Справа № 801/8503/13-а
Суддя: Санакоєва Майя Анзорівна
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа № 801/8503/13-а

12.02.14 м. Севастополь
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів Омельченка В. А. ,

Дудкіної Т.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Кушнова А.О. ) від 30.09.13 у справі №
801/8503/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим (вул. М. Залки,
1/9,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95053)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.09.13 позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у м.Сімферополі Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задоволені.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим від
20.08.2013 року № .

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) 1541,00грн. (одну тисячу
п'ятсот сорок одну грн.00 коп.) судового
збору шляхом їх безспірного списання з
рахунку суб'єкта владних повноважень -
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим.

Не погодившись з зазначеною постановою
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.09.13 та прийняти
нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Судова колегія, керуючись
положеннями пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнає за можливе
перейти до письмового провадження по
справі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що 10.07-24.07.2013р. ДПІ у
м. Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим
проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року.

За результатами перевірки складений
акт № 587/17-1/НОМЕР_2 від 06.08.2013 року (а.с.
9-17), яким виявлені порушення пунктів
177.1, 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, в результаті чого
донараховано податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
на загальну суму 102719,12грн., в т.ч. по
періодах 2012 року на суму 102719,12 грн.

Висновки даного акту перевірки були
покладені в основу податкового
повідомлення-рішення № від 20.08.2013
року, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму
154078,68 грн., у т.ч. за основним платежем -
102719,12 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 51359,56 грн. (а.с. 8).

Як зазначено у п. 2.2.1 акту
перевірки № 587/17-1/НОМЕР_2 від 06.08.2013 року,
перевіркою правильності визначення
ФОП ОСОБА_3 валового доходу (обсягу
виручки) за 2012р., відображеного в
декларації про доходи, з даними про
суми валового доходу (обсягу виручки),
встановленими в ході перевірки,
встановлені розбіжності у зв'язку з
тим, що валові доходи сформовані
підприємцем без урахування ПДВ у
період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. у сумі
262037,00грн., чим порушено п. 177.1, п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами та
доповненнями.

Крім того, як зазначено у п. 2.2.2
вищевказаного акту перевірки,
перевіркою правильності визначення
витрат, відображених у деклараціях про
доходи, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходу та документально
підтверджених, з даними про витрати,
визначеними в ході перевірки,
встановлено розбіжності у сумі
345502,48грн., а саме:

- в ході перевірки встановлені
розбіжності у зв'язку з тим, що витрати
сформовані підприємцем за
вирахуванням ПДВ у період з 01.01.2012р. по
31.12.2012р.;

- до перевірки не в повному обсязі
надані документи, які підтверджують
витрати на придбання
товарно-матеріальних цінностей, що
реалізовані або використані у
виробництві продукції у сумі 181749,32грн.;

- до складу інших витрат включені суми
витрат, які безпосередньо не пов'язані
з отриманням доходів на загальну суму
31955,55грн., чим порушено п.177.4 ст.177
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI зі змінами і
доповненнями, оскільки витрати повинні
бути як понесені, так і оплачені, тобто
товари треба не тільки отримати від
постачальника, а також оплатити та
передати покупцеві.

Таким чином, перевіркою правильності
визначення оподатковуваного доходу,
відображеного в деклараціях про
доходи, з даними про суми
оподатковуваного доходу, визначеними в
ході перевірки, встановлено заниження
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_3
оподатковуваного доходу у сумі
607539,50грн. за 2012р., яке виникло внаслідок
порушення п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України.

Як зазначено в акті перевірки, в
результаті порушень, відображених в
п.2.2.1, п.2.2.3 даного акту, встановлено
заниження податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
на загальну суму 102719,12грн., в тому числі
по періодах: 2012р. - на суму 102 719,12грн.

У п. 2.5.1 акту перевірки зазначено, що за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 задекларовано
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість в сумі 262037,00грн., що є
порушенням вимог пп. 197.1.7 п. 197.1 ст. 197
Податкового кодексу України, оскільки
об'єкта оподаткування по ПДВ не
виникає. Виявлені порушення мали вплив
на встановлені факти у п. 2-2.2.3 даного
акту.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрований як платник
податку на додану вартість, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платника ПДВ №100143358 від
06.10.2008р. (а.с. 50)

Видами діяльності позивача за КВЕД є:
56.29 - постачання інших готових страв, 47.11
- роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, 56.30 -
обслуговування напоями (а.с. 52).

01.11.2007р. між Сімферопольським районним
територіально - медичним об'єднанням
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 (Орендар)
був укладений договір оренди № 78
індивідуально визначеного майна.(а.с.
34-37)

Згідно з п. 1.2 даного договору, майно
передається в оренду з метою
організації торгівлі продуктами
харчування (магазин), громадського
харчування (столова, кафе-буфет).

Строк договору - з 01.11.2007р. до 01.11.2008р.
включно з умовою автоматичної
пролонгації у випадку відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
договору (п. 10.1, п. 10.4)

Під час апеляційного розгляду справи
встановлено, що у перевіреному періоді
позивач на підставі торгових патентів
№ 013708, № 013709 та № 013674 здійснював
торговельну діяльність у сфері
громадського харчування у барі,
магазині та столовій по вул. Луговій,
буд. 73, м. Сімферополь (а.с. 47-49)

З 2010р. між Сімферопольським районним
територіально-медичним об'єднанням
(Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Постачальник)
були укладені договори про закупівлю
послуг за державні кошти: №121 від
20.01.2010р., №121 від 07.04.2011р. та № 133 від
12.03.2012р., предметами яких є надання
послуг, зазначених у специфікаціях, які
є невід'ємною частиною договорів, а
саме - послуг з постачання готової їжі
55.52.1 (а.с. 38-45)

Сума, на яку фактично надані
вищевказані послуги, становить
1158809,60грн (без ПДВ); зазначена сума була
сплачена шляхом безготівкового
перерахування коштів, що
підтверджується випискою з руху коштів
на банківському рахунку позивача, та
знайшло своє підтвердження в п.2.2.1. Акту
перевірки (а.с.265-309).

Приписами п. 177.1 ст. 177 Податкового
кодексу України встановлено, що доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України,
ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Як передбачено п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Для фізичної особи - підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів (робіт, послуг) (п.
177.3 ст. 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України, до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з пп. 197.1.7 "г" п. 197.1 ст. 197
Податкового кодексу України,
звільняються від оподаткування
операції з постачання послуг з
харчування дітей у дошкільних,
загальноосвітніх та
професійно-технічних навчальних
закладах та громадян у закладах
охорони здоров'я. Порядок надання
таких послуг затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Порядок надання послуг з харчування
громадян у закладах охорони здоров'я,
операції з надання яких звільняються
від оподаткування податком на додану
вартість затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 05.09.2012
року № 818, яка була опублікована в
офіційному виданні "Урядовий кур'єр"
11.09.2012 року під № 163.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
"Про Кабінет Міністрів України" від
16.05.2008 року № 279-VI постанови Кабінету
Міністрів України, крім постанов, що
містять інформацію з обмеженим
доступом, набирають чинності з дня їх
офіційного опублікування, якщо інше не
передбачено самими постановами, але не
раніше дня їх опублікування.

Таким чином, зазначений Порядок набрав
чинності з 11.09.2012 року, тобто з дати його
офіційного опублікування.

Відповідно до п. 3 Порядку № 818, до
послуг з харчування громадян у
закладах охорони здоров'я, операції з
надання яких звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість, відносяться:

- послуги з харчування громадян, що
надаються у закладах охорони здоров'я
державної та комунальної форми
власності у процесі надання медичної
допомоги за рахунок бюджетного
фінансування, а також у складі платних
послуг, які можуть надаватися в
державних та комунальних закладах
охорони здоров'я, зазначених у розділі
І переліку платних послуг, які можуть
надаватися в державних та комунальних
закладах охорони здоров'я, вищих
медичних навчальних закладах та
науково - дослідних установах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.09.1996 року № 1138;

- послуги з харчування громадян, що
надаються у складі послуг з охорони
здоров'я у приватних закладах охорони
здоров'я.

Таким чином, до набрання чинності
вищевказаним Порядком, тобто до
11.09.2012р., на діяльність позивача з
надання вищевказаних послуг не
поширювались приписи пп. 197.1.7 п. 197.1 ст.
197 Податкового кодексу України, а тому,
відповідно до приписів п. 177.3 ст. 177
Податкового кодексу України, у нього
були відсутні правові підстави для
віднесення сум ПДВ у складі вартості
наданих послуг з харчування громадян у
закладах охорони здоров'я до складу
доходів, як і були відсутні підстави
для формування витрат у період з
урахуванням ПДВ.

Як зазначено в акті перевірки, ДПІ
дійшла висновку про заниження
позивачем валових доходів внаслідок
неврахування ПДВ у період з 01.01.2012р. по
31.12.2012р. у сумі 262037,00грн. та завищення
витрат на суму 131797,63грн., у зв'язку з
формуванням підприємцем валових
витрат за вирахуванням ПДВ за цей
період, тобто за весь 2012 рік.

Щодо завищення валових витрат на суму
131797,63грн, у зв'язку з тим, що витрати
сформовані підприємцем за
вирахуванням ПДВ у період з 01.01.2012р. по
31.12.2012р., колегія суддів вважає
необхідним зазначити наступне.

На думку контролюючого органу,
формування валових витрат фізичної
особи - підприємця повинно було
здійснюватися без вирахування податку
на додану вартість, тобто до валових
витрат позивача необхідно додати суму
податку на додану вартість, що
спричинило б їх збільшення, а не
заниження, яке відображене в Акті
перевірки.

Згідно з декларацією про доходи ФОП
ОСОБА_3, структура валових витрат за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. сформована
наступним чином:

- витрати на придбання товарів,
робіт та послуг - 890826,56грн, з яких 33099,76
грн. - витрати, пов'язані з діяльністю
позивача за КВЕД 47.11 "Роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями, тютюновими
виробами" та 857826,56грн - витрати,
пов'язані з діяльністю позивача за КВЕД
56.29 "поставка інших готових страв";

- витрати на оплату праці та
нарахування на заробітну плату -
136406,69грн, з яких 18495,36грн - витрати,
пов'язані з діяльністю позивача за КВЕД
47.11 "Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями,
тютюновими виробами" та 117911,33грн -
витрати, пов'язані з діяльністю
позивача за КВЕД 56.29 "поставка інших
готових страв";

- інші витрати, включаючи вартість
виконаних робіт, наданих послуг -
205958,30грн., з яких 10339,11 грн. - витрати,
пов'язані з діяльністю позивача за КВЕД
47.11 "Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями,
тютюновими виробами" та 195619,19грн -
витрати, пов'язані з діяльністю
позивача за КВЕД 56.29 "поставка інших
готових страв".

Колегія суддів зазначає, що наявність
вказаних витрат повністю підтверджена
даними книги обліку доходів та витрат
та випискою з руху коштів на
банківському рахунку позивача
(а.с.181-309).

Колегією суддів встановлено, що за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року сума
одержаного позивачем доходу становить
1321764,35 грн. (без ПДВ), тобто окрім послуг
з харчування громадян у закладах
охорони здоров'я, позивачем також була
здійснена реалізація продуктів
харчування, готових блюд,
безалкогольних напоїв іншим
споживачам на загальну суму 165461,28(без
ПДВ) грн. з відображенням результатів
господарської діяльності з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій: ТЕЛЕКАРТ - 001
фіск. № , ТЕЛЕКАРТ - 001, фіск. №
, ТЕЛЕКАРТ - 001, фіск. № , що
підтверджується звітами про
використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій (розрахункових
книжок) (а.с. 145-156)

У п. 1.6 акту перевірки також
відображено, що перевіркою встановлено
здійснення позивачем у період з 01.01.2012р.
по 31.12.2012р. таких видів господарської
діяльності, як: діяльність їдалень та
послуги з постачання готової їжі,
роздрібна торгівля продовольчими
товарами.

Таким чином, перевіркою було
встановлено здійснення позивачем у
перевіреному періоді не тільки
операцій, звільнених від оподаткування
ПДВ, але і операцій, які не звільнені
від оподаткування ПДВ.

Як підтверджується матеріалами справи,
за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року,
відповідно до декларацій з ПДВ,
позивачем задекларовано податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у сумі 262037,00грн., але по яким
саме господарським операціям позивач
задекларував податкові зобов'язання,
відповідачем в акті перевірки не
досліджено.

Згідно норми пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

В силу пп. 54.3.2 п.54.3 ст.54 Податкового
кодексу України, контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Статтею 58 Податкового кодексу України
та наказом ДПА України від 28.11.2012р. N1236
"Про затвердження Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків", зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 20.12.2012 р.
за N2135/22447 (далі - Порядок N1236),
встановлено єдиний порядок складання
та надіслання (вручення) платникам
податків під час податкового контролю
податкових повідомлень-рішень, в т. ч.
за результатами всіх видів перевірок
щодо дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби, а також у
випадках, коли визначити податкове
зобов'язання платника відповідно до
законодавства повинен орган державної
податкової служби

Орган державної податкової служби,
згідно з п. 2.1. Порядку №1236, визначає
суму нарахування (зменшення) грошового
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у випадках, якщо:

б) дані перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Відповідно до п. 6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України № 984
від 22.12.2010р. та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 р. за N 34/18772, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Як передбачено п.5.2. Порядку, у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно, зокрема: чітко викласти
зміст порушення з посиланням на
конкретні пункти і статті законодавчих
актів, що порушені платником податків,
зазначити період (місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

На підставі викладеного, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
були враховані положення п. 198.4 ст. 198
Податкового кодексу України,
відповідно до якого якщо платник
податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Відповідно до п. 199.1 ст. 199 Податкового
кодексу України, у разі якщо придбані
та/або виготовлені товари/послуги,
необоротні активи частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається
та частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях.

Частка використання товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях визначається у відсотках як
відношення обсягів з постачання
оподатковуваних операцій (без
урахування сум податку) за попередній
календарний рік до сукупних обсягів
постачання оподатковуваних та
неоподатковуваних операцій (без
урахування сум податку) за цей же
попередній календарний рік. Визначена
у процентах величина застосовується
протягом поточного календарного року
(п. 199.2 ст. 199 Податкового кодексу
України).

Платники податку, у яких протягом
попереднього календарного року були
відсутні неоподатковувані операції, а
такі неоподатковувані операції почали
здійснюватися у звітному періоді, а
також новостворені платники податку
проводять у поточному календарному
році розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях на підставі
розрахунку, визначеного за фактичними
даними обсягів з постачання
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій першого звітного
податкового періоду, в якому
задекларовані такі операції (п. 199.3 ст.
199 Податкового кодексу України).

Розрахунок частки використання
товарів/послуг, необоротних активів в
оподатковуваних операціях подається
до органу державної податкової
служби одночасно з податковою
декларацією звітного податкового
періоду, в якому задекларовані такі
оподатковувані та неоподатковувані
операції .

Відповідно до п. 199.4 ст. 199 Податкового
кодексу України, платник податку за
підсумками календарного року здійснює
перерахунок частки використання
товарів/послуг та необоротних активів
в оподатковуваних операціях виходячи з
фактичних обсягів проведених протягом
року оподатковуваних та
неоподатковуваних операцій. У разі
зняття з обліку платника податку, у
тому числі за рішенням суду,
перерахунок частки здійснюється
виходячи з фактичних обсягів
оподатковуваних та неоподатковуваних
операцій, проведених з початку
поточного року до дати зняття з обліку.

Перерахунок частки використання
необоротних активів в
оподатковуваних операціях
здійснюється за підсумками одного,
двох і трьох календарних років, що
настають за роком, в якому вони почали
використовуватися (введені в
експлуатацію).

Приписами п. 199.5 ст. 199 Податкового
кодексу України передбачено, що частка
використання товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях, визначена з урахуванням
норм пунктів 199.2 - 199.4 статті 199
цього Кодексу, застосовується для
проведення коригування сум податку,
які відносяться до податкового кредиту
за операціями, зазначеними у пункті
199.1 статті 199 цього Кодексу. Результати
перерахунку сум податкового кредиту
відображаються у податковій
декларації за останній податковий
період року. У разі зняття з обліку
платника податку, у тому числі за
рішенням суду, коригування
відображається платником податку у
податковій декларації останнього
податкового періоду, коли відбулося
зняття з обліку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
відповідачем, у порушення приписів
статей 198,199 Податкового кодексу
України, не здійснено позивачу
перерахунок сум податкового кредиту,
більш того перевіркою повноти
визначення податкового кредиту за
період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. не
встановлено його завищення або
заниження. В пункті 2.5.3. Акту перевірки,
яким зроблено висновок щодо повноти
декларування та своєчасності сплати
податку на додану вартість,
правомірності декларування сум
податку, що підлягають бюджетному
відшкодуванню взагалі не встановлено
відображеного.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАС
України, відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів, що
спростовують правомірність вимог
позивача.

З огляду на зазначене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що висновки податкового
органу, викладені в Акті перевірки №
587/17-1/НОМЕР_2 від 06.08.2013 року про
порушення платником податків вимог
Податкового законодавства України, не
відповідають дійсним обставинам
справи, внаслідок чого існують
підстави для визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення відповідача від
20.08.2013 року № .

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що правова оцінка, яку
дав суд першої інстанції обставинам
справи, не суперечить чинному
законодавству.

Проте, судова колегія вважає за
необхідне змінити постанову суду
першої інстанції в частині розподілу
судових витрат у відповідності із
положеннями статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оскільки судом першої
інстанції помилково зазначено у абзаці
третьому резолютивної частини
оскаржуваної постанови щодо стягнення
судових витрат на користь позивача з
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання з рахунків
суб'єкта владних повноважень -
відповідача, у зв'язку з тим, що
відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 201 Кодексу адміністративного
судочинства України, підставами для
зміни постанови суду першої інстанції
є правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм процесуального
права, тому оскаржуване рішення
підлягає зміні.

Керуючись частиною першою статті 195,
статтею 197, пунктом 2 частини першої
статті 198, статтею 201, частиною другою
статті 205, статтями 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
30.09.13 у справі № 801/8503/13-а - змінити,
виклавши абзац третій резолютивної
частини у наступній редакції:

"Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) 1541,00грн. (одну тисячу
п'ятсот сорок одну грн.00 коп.) судового
збору."

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.09.13 у справі №
801/8503/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.А.Санакоєва

Судді підпис
В.А.Омельченко

підпис Т.М. Дудкіна

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.А.Санакоєва