Справа № 2а-4248/11/0970
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа №
9104/32809/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання
Шуптар Т.О.,

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
січня 2012 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
державної податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2011 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив скасувати податкові
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції (ДПІ) в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області за №
від 22 серпня 2011 року та № від 12
грудня 2011 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
січня 2012 року позов задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ДПІ в
Богородчанському районі подала
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на ті
обставини, що пунктами 44.1, 44.3 статті 44
Податкового Кодексу України
передбачено обов'язок платників
податків вести облік доходів, витрат та
інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування, а
також забезпечити зберігання цих
документів.

В період з 21.01.2011року по 31.03.2011року
позивач здійснював закупку горіха у
ряду фізичних осіб - підприємців, що
перебували на спрощеній системі
оподаткування. При цьому жодних
первинних документів, як того вимагає
законодавство, до перевірки не надав.

За таких обставин податковий орган
вважає правомірними податкові
повідомлення-рішення, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Представник податкового органу в
судове засідання апеляційного суду не
з'явився, що у відповідності до вимог ч.
4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для
розгляду справи у його відсутності.

Представник позивача заперечив вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що за
наслідками позапланової виїзної
документальної перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця (ФОП) ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 21.01.2011 року по 01.08.2011 року ДПІ в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області прийняла
податкове повідомлення-рішення за №
від 22 серпня 2011 року, яким
застосувала до позивача штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 510 грн..

Висновки податкового органу базуються
на тому, що в період з 28.01.2011 року по
31.03.2011 року ФОП ОСОБА_3 здійснював
закупку та оптовий продаж (реалізацію)
горіха грецького (індустріального). При
цьому на порушення вимог пп. 44.3 ст. 44
Податкового кодексу України не
забезпечив зберігання та не надав до
перевірки первинні документи на
придбання горіха, а також на порушення
ст. 4 та ст. 6 Указу Президента України
,,Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" та п.8 Порядку видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку
допустив порушення ведення книги
обліку доходів і витрат.

За наслідками апеляційного оскарження
скарги ФОП ОСОБА_3 залишені без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення - без змін.

Крім того, рішенням ДПС України за
№2123/В/10-2315 від 02.12.2011 року встановлено,
що позивач порушив вимоги п.19.2 ст. 19
Закону України ,,Про податок з доходів
фізичних осіб", а саме: самостійно
визначив суму закупівлі горіха
(волоського) у розмірі 484822 грн.. При
цьому, ФОП ОСОБА_3 не надав до перевірки
документів про право фізичних осіб на
отримання доходу від податкового
агента без утримання податку (форма 3 ДФ
або інших документів, підтверджуючих
взаємовідносини з іншими суб'єктами
господарювання), тобто, не виконав
функції податкового агента: не
нарахував, не утримав та не перерахував
до бюджету податок з доходів фізичних
осіб.

На підставі рішення ДПС України від
02.12.2011 року ДПІ в Богородчанському
районі прийняла податкове
повідомлення-рішення за № від 12
грудня 2011 року, яким визначила позивачу
суму податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 72723, 30 грн. та застосувала
штрафну санкцію в розмірі 1 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції посилався на
відсутність у позивача обов'язку
збереження первинних документів та
недоведеність контролюючим органом
факту порушення позивачем положень
Закону України ,,Про податок з доходів
фізичних осіб".

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Так, пунктами 44.1, 44.3 статті 44
Податкового Кодексу України визначено,
що для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством, а також
зобов'язані забезпечити зберігання цих
документів не менш як 1095 днів з дня
подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого цим
Кодексом граничного терміну подання
такої звітності.

Пунктом 121.1 статті 121 Податкового
Кодексу передбачена відповідальність
за незабезпечення зберігання
первинних документів облікових та
інших регістрів, бухгалтерської та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів у виді штрафу
в розмірі 510 гривень.

Суд першої інстанції встановив, що в
період з 25.01.2011 року по 31.03.2011 року
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності та
був платником єдиного податку. За
вказаний період ФОП ОСОБА_3 здійснював
закупку та оптовий продаж (реалізацію)
горіха грецького (індустріального).

Відповідно до статті 1 Указу Президента
України від 03.07.1998 № 727/98 ,,Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" (надалі - Указ № 727/98), що
був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин, спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб, та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Частиною 8 статті 4 Указу № 727/98
передбачено, що форма книги обліку
доходів та витрат, що підлягають
оподаткуванню відповідно до цього
Указу, і порядок її ведення суб'єктами
малого підприємництва, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються Державною податковою
адміністрацією України.

Відповідно до пункту 8 Порядку видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 29
жовтня 1999 року за №599 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 2 листопада 1999 року за
№752/4045, для визначення результатів
власної підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного податку веде
Книгу обліку доходів і витрат згідно із
додатком №10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.93 року №12 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09.06.93 за №64.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 2 Закону
України ,,Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" суб'єкти
підприємницької діяльності, яким
відповідно до законодавства надано
дозвіл на ведення спрощеного обліку
доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

За змістом ч.4 ст. 6 Указу № 727/98 порядок
ведення спрощеного обліку та звітності
суб'єктами малого підприємництва
відповідно до цього Указу
затверджується Міністерством фінансів
України.

На підставі викладеного апеляційний
суд визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції про те,
що Указом № 727/98 встановлено обов'язок
суб'єкта малого підприємництва лише
щодо ведення книги обліку доходів і
витрат, однак не встановлено обов'язку
щодо забезпечення зберігання
первинної документації, отриманої під
час здійснення ним підприємницької
діяльності.

Оскільки позивач не мав обов'язку щодо
зберігання документів, які фіксують
кожен факт та суму придбання продукції
(товару), ідентифікують постачальника,
підтверджують статус постачальника як
фізичної особи-підприємця, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
протиправності застосування до
позивача штрафних санкцій за порушення
вимог п. 44.3 ст. 44 ПК України.

Підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Таким чином, позивач як фізична
особа-підприємець зобов'язаний
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок з доходів фізичних осіб лише у
випадку виплати таким фізичним особам
доходів під час придбання у них товарів
(робіт, послуг).

Разом з тим, апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що податковий орган,
на якого в силу приписів ч.2 ст. 71 КАС
України покладеного обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, не надав суду жодного доказу
на підтвердження висновків про
придбання позивачем горіхів саме у
фізичних осіб. Такі висновки базуються
виключно на припущеннях, а тому не
можуть бути підставою для визначення
позивачу грошового зобов'язання зі
сплати податку з доходів фізичних осіб.

Акт документальної позапланової
перевірки від 10.08.2011 року, на підставі
висновків якого ДПІ в Богородчанському
районі прийняла оскаржені податкові
повідомлення-рішення, не містить
жодного посилання на факт придбання
позивачем горіхів у фізичних осіб.
Тобто, під час перевірки не встановлено
жодного доказу такого придбання., а
висновки податкового органу базуються
виключно на припущеннях.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного та обґрунтованого
висновку щодо протиправності
податкового повідомлення-рішення за
№ від 12 грудня 2011 року, яким
позивачу визначене грошове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 72723, 30 грн. та
застосована штрафна санкція в розмірі 1
грн..

Наведене спростовує доводи
податкового органу щодо
невідповідності постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційна скарга не належить до
задоволення.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1
ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України,
суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в
Богородчанському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року у справі № 2а-4248/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 14
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин