Справа № 619/2734/13-а
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2013-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2013 р.Справа № 619/2734/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області на Постанову Дергачівського
районного суду Харківської області від
09.07.2013р. по справі № 619/2734/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання проведення перерахунку,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Золочівського районного суду з позовом
в якому просить визнати неправомірними
дії Управління пенсійного фонду
України у Золочівеькому районі
Харківської області щодо відмови у
перерахунку довічного грошового
утримання йому у відповідності до
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року, зобов'язати
пенсійного фонду України у
Золочівеькому районі Харківської
області провести йому перерахунок та
виплатити щомісячне довічне утримання
судді у відставці з 01.01.2012 року,

Дергачівський районний суд постановою
від 09.07.2013 року адміністративний позов
задоволено.

ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Харківської області подали апеляційні
скарги.

Позивач, ОСОБА_1, просить внести в
постанову Дергачівського районного
суду Харківської області зміни: з
абзацу 35 описово - мотивувальної
частини слова «(в редакції Закону
станом на 01.01.2012 року)» - виключити,
абзац 36 описово - мотивувальної частини
викласти в слідуючій редакції «Ч. 3 ст.
138 Закону №2453-VI від 07.07.2010 року
передбачено: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на 2% заробітку, але не
більше ніж 90% заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання», абзац 3 резолбтивної
частини викласти в такій редакції
«Зобов'язати управління пенсійного
фонду України в Золочівському районі
Харківської області провести йому
перерахунок та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці з 01.01.2012 року у відповідності
до ст.. 129 та ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010 року, в іншій частині постанову
суду залишити без змін.

Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області подало апеляційну скаргу, в
якій просило скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
відмову в задоволенні позовних вимог. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У відповідності до положень ст. 197 КАС
України, зазначена адміністративна
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 з 1982 року по 2010 рік
працював на посадах судді та голови
Золочівського районного суду
Харківської області.

Постановою Верховної Ради України від
02.12.2010 року Ж2766-УІ на підставі п.9 ч.5 ст.
126 Конституції України ОСОБА_1 був
звільнений з посади судді
Золочівського районного Харківської
області у зв'язку з поданням заяви про
відставку.

Наказом голови Золочівського
районного суду Харківської області від
09.02.2011 року ОСОБА_1 відрахований зі
штату суду з 09.02.2011 року.

Після виходу у відставку з 10.02.2011 року у
відповідності до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області та отримує довічне грошове
утримання судді у відставці з
грошового утримання судді
Золочівського районного суду на час
виходу у відставку.

11.06.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
начальника управління пенсійного
фонду України в Золочівському районі з
письмовою заявою про перерахунок з
01.01.2012 року довічного грошового
утримання судді у відставці.

Листом №10-21-02/13 від 21.06.2012 Управління
пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області відмовило позивачу у
перерахунку раніше призначеного
грошового утримання судці у відставці
з підстав передбачуваності такого
перерахунку лише суддям
Конституційного суду України.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що у позивача є в
наявності право на перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці у розмірі, встановленому ст.
138 Закону України "Про судоустрій і
статус судців" від 7 липня 2010 р.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 126 Конституції України
встановлено, що незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Згідно ч.1ст. 138 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010
року, яка передбачає, що судді, який
вийшов у відставку, при досягненні
пенсійного віку виплачується пенсія на
умовах, передбачених ст. 37 Закону
України "Про державну службу" або, за
його вибором, щомісячне довічне
грошове утримання.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" особі,
яка має одночасно право на різні види
пенсії, призначається один із цих видів
пенсії за її вибором. Переведення з
одного виду пенсії на інший
провадиться з дня подання заяви з усіма
необхідними документами (частина третя
статті 45 цього Закону).

Тобто, нормами чинного законодавства
судді у відставці надано право вибору
між пенсією державного службовця та
щомісячним довічним грошовим
утриманням.

Порядком подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що орган, що
призначає пенсію, надає допомогу
особам, зазначеним у пункті 2 цього
Порядку (непрацюючий громадянин), щодо
одержання відсутніх документів для
призначення пенсії, а також надає
роз'яснення з питань призначення
пенсії. Однак, всупереч вказаній нормі,
Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області в оскаржуваному рішенні не
обґрунтувало, яким критеріям
вказаного Порядку не відповідає надана
позивачем довідка.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що дії відповідача щодо відмови
ОСОБА_1 виплачувати щомісячне довічне
грошове утримання є неправомірними.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Так, призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимоги статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

При цьому, Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р.
не пов'язує визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді із розміром
заробітної плати, яку суддя отримував
до виходу у відставку.

Внаслідок прийняття Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
збільшено розмір матеріального
забезпечення працюючим суддям та, як
наслідок, щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці. Таким
чином, фактично звуження змісту та
обсягу статусу суддів не відбулося.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, колегія суддів приходить до
висновку, що наявне право на
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі,
встановленому ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 р., є підставою для перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції , що позивач має право на
перерахунок щомісячного грошового
утримання в розмірі 80 % грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді починаючи з 10.10.2012
року.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 про
внесенні в описово - мотивувальну
частину постанови зміну колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно ст.129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010
року, суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за: вислугу років; перебування
на адміністративній посаді; науковий
ступінь та роботу, яка передбачає
доступ до державної таємниці.

Щомісячне довічне грошове утримання
позивачу було призначено до набуття
чинності Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», яким
внесено зміни в тому числі і до Закону
України « Про судоустрій і статус
суддів», діє закон часу виходу позивача
у відставку, тобто відсотковий розмір
також не підлягає зменшенню, а тому
Пенсійний фонд має виплачувати
позивачу 90%, а не 80 % із заробітної плати
діючого судді (суддівської винагороди)
на теперішній час.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
статус суддів" (чинного на час
призначення позивачу щомісячного
довічного грошового утримання), судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Після втрати згаданого Закону чинності
на підставі Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010
року № 2453 (далі -З акон) аналогічні
положення були передбачені ч. 3 ст. 138
Закону, згідно з якими щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 встановлено, що
частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання"

Крім того відповідно до п.11 Розділу XII
«Перехідні положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від 7
липня2010 року №2453 судді, призначені чи
обрані на посаду до набрання чинності
цим Законом, зберігають визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом.

Позивач на час виходу у відставку не
перебував на адміністративній посаді у
Вищому господарському суді України, не
мав наукового ступеню, не виконував
роботу, яка передбачає доступ до
державної таємниці,

Враховуючу вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції і вважає, що позивач
має право на обчислення (перерахунок)
йому щомісячного довічного грошового
утримання судді Вищого господарського
суду України у відставці та його
виплату і одержання.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційних
скарг, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Дергачівського районного
суду Харківської області від 09.07.2013р.
по справі № 619/2734/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.