Справа № 21-406а13
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка В.В.,суддів:Гусака
М.Б., Коротких О.А., Кривенди О.В.,
Маринченка В.Л., Панталієнка П.В.,
Прокопенка О.Б., Терлецького О.О., - при
секретарі судового засідання -
Демченко Т.І.,

за участю представника Генеральної
прокуратури України - Гнатенко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_10 до
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради (далі - Виконком) про
зобов'язання забезпечити
благоустроєним житлом,

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_10 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
зобов'язати Виконком забезпечити його
благоустроєним жилим приміщенням.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
відповідно до частини шостої статті 49
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон
№ 1789-ХІІ) Виконком протягом шести
місяців мав забезпечити його
благоустроєним жилим приміщенням в
позачерговому порядку з урахуванням
права на додаткову жилу площу. Однак,
звернувшись до Хмельницького міського
голови із заявою про надання йому з
сім'єю житла, позивач отримав відмову,
що підтверджено листом від 13 березня 2009
року.

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області постановою від 13
листопада 2009 року позовні вимоги
задовольнив частково: зобов'язав
Виконком надати ОСОБА_10 на сім'ю з трьох
осіб благоустроєне жиле приміщення в м.
Хмельницькому відповідно до
встановлених норм житлової площі. В
іншій частині позову відмовив.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив із того,
що відмова відповідача забезпечити
позивача житлом є незаконною та
суперечить чинному законодавству,
оскільки згідно з частиною шостою
статті 49 Закону № 1789-ХІІ прокурори та
слідчі прокуратури, призначені на
роботу в іншу місцевість, протягом
шести місяців забезпечуються
виконавчими комітетами місцевих Рад
благоустроєним жилим приміщенням в
позачерговому порядку.

Львівський апеляційний
адміністративний суд постановою від 8
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25 липня 2013 року, рішення
суду першої інстанції скасував і
ухвалив нове, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_10 відмовив.

Відмовляючи в позові, апеляційний суд,
з висновками якого погодився суд
касаційної інстанції, виходив із того,
що на виконання частини шостої статті 49
Закону № 1789-ХІІ позивач мав бути
забезпечений благоустроєним жилим
приміщенням в позачерговому порядку
протягом шести місяців за місцем
перебування його на квартирному
обліку, а саме в прокуратурі
Хмельницької області.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, ОСОБА_10 просить
скасувати ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 25
липня 2013 року та прийняти нову
постанову, якою його позовні вимоги
задовольнити.

На обґрунтування заяви позивач надав
копію постанови Вищого
адміністративного суду України від 6
квітня 2011 року (справа № К-4131/08), яка, на
його думку, підтверджує неоднакове
застосування касаційним судом одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України вважає, що заява ОСОБА_10
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 25
липня 2013 року підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Суди встановили, що наказом прокурора
Хмельницької області від 7 квітня 2003
року № 130-о ОСОБА_10 переведено з посади
помічника прокурора Волочиського
району Хмельницької області на посаду
старшого прокурора
організаційно-контрольного відділу
прокуратури Хмельницької області. На
цей час позивач працює на посаді
прокурора відділу прокуратури
Хмельницької області.

30 серпня 2005 року на спільному засіданні
адміністрації та профспілкового
комітету прокуратури Хмельницької
області прийнято рішення, відповідно
до якого позивача поставлено на
квартирний облік для отримання житла в
позачерговому порядку відповідно до
статті 49 Закону

№ 1789-ХІІ.

Це рішення було затверджено рішенням
Виконкому від 27 жовтня 2005 року № 726
(далі - рішення № 726).

20 квітня 2007 року на спільному засіданні
адміністрації та профспілкового
комітету прокуратури Хмельницької
області прийнято рішення, яким внесено
зміни до складу сім'ї ОСОБА_10, що
перебуває на квартирному обліку, -
включено дружину ОСОБА_12 і дочку
ОСОБА_13

4 березня 2009 року позивач звернувся до
Хмельницького міського голови із
заявою про надання йому із сім'єю
благоустроєного жилого приміщення
відповідно до частини шостої статті 49
Закону № 1789-ХІІ, проте отримав відмову
з посиланням на відсутність вільної
житлової площі, що підтверджено листом
від 13 березня 2009 року.

У справі, що розглядається, касаційний
суд, залишаючи без змін рішення суду
апеляційної інстанції про відмову в
позові, виходив із того, що обов'язок
забезпечити позивача житлом
відповідно до приписів частини шостої
статті 49 Закону № 1789-ХІІ взяла на себе
прокуратура Хмельницької області
шляхом взяття його на власний
квартирний облік.

Водночас у постанові Вищого
адміністративного суду України від 6
квітня 2011 року, наданій на
підтвердження неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, касаційний суд у
подібних правовідносинах виходячи з
положень частини шостої статті 49
Закону

№ 1789-ХІІ дійшов висновку про те, що
обов'язок забезпечити благоустроєним
житлом прокурорів та слідчих
прокуратури, переведених на роботу в
іншу місцевість, покладається на
виконавчий комітет міської ради.

Вирішуючи питання про усунення
неоднакового застосування зазначених
норм права, колегія суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України виходить із
такого.

Відповідно до частини шостої статті 49
Закону № 1789-ХІІ прокурори та слідчі
прокуратури, призначені на роботу в
іншу місцевість, протягом шести
місяців забезпечуються виконавчими
комітетами місцевих Рад
благоустроєним жилим приміщенням в
позачерговому порядку.

Згідно зі статтею 30 Закону України від
21 травня 1997 року

№ 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відома органів сільських,
селищних, міських рад належать власні
(самоврядні) повноваження, зокрема
облік громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності.

Статтею 46 Житлового кодексу
Української РСР (далі - ЖК) та пунктом 46
Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 року
№ 470 (далі - Правила), передбачено, що
поза чергою жилі приміщення надаються,
зокрема, особам, направленим у порядку
розподілу на роботу в іншу місцевість.
Жилі приміщення вказаним особам
надаються підприємствами, установами,
організаціями, до яких вони направлені
на роботу, а у випадках, передбачених
законодавством, - виконавчими
комітетами місцевих Рад народних
депутатів.

Окрім того, відповідно частини третьої
статті 46 ЖК та пункту 47 Правил
громадяни, які мають право на
позачергове одержання житлових
приміщень, включаються до окремого
списку згідно з додатком № 6 до Правил.
Саме Виконком затвердив таке рішення
щодо ОСОБА_10, що і було встановлено
судами при розгляді справи.

Таким чином, на підставі аналізу
наведених вище норм права колегія
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку про те, що
обов'язок забезпечити житлом
прокурорів та слідчих прокуратури,
призначених на роботу в іншу
місцевість, покладено на місцеві
органи виконавчої влади за місцем
роботи.

Отже, висновок суду касаційної
інстанції у справі, що розглядається,
про те, що обов'язок забезпечити
позивача житлом взяла на себе
прокуратура Хмельницької області
шляхом взяття його на власний
квартирний облік, є помилковим.

Оскільки ухвала Вищого
адміністративного суду України від 25
липня 2013 року не узгоджується з
вимогами чинного законодавства, вона
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 25 липня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді: М.Б. Гусак
П.В. ПанталієнкоО.А. Коротких
О.Б. ПрокопенкоО.В.
Кривенда О.О. Терлецький
В.Л. Маринченко

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ

Аналіз положень частини шостої статті
49 Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1789-ХІІ «Про прокуратуру», статті 30
Закону України від 21 травня 1997 року №
280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні», статті 46 Житлового кодексу
Української РСР та пункту 46 Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів Української РСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 року
№ 470, свідчить про те, що обов'язок
забезпечити житлом прокурорів та
слідчих прокуратури, призначених на
роботу в іншу місцевість, покладено на
місцеві органи виконавчої влади за
місцем роботи.

Суддя

Верховного Суду України
О.Б.
Прокопенко