Справа № 820/11298/13-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р.Справа № 820/11298/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Шабанової С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
18.12.2013р. по справі № 820/11298/13-а

за позовом Приватного підприємства
"Спецімпекс"

до Харківської митниці Міндоходів ,
Головного управління Державної
казначейської служби України по
Харківській області

про скасування рішення та стягнення
суми,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, приватне підприємство
"Спецімпекс", звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Харківської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України по Харківській області, в якому
просив скасувати рішення Харківської
митниці про визначення митної вартості
товарів № 800000006/2010/001383/2 від 21.05.2010 року
та стягнути з державного бюджету
України суму надмірно сплачених
обов'язкових платежів за митне
оформлення товару в розмірі 30664,42 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. по
справі №820/11298/13-а вимоги позивача були
задоволені. Скасовано рішення
Харківської митниці про визначення
митної вартості товарів № 800000006/2010/001383/2
від 21.05.2010 року. Стягнуто з Державного
бюджету України суму надмірно
сплачених обов'язкових платежів за
митне оформлення товару в розмірі 30664,42
грн.

Не погоджуючись з постановою
Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. по
справі №820/11298/13-а відповідач подав
апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити,
вважає, що судом першої інстанції
порушені норми права.

Позивач вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. по
справі №820/11298/13-а прийнята у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому підстави для її
скасування відсутні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача та
представників сторін колегія суддів
встановила, що 01.02.2010 року між Приватним
підприємством "Спецімпекс" (покупець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спецінвест"
(продавець) було укладено
зовнішньоекономічний контракт №1Л/РФ
(далі-Контракт), відповідно до положень
якого продавець зобов'язується
поставити (передати у власність), а
покупець - прийняти та оплатити товар
на умовах даного Контракту.

Відповідно до п. 1.2. Контракту
номенклатура, ціна та кількість товару
передбачається в специфікаціях
(додатках), які є невід'ємною частиною
даного Контракту.

Так, за специфікацією № 1 від 01.02.2010 року
до Контракту, редакція якої була
змінена на підставі додаткової угоди №
1 від 12.04.2010 року до Контракту, продавець
зобов'язаний поставити покупцю
черевики чоловічі з комбінованим
верхом (юфть та штучна шкіра) в
кількості 1440 пар за ціною 370,00
російських рублів за пару.

У межах Контракту позивачем був
ввезений на митну територію України
товар "Взуття з комбінованим верхом"
(юфть та штучна шкіра) в кількості 1440
пар. Для здійснення митного оформлення
поставленого товару позивач 23.04.2010 року
подав відповідачу вантажну митну
декларацію № 800000015/0/325003.

Відповідно до Контракту, а також
рахунку-фактури № 00000013 від 15.04.2010 року
позивач зазначив у ВМД митну вартість
товару за ціною угоди у розмірі 370,00
російських рублів за одиницю товару на
загальну суму 532800,00 російських рублів,
в підтвердження чого позивач надав усі
необхідні документи, керуючись
Порядком декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006 року № 1766,
який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин.

Однак, 25.05.2010 року відповідачем була
винесена картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
800000015/0/00442. Причиною відмови в митному
оформленні товару стала необхідність
внесення змін до граф 12 та 45 ВМД після
прийняття декларації митним органом до
митного оформлення (стаття 90 Митного
кодексу України, що діяв на час
виникнення спірних правовідносин)
відповідно до наданого рішення про
визначення митної вартості товарів №
800000006/2010/001383/2 від 21.05.2010 року (далі -
Рішення).

В даному Рішенні митна вартість товару
була визначена в сумі 789,41 російських
рублів за одиницю товару, в результаті
чого загальна сума становить 1136750,40
російських рублів.

З даним Рішенням позивач не погодився,
а тому керуючись ст. 264 Митного кодексу
України та положеннями Порядку випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 17.03.2008 року № 230 (діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин) звернувся до
відповідача з проханням випустити
товар, що декларується, у вільний обіг
під гарантію сплатити податки і збори
(обов'язкові платежі) згідно з митною
вартістю цих товарів, визначеною
відповідачем.

На дане звернення позивач отримав
повідомлення від відповідача про згоду
на випуск товару у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання про сплату до
державного бюджету обов'язкових
платежів згідно з митною вартістю,
визначеною у Рішенні. У зв'язку з цим
позивач подав відповідачу 21.05.2010 року
ВМД № 800000015/1010/326446 та здійснив доплату
обов'язкових платежів на суму 30664,42 грн..

Після цього позивач звернувся до ДП
„Держзовнішінформ" - провідного
інформаційно-аналітичного та
експертного центру України у сфері
зовнішньої торгівлі з проханням
провести цінову експертизу товару. У
своєму експертному висновку ДП
„Держзовнішінформ" обґрунтовано
підтверджує, що контрактна ціна 370,00
російських рублів/шт. для поставки 1440
шт. відповідно до рахунку-фактури №
00000013 від 15.04.2010 року чоловічих
черевиків з комбінованим верхом (юфть
та штучна шкіра) до контракту, є
прийнятною за умови постачання FCA -
Курськ, Росія (відповідно до
„Інкотермс-2000").

На підставі п. 13 Порядку випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 17.03.2008 року № 230 позивач
надав 19.08.2010 року даний експертний
висновок відповідачу та просив
переглянути митну вартість товару
щодо можливості застосування митної
вартості, заявленої позивачем.

Однак, від відповідача надійшов лист,
згідно з яким позивачу відмовили в
перегляді митної вартості, зазначеної
в Рішенні.

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні виходячи з наступного.

Загальні положення визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, методи її визначення
передбачені статтями 266 - 273 Митного
кодексу України, у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин. Умови та форми
декларування митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, встановлені Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 № 1766, чинним під час
виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 265 МК України
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларантом подаються документи,
передбачені пунктом 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 20.12.2006
року № 1766, зокрема:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач надав достатньо доказів, що
обґрунтовують заявлену у декларації
митну вартість.

Визначення митної вартості товарів, що
ввозяться на митну територію України,
здійснюється шляхом застосування
методів, визначених у частині 1 статті
266 МК України.

Виходячи із зазначеної норми, методами
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України є:

- метод оцінки за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються (метод 1);

- метод оцінки за ціною договору
щодо ідентичних товарів (метод 2);

- метод оцінки за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів
(метод 3);

- метод оцінки на основі
віднімання вартості (метод 4);

- метод оцінки на основі додавання
вартості (метод 5);

- резервний метод (метод 6).

Відповідно до частин 2 - 5 статті 266 МК
України основним методом визначення
митної вартості товарів є метод оцінки
за ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються. У випадку, якщо основний
метод при визначені митної вартості
товару не можна використати,
застосовується послідовно кожний із
зазначених методів.

Позивач при митному оформлені товару
застосував саме метод 1 визначення
митної вартості товарів, що ввезені на
митну територію України. При цьому
митним органом застосовано 6 резервний
метод визначення митної вартості,
використовуючи при цьому інформацію з
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України.

Однак рішення про визначення митної
вартості не може базуватися виключно
на інформації Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України, оскільки таке
рішення повинне базуватися на оцінці і
інших наданих доказів у сукупності.

Крім того, ч. 5 ст. 266 МК України
передбачено, що кожний наступний метод
застосовується послідовно, якщо
основний метод не може бути
використаний.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав достатньої
аргументації неможливості
застосування 1 методу (методу оцінки за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються).

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. по
справі № 820/11298/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Тацій Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 18.02.2014 р.