операції суб'єктів права з
перерахування саме безготівкових
грошових коштів є прозорими для
контролю з боку Держави, так як
здійснюються виключно у встановлений
самою ж Державою спосіб - через
банківські установи. Наявні у справі
документи засвідчують, що безготівкові
кошти були списані з рахунків позивача,
тобто вибули з його власності. Доказів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та вказаних в акті
перевірки контрагентів позивача
спільного інтересу щодо їх отримання
(що могло б мати місце в разі
пов'язаності цих осіб), в матеріалах
справи немає. За правилами Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
операція по списанню коштів з
банківських рахунків платника податку
призводить до зміни стану та структури
активів і зобов'язань такого платника.
Отже, приєднані до справи документи про
рух безготівкових коштів є належними
та допустимими доказами реальності
вчинених між позивачем та контрагентом
позивача господарських операцій.

В подальшому придбаний товар був
реалізований позивачем на користь ТОВ
"Краншип" за ціною 11085,60 грн. у тому числі
ПДВ 1847,60 грн., що свідчить про отримання
прибутку за рахунок різниці між
вартістю придбання та вартістю продажу
товару.

Судом встановлено, що товар був
реалізований позивачем у тому ж об'ємі -
11 світильників, у тому ж асортименті СС
560 МВ, СС 558, СС 557, СС 561 В, СС 568-2М, що
підтверджується накладною від 19.07.2012
№118,виписаною на уповноваженого
представника ТОВ "Краншип". Отримувачем
була надана довіреність від 19.07.2012.

На підтвердження операції продажу
товарів ТОВ ОСОБА_1 видав податкову
накладну від 18.07.2012 №15.

Суд звертає увагу на положення
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
20.07.2010 № 1112/11/13-10 щодо принципу
персональної податкової
відповідальності в спорах про податок
на додану вартість та принципу
добросовісності платника податків,
якими визначено, що сама по собі
несплата податку продавцем (серед
іншого й внаслідок ухилення від сплати)
у разі фактичного здійснення
господарської операції не впливає на
формування податкового кредиту
покупцем та суму бюджетного
відшкодування. Відповідальна за сплату
податку на додану вартість особа, що
формує дані податкового обліку з цього
податку, а не контрагент такої особи.
Якщо дії платника податку свідчать про
його добросовісність, а вчинені ним
господарські операції реальні та
відповідають дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних. Не
будуть підставою для відмови у праві на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість порушення податкової
дисципліни з боку його контрагентів,
припинення чи анулювання статусу
платника податку на додану вартість,
припинення юридичної особи.

На підставу для висновків про фактичну
відсутність продажу товарів між
позивачем та ТОВ "ВКФ "Нептун Групп"
податковий орган посилається на акт
Керченської ОДПІ від 02.08.2013 №116/22.2/31579022
про результати перевірки ТОВ "ВКФ
"Нептун Групп" з питань достовірності
визначення показників податкової
звітності по взаємовідносинам з ТОВ
"Транс бізнес Лайн" за період
червень-листопад 2012 року, з ПП
"Полтава-Проект-Монтаж" у березні 2013
року. Вказаним актом відповідачем
підтверджується відсутність
реалізації товарів від ТОВ "Ривс", ТОВ
"Галактика М", ТОВ "Старт Д" на адресу ТОВ
"Транс Бізнес Лайн". Відповідно не
встановлено факту поставок товарів від
ТОВ "Транс Бізнес Лайн" на користь ТОВ
"ВКФ Нептун Групп". За цім відповідач
робить висновок про відсутність
поставок товарів від ТОВ "ВКФ "Нептун
Групп" на користь ФОП ОСОБА_1

Проте податковим органом не досліджена
номенклатура товарів, які були
отримані ТОВ "ВКФ Нептун Групп" від ТОВ
"Транс Бізнес Лайн", та відповідність її
номенклатурі товарів проданих ТОВ "ВКФ
"Нептун Групп" на користь ФОП ОСОБА_1

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин, спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок
(частина 1), а отже, є нікчемним (частина
2). Як установлено в частині 2 статті 215
цього Кодексу, визнання судом
нікчемних правочинів недійсними не
вимагається. Відповідно до частини 1
статті 216 зазначеного Кодексу
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, суперечність правочину
моральним засадам суспільства або
спрямованість його на незаконне
заволодіння майном держави, за даних
обставин, може мати місце у разі
наявності наміру сторін, який
спрямований на неправомірне отримання
податкової вигоди, шляхом штучного
формування податкового кредиту і
валових витрат.

Суд зазначає, що відповідачем не надано
жодних доказів наявності такого наміру
у позивача.

Невиконання зобов'язань перед бюджетом
іншими контрагентами є підставою для
застосування заходів відповідальності
виключно до таких контрагентів, і само
по собі не свідчить про порушення
правил оподаткування позивачем.

Таким чином, висновки відповідача про
завищення позивачем сум податкового
кредиту з податку на додану вартість
засновані виключно на припущеннях
посадових осіб податкового органу, які
спростовуються матеріалами справи.

Оскільки судом встановлено
помилковість висновків перевірки, у
податкового органу відсутні визначені
статтею 123 Податкового кодексу
підставі для застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) у
податковому повідомленні-рішенні від
23.12.2013 №.

На підставі викладеного суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, а податкове
повідомлення-рішення Керченської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в АР Крим від 23.12.2013 № є
протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог позивача про
визнання протиправними дій
Керченської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань достовірності взаємовідносин з
ТОВ "ВКФ "Нептун групп" у липні 2012 року,
то суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 13. Порядку № 327 за
результатами проведення невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок
фінансово-господарської діяльності
суб'єктів господарювання оформляється
акт, а в разі відсутності порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства - довідка.

Акт- службовий документ, який стверджує
факт проведення невиїзної
документальної або виїзної планової чи
позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
доказової інформації про виявлені
порушення вимог податкового, валютного
та іншого законодавства суб'єктами
господарювання.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 327
підписання акта виїзної планової чи
позапланової перевірок посадовими
особами суб'єкта господарювання та
посадовими особами органу державної
податкової служби, які здійснювали
перевірку, здійснюється за
місцезнаходженням платника податків.

Акт невиїзної документальної
перевірки та його висновки не є по
своєї суті рішенням суб'єкта владних
повноважень, не є кінцевим рішенням
суб'єкта власних повноважень по
результатам проведеної перевірки, по
суті носить суб'єктивний характер.

Висновки акту не породжують правових
наслідків для позивача та не мають
обов'язкового характеру для нього, а
отже, вони не можуть бути оскаржений в
порядку адміністративного
судочинства.

У зв'язку з чим, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог в
зазначеній частині.

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (стаття 161
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа) (частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Тому суд стягує на користь позивача
понесені витрати по сплаті судового
збору на підставі квитанції від 24.12.2013
№ПН22487 у сумі 172,05 грн. з Державного
бюджету України.

Згідно частини 2 статті 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
порядок сплати судового збору
встановлюється законом.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" від 08.07.2011 №3674-УІ
вирішений порядок сплати судового
збору під час подання
адміністративного позову майнового
характеру. А саме: під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

На підставі наведеного суд стягує з
відповідача 90 відсотків розміру ставки
судового збору 1548,45 грн. в дохід
Державного бюджету України.

Під час судового засідання, яке
відбулось 11.02.2014 були оголошені вступна
та резолютивна частини постанови.
Відповідно до статті 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанову складено 17.02.2014.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити
частково.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Керченської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим від
23.12.2013 №.

3. Стягнути на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з Державного
бюджету України судовий збір у сумі 172,05
грн.

4. Стягнути на користь Державного
бюджету України судовий збір у сумі
1548,45 грн. з Керченської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в АР
Крим.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Т.С. Ольшанська