Справа № 200/13842/13-а
Суддя: Циганков В. О.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/200/42/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 року
Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді -
Циганкова В.О.

при секретарі -
Сабій О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приватна
середня загальноосвітня школа №5» до
Дніпропетровської міської ради, про
визнання прийнятого Дніпропетровською
міською радою рішення - незаконним та
його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приватна середня
загальноосвітня школа №5» (позивач)
звернувся до суду з позовом до
Дніпропетровської міської ради
(відповідач) в якому просить визнати
незаконним та скасувати прийняте
Дніпропетровською міською радою
рішення №3859 від 16.06.2010 року «про
передачу на баланс КП « Бюро обліку
майнових прав та діяльності з
нерухомістю» Дніпропетровської
міської ради будівлі 2Б по Запорізькому
шосе у м. Дніпропетровську.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що будівля 2Б по Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську до серпня 1997 року
знаходилась на балансі ДП «Південний
машинобудівний завод » і в ній був
розташований дитячий садочок №382 який
належав підприємству. З серпня 1997 року
і до тепер вказаною будівлею
користується позивач, якому ця будівля
була передана у користування рішенням
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №1261
від 21.08.1997р.

В подальшому, з урахуванням того,
що будівля потребувала проведення
капітального ремонту, рішенням
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №897 від
18.04.2000р. було визначено: передати
будівлю та прилеглу територію на
баланс позивача безстроково.

Позивач використовує цю будівлю
під середню загальноосвітню школу,
обліковує її на своєму балансі та
утримує за свій рахунок на протязі
більш ніж 13 років, однак відповідач -
Дніпропетровська міська рада у 2010 році
прийняла рішення №3958 від 16.06.2010р. яким
визначила, що спірна будівля належить
до комунальної власності
територіальної громади міста і тому у
відповідності до діючого
законодавства України її необхідно
передати на баланс КП «Бюро обліку
майнових прав та діяльності з
нерухомістю» Дніпропетровської
міської ради.

Позивач вважає, що будівля ніколи не
передавалась до комунальної власності
а ні міста, а ні області і тому
продовжує бути обґєктом державної
власності, оскільки у
Дніпропетровської міської ради
взагалі відсутні будь - які
правовстановлювані документи на
будівлю, факт передачі означеної
будівлі з державної до комунальної
власності взагалі нічим не
підтверджується, а отриманий позивачем
в серпні місяці 2013 року лист
Дніпропетровської обласної ради
свідчить про те, що спірна будівля не
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області. На думку
позивача спірна будівля ніколи не
вибувала з державної до комунальної
власності і лише знаходиться у
користуванні позивача, в той час, як
відповідач Дніпропетровська міська
рада, прийнявши рішення №3958 від 16.06.2010р.
здійснив розпорядження чужим майном.

Іншою підставою незаконності
вказаного рішення відповідача, позивач
вважає невідповідність його рішенню
Конституційного Суду України №7-рп2009
від 16 квітня 2009 року, оскільки рішенням
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №897 від
18.04.2000р.

Спірна будівля була надана у
користування приватній школі
безстроково і це рішення було виконано,
отже оскаржуваним рішенням
відповідачем були порушені права та
погіршено становище позивача. Тому
рішення №3958 від 16.06.2010р.
Дніпропетровської міської ради є
незаконним та підлягає скасуванню. З
огляду на те, що про неналежність
спірної будівлі до комунальної
власності позивачу стало відомо лише в
серпні 2013 року, вважає, що не втратив
право на звернення до суду з позовом, як
передбачено ч.2 ст.99 КАС України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав суду клопотання про залишення
позову без розгляду, обгрунтовуючи
його наступним: Прийнятим
Дніпропетровською міською радою
рішенням №3958 від 16.06.2010 р. зобовґязано
позивача повернути на баланс
комунального підприємства будівлю 2Б
по Запорізькому шосе. Позивач
відмовився виконувати вказане рішення
у добровільному порядку, що спонукало
відповідача звернутися з позовом до
господарського суду Дніпропетровської
області відносно примусового
виконання цього рішення. Відповідач
вважає, що позивачу було відомо про
існування рішення, що найменьше з
листопада 2010 року, а посилання позивача
на те, що йому стало відомо про
відсутність у міської ради права
власності на будівлю лише влітку 2013
року не відповідає дійсності, оскільки
ще у травні 2011 року позивач,
заперечуючи проти позову, висловлював
припущення про неналежність цієї
будівлі Міській раді. Тому відповідач
вважає, що позивач пропустив строк
звернення до адміністративного суду на
підставі ч.2 ст.99 КАС України і просить
суд залишити позов без розгляду.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та всеобічно оцінивши
докази, надані сторонами, суд вважає що
вимоги позивача знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні у
зв'язку з чим адміністративний позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав
У відповідності до наданих
копій установчих документів
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приватна середня
загальноосвітня школа №5» є юридичною
особою, зареєстрованою 09.02.1999 року
Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради; вид
діяльності за КВЕД: загальна середня
освіта, позашкільна освіта.
Як вбачається з наявних у
матеріалах справи копій рішення
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №1261
від 21.08.1997 р. визначено: «розмістити у
будівлі колишнього дитячого садочку
№382, що належав ДП «Південний
машинобудівний завод» приватну
середню школу №5. Іншим рішенням
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №897 від
18.04.2000р. визначено: «будівлю 2Б по
Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську та прилеглу
територію передати на баланс ТОВ
«Приватна середня загальноосвітня
школа №5» без визначення терміну.

Постановою Головного державного
санітарного лікаря у Бабушкінському
районі №186 від 25.07.97р. було тимчасово
заборонено експлуатацію дитячого
комбінату №382 в звґязку з порушенням
санітарних норм та зобовґязано
здійснити відповідний ремонт і
виконати реконструкцію з внутрішнім
переплануванням будівлі для
використання її під школу до початку
нового учбового року.
Після проведення
необхідних ремонтних робіт позивачем
було змінено функціональне
призначення будівлі з дитячого
садочка на заклад освіти. Позивачем за
свій рахунок було здійснено повну
реконструкцію та поліпшення будівлі,
яка знаходиться у користуванні та на
балансі позивача більш ніж 16 років.

Рішенням Дніпропетровської
міської ради №3958 від 16.06.2010р. було
визначено: «зобовґязати Товариство з
обмеженою відповідальністю «Приватна
середня загальноосвітня школа №5»
передати з свого балансу на баланс КП
«Бюро обліку майнових прав та
діяльності з нерухомістю»
Дніпропетровської міської ради
будівлю 2 Б по Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську». До теперішнього
часу це рішення позивачем не виконано,
тому Міська рада звернулася до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом про примусове
виконання рішення №3958 від 16.06.2010р., в
свою чергу позивач також оскаржує у
господарських судах неналежність
спірної будівлі до обґєктів
комунальної власності і одночасно
звернувся з позовом, що розглядається
про незаконність означеного вище
рішення Міської ради.
Згідно з ст.17 КАС України
передбачено: спори фізичних або
юридичних осіб з субґєктом владних
повноважень з питань оскарження його
рішень (нормативно- правових актів або
правових актів індивідуальної дії)
діяльності або бездіяльності належать
до компетенцій адміністративних судів.
Пунктом 1 статті 18 КАСУ визначено:
адміністративні справи в яких однією
із сторін є орган або посадова особа
місцевого самоврядування, а також
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності субґєктів
владних повноважень належать до
компетенцій місцевих судів загальної
юрисдикції.

Статтею 69 КАСУ встановлено:
доказами у адміністративній справі є
будь - які фактичні дані на підставі
яких суд встановлює наявність чи
відсутність обставин на підтвердження
заявлених вимог та заперечення осіб,
які приймають участь в справі та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Докази
суду надають особи, що приймають участь
у розгляді справи.
Як встановлено у судовому
засіданні і не заперечується сторонами
: будівля 2Б по Запорізькому шосе у м.
Дніпропетровську до серпня 1997 року
знаходилась на балансі ДП «Південний
машинобудівний завод», а з серпня 1997
року і до теперішнього часу
знаходиться у користуванні та
обліковується на балансі позивача.
Позивач правомірно володіє будівлею,
використовуючи її як заклад освіти,
здійснив за свій рахунок повний
капітальний ремонт та поліпшення,
утримує будівлю за власний рахунок на
протязі 16 років.

Як вбачається з наданих позивачем
копій документів, право розпорядження
будівлею належало державі в особі
відповідного міністерства, на той час
це було Міністерство машинобудівної
промисловості , що підтверджується
Декретом КМУ №8-92 від 15.12.1992р. указом
Президента України №70197 від 25 липня 1997
року Міністерство машинобудівної
промисловості було ліквідовано і його
правонаступником визначено
Міністерство промислової політики
України. Розпорядженням КМУ №434-Р від 05
серпня 1997 р. було встановлено обовґязок
всіх державних підприємств передати
своє майно до сфери управління
новоствореного Міністерства
промислової політики, цю передачу
необхідно здійснити станом на 01.07.1997р.
на підставі актів приймання - передачі,
затверджених ще діючим на той час
Міністерством машинобудівної
промисловості. Розпорядженням Голови
Дніпропетровської державної
адміністрації №144-р від 22.04.1997 р. за
погодженням з Кабінетом Міністрів
України з метою оздоровлення
економічного стану ДП «Південний
машинобудівний завод» було визначено:
передати ряд обґєктів
соціально-культурної сфери ( в тому
числі і спірну будівлю) з державної до
комунальної власності області в особі
облдержадміністрації, яка діє як орган
виконавчої влади у регіоні. Пунктом 5
цього Розпорядження зазначено:
«Дніпропетровському Міськвиконкому
(Швець Н.А.) забезпечити прийняття у
власність міста інженерних мереж
тепловодопостачання культурно -
побутової сфери». Згідно діючого на той
час законодавства, передача обґєктів з
державної до комунальної власності
повинна була здійснюватися у
відповідності з Постановою КМУ №891 від
06.1.1995р., тобто за актом приймання -
передачі по кожному обґєкту з
подальшим визначенням джерела
фінансування утримання такого обґєкта.

Суд приходить до висновку, що ненадання
відповідачем акту приймання - передачі
спірної будівлі з державної до
комунальної власності свідчить про
відсутність такої передачі, крім того
існування листа Дніпропетровської
обласної ради №230802-13 від 24 липня 2013
року, який наданий позивачем також
підтверджує відсутність передачі
будівлі 2Б по Запорізькому шосе у
м.Дніпропетровську до комунальної
власності.

Суд критично ставиться до
пояснень представника відповідача
стосовно листа Дніпропетровської
обласної ради яким, на думку
відповідача, зазначено що будівля не
належить до комунальної власності
станом на теперешній час, а не на
серпень 1997 року, в той час як відповідь
Обласної ради надана на заяву позивача
в якій чітко зазначені всі питання
станом на 1997 рік.

Дослідивши у судовому засіданні
безпосередньо і рішення
Дніпропетровської міської ради №3958
від 16.06.2010року, яке оскаржується, суд
дійшов висновку, що у самому рішенні
містяться вказівки на те, що спірна
будівля не перебувала у комунальній
власності територіальної громади
міста на час прийняття рішення, і в
подальшому передбачалось окремими
пунктами рішенням здійснити певні дії
для набуття права комунальної
власності на будівлю - пункт3.3; 3.4.; 4.1; 5;
(внести будівлю в реєстр комунальної
власності міста; КП ДМБТІ здійснити
державну реєстрацію права комунальної
власності на будівлю).
У
відповідності до ст.72 ч.2 КАСУ при
розгляді адміністративних справ
обовґязок відносно доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2013
року судом було запропоновано
відповідачу надати свої письмові
заперечення та докази стосовно
заявленого позову, однак, відповідач
окрім заявлених неодноразово
клопотань про відкладення розгляду
справи жодного доказу на спростування
вимог позивача не надав.
Суд вважає, що надані
позивачем докази в обгрунтування своїх
вимог є належними і допустимими.
Частиною6 статті 71 КАСУ визначено: якщо
особа, що приймає участь у справі без
поважних підстав не надасть докази на
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
підставі тих доказів, що маються у
матеріалах справи. Суд вважає
необгрунтованими доводи представника
відповідача про те, що позивачем
пропущений строк для оскарження
рішення Дніпропетровської міської
ради №3958 від 16.06.2010р., оскільки як
встановлено у судовому засіданні
позивач раніше лише висловлював
припущення, а отримавши в серпні 2013
року відповідь Дніпропетровської
обласної ради отримав і підтвердження
факту не належності спірної будівлі до
комунальної власності, що дає підстави
суду вважати, що позивачем з
урахуванням ч.2 ст.99 КАСУ не пропущено
строк для звернення до суду з позовом,
що розглядається.

Зазначені твердження
представника відповідача не є
підставою для відмови позивачу у
задоволені позову, оскільки суду не
надано інших доказів того, що приймаючи
рішення №3958 від 16.06.2010р. про передачу
будівлі з балансу позивача на баланс КП
«Бюро обліку майнових прав та
діяльності з нерухомістю», а фактично
до Дніпропетровської міської ради,
відповідач не допустив порушення прав
позивача як добросовісного
користувача будівлі.

Даний висновок суду узгоджується
з рішенням Конституційного Суду
України №7-рп2009 від 16 квітня 2009 року(
справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) яким
зазначено: «Статтею 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
зобовґязані діяти лише на підставах, в
межах повноважень, та у спосіб,
передбачений Конституцією та Законами
України… ч.2 ст.144 Конституції України
та ч.10 Закону «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено:
рішення органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб з
мотивів невідповідності Конституції
або Законам України визнаються
незаконними з ініціативи
заінтересованих осіб судом загальної
юрисдикції… Конституційний Суд
України дійшов висновку, що органи
місцевого самоврядування вирішують
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси

територіальних громад сіл, селищ, міст ,
приймають, встановлюють, припиняють
нормативні та ненормативні акти. До
нормативних актів належать акти, які
встановлюють, здійснюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого субґєкта чи юридичної особи…
ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування вичерпують
свою дію фактом їх виконання, тому вони
не можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання…Таким чином органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, повґязані з
реалізацією певних субґєктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
субґєкти цих правовідносин
заперечують проти їх зміни чи
припинення. Це є гарантією
стабільності суспільних відносин між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість в тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршено прийняттям
більш пізнього рішення.»

Як вбачається, у мотивувальній
частині оскаржуваного рішення 3958 від
16.06.2010року відсутні чіткі правові
підстави які б надавали право Міській
раді на повернення спірної будівлі та
зарахування її на баланс відповідача,
оскільки ст.60 Закону України « Про
місцеве самоврядування в Україні»
передбачено: «…Органи місцевого
самоврядування від імені і в інтересах
територіальних громад… можуть
передавати обґєкти права комунальної
власності у постійне чи тимчасове
користування юридичним та фізичним
особам…».
Судом
встановлено, і не заперечується
сторонами , що у відповідності до
рішення Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради №897 від
18.04.2000 року було зобовґязано позивача -
Приватну школу №5 здійснити
капітальний ремонт будівлі, прийняти
на свій баланс будівлю та прилеглу
територію на не визначений термін -
тобто безстроково. Це рішення було
виконано. Тому, суд вважає, що
скасування рішення №897 від 18.04.2000 року
шляхом визначення цього у наступному
рішенні №3958 від 16.06.2010 року не є
законним і погіршує існуюче становище
позивача.

З огляду на наведене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.94 КАСУ якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони, що
не є субґєктом владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 160 - 162, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Приватна
середня загальноосвітня школа №5» до
Дніпропетровської міської ради, про
визнання прийнятого Дніпропетровською
міською радою рішення - незаконним та
його скасування - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Дніпропетровської міської
ради № 39/58 від 16 липня 2010 року «Про
передачу на баланс КП «Бюро майнових
прав та діяльності з нерухомістю»
будівлі за адресою: Запорізьке шосе, 2Б
у місті Дніпропетровську.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Бабушкінський районний суд міста
Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.О. Циганков