Справа № 804/1206/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р. Справа № 804/1206/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальника В.В.

при секретарі судового засідання
Шкуті А.А.

за участю:

представника позивача
Миджин Г.Є.

представника відповідача
Лещенка В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Алло» до
Державної інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровської
області про визнання протиправними та
скасування припису до акту перевірки,
постанови від 17.12.2013 року №1954 про
накладення штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

14 січня 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алло» до Державної
інспекції з питань захисту прав
споживачів у Дніпропетровської
області з позовними вимогами про
визнання протиправними та скасування
припису до акту перевірки від 12.12.2013
року, постанови від 17.12.2013 року №1954 про
накладення штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідачем при
розгляді справи про порушення
позивачем законодавства про захист
прав споживачів та прийнятті
оскаржуваного припису, постанови був
зроблений необґрунтований висновок, що
позивачем порушено ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів» та п. п. 17,
21 Постанови КМ України від 15.06.2006 № 833
«Про затвердження Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів». За результатами
аналізу зазначених правових норм
позивачем було встановлено, що жодна із
норм не містить вимог щодо зазначення
на товарі постачальника або імпортера
та його місце знаходження. Позивач
вважає, що такі вимоги Інспекції не
ґрунтуються на нормах законодавства та
є незаконними, адже із перелічених норм
жодна не містить вимог щодо зазначення
на товарі інформації про постачальника
або імпортера.

Позивач вважає, що висновки щодо
порушення позивачем Закону України
«Про захист прав споживачів»
безпідставні, припис до акту перевірки,
постанова про накладення штрафу є
протиправними.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив адміністративний позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив,
просив у задоволенні позову відмовити
з огляду не необґрунтованість позовних
вимог, зазначив, що перевірку проведено
правомірно, у зв'язку із чим постанова
підлягає виконанню позивачем. Крім
того, на думку відповідача, акт
перевірки від № 003047 від 12.12.2013 року є
лише засобом документування
перевірочних дій і не встановлює
відповідальності для осіб, які
допустили недоліки або порушення,
встановлені під час проведення
перевірки. Оскаржуваний припис до акту
перевірки № 003047 від 12.12.2013 року є його
частиною, а отже такий акт не є рішенням
суб'єкта владних повноважень, у зв'язку
з чим не спричиняє та відповідно не
породжує виникнення публічно-правових
правовідносин, що можуть бути
предметом спору.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на підставі
повідомлення № 2074/17 від 20.11.2013р.,
виданого відповідно до ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» Інспекцією
з питань захисту прав споживачів у
Дніпропетровській області було
проведено планову перевірку магазину
ТОВ «Алло» за адресою:
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул. Лєрмонтова, б. 2 на предмет
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, якості
продукції, додержання вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

За результатами перевірки Інспекцією
встановлено ряд порушень, які
зафіксовані у акті № 003047 від 12.12.2013 p., а
саме:

- факти реалізації непродовольчих
товарів у п.1-11 додатку № 7 одинадцяти
найменувань без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, про імпортера або
постачальника та його
місцезнаходження, а саме:

1. Термінал Nokia Lumia 520 Blak;

2. Термінал Samsung S6312;

3. Термінал Fly Q446;

4. Карта пам'яті ADAT А 32 Gb;

5. Термінал Fly Q442a;

6. Tермінал Nokia 108;

7. Термінал Nokia 105;

8. Термінал Nokia 206;

9. Термінал Samsung Galaxy 3S 7272;

10. Термінал Samsung S5610;

11. Термінал Prestigio Muiti Phone;

- у кутку споживача не вірно було
зазначено номер телефону органу, який
здійснює державний нагляд у сфері
захисту прав споживачів.

Інспекцію було зазначено, що позивачем
порушено ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів» та п. п. 17, 21
Постанови КМ України від 15.06.2006 № 833
«Про затвердження Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів».

Виявлені під час перевірки порушення
тягнуть за собою відповідальність
згідно із частиною 1 статті 155 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та пунктами 7 статті 23
Закону України «Про захист прав
споживачів».

На підставі результатів перевірки та з
метою припинення порушень
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкту господарювання
наданий припис до акту перевірки від 12
грудня 2013 року №003047, яким позивача
зобов'язано усунути недоліки, що
зазначені в акті перевірки, в тому
числі вжити заходів щодо недопущення
порушень вимог діючого законодавства
щодо захисту прав споживачів.

У ході розгляду Інспекцією матеріалів
перевірки, ТОВ «Алло» подало
заперечення на акт перевірки за вх. №
74591-22 від 17.12.2013 р.

17 грудня 2013 року на підставі акту
планової перевірки від 12.12.2013 року №003047
Інспекцією винесено постанову №1954 про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів».

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України
"Про захист прав споживачів" ( далі -
Закон № 1023) спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право, зокрема, давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів, перевіряти
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торгівельні та інші
приміщення цих суб'єктів; припиняти
відвантаження і реалізацію товарів, що
не відповідають вимогам нормативних
документів до усунення суб'єктами
господарювання виявлених недоліків.

Згідно п.1 Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011р. № 465/2011
Держспоживінспекція України є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

Згідно абз.2 ч.2 ст. 26 Закону № 1023 порядок
проведення перевірок визначається
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері захисту прав
споживачів.

Статтею 1 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності"
визначено, що державний нагляд
(контроль) - діяльність, зокрема
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища; заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

У відповідності зі статтями 4, 5
вказаного закону плановий чи
позаплановий захід повинен
здійснюватися у присутності керівника
або його заступника, або уповноваженої
особи суб'єкта господарювання. Органи
державного нагляду (контролю)
здійснюють планові заходи з державного
нагляду (контролю) за умови письмового
повідомлення суб'єкта господарювання
про проведення планового заходу не
пізніш як за десять днів до дня
здійснення цього заходу. Повідомлення
надсилається рекомендованим листом чи
телефонограмою за рахунок коштів
органу державного нагляду (контролю)
або вручається особисто керівнику чи
уповноваженій особі суб'єкта
господарювання під розписку.

За приписами ст.7 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" № 877-У для здійснення
планового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, на
підставі наказу оформлюється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу. Перед початком
здійснення заходу посадові особи
органу державного нагляду (контролю)
зобов'язані пред'явити керівнику
суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує особу органу державного
нагляду (контролю), і надати суб'єкту
господарювання копію посвідчення
(направлення). Посадова особа органу
державного нагляду (контролю) без
посвідчення (направлення) на
здійснення заходу та службового
посвідчення не має права здійснювати
державний нагляд (контроль) суб'єкта
господарювання. Суб'єкт господарювання
має право не допускати посадових осіб
органу державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею. За результатами
здійснення планового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт. На
підставі акта, який складено за
результатами здійснення планового
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, протягом п'яти
робочих днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Право надання припису встановлено
також п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України від
12.05.1991р. за № 1023-XII.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 Закону № 877-У
розпорядчі документи щодо усунення
порушень вимог законодавства можуть
бути оскаржені до відповідного
центрального органу виконавчої влади
або суду в установленому законом
порядку.

Порядок накладення та стягнення
штрафів уповноваженими особами
Держспоживінспекції та її
територіальних органів з суб'єктів
господарської діяльності -
підприємств, установ, організацій (їх
філій, представництв, відділень)
незалежно від форми власності,
іноземних юридичних осіб (їх філій,
представництв, відділень) і фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, що провадять господарську
діяльність на території України, за
порушення законодавства про захист
прав споживачів закріплено
положеннями постанови Кабінет
Міністрів України "Про затвердження
Положення про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів" від 17.08.2002р. за №1177 (далі -
Положення №1177).

Відповідно до п. 2 Положення №1177 на
суб'єктів господарської діяльності
накладається стягнення у вигляді
штрафу відповідно до статті 23 Закону
України "Про захист прав споживачів".

Згідно із п. 3 Положення №1177 накладати
на суб'єктів господарювання штрафи,
передбачені пунктом 2 цього Положення,
мають право Голова
Держспоживінспекції, його заступники,
начальники територіальних органів
Держспоживінспекції та їх заступники.

Пунктом 4 Положення №1177 встановлено, що
рішення про накладення штрафів
приймається на підставі відповідних
актів перевірки суб'єкта господарської
діяльності та інших матеріалів,
пов'язаних з цією перевіркою, за
наявності порушень, зазначених у
пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.
Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів»:

4) виробник - суб'єкт
господарювання, який: виробляє товар
або заявляє про себе як про виробника
товару чи про виготовлення такого
товару на замовлення, розміщуючи на
товарі та/або на упаковці чи
супровідних документах, що разом з
товаром передаються споживачеві, своє
найменування (ім'я), торговельну марку
або інший елемент, який ідентифікує
такого суб'єкта господарювання; або
імпортує товар.

Статтею 15 Закону визначено, що споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити:

1) назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних
документів, вимогам яких повинна
відповідати вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу
інформацію, що поширюється на
конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих
для здоров'я речовин, які встановлені
нормативно- правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність або
відсутність у складі продуктів
харчування генетично модифікованих
компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та
правила придбання продукції;

6і) виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності;

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця);

10) правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості
про необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Згідно п.9 ч. 1 ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів» у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність, зокрема, за
невиконання або несвоєчасне виконання
припису посадових осіб спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів
про усунення порушень прав споживачів -
у розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіркою було встановлено факти
реалізації позивачем непродовольчих
товарів без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, про імпортера або
постачальника та його
місцезнаходження.

Під час судового засідання судом крім
інших доказів були дослідженні надані
позивачем фотоматеріали. Огляд наданих
фотоматеріалов дав можливість суду
встановити, що перелічений у акті
перевірки товар містить назву
виробника та його адресу, у гарантійних
зобов'язаннях передбачені всі сервісні
центри, які здійснюють гарантійне
обслуговування та у гарантійному
талоні передбачено юридичну назву
підприємства, яке реалізує зазначену
продукцію, що, на думку суду, вказує на
дотримання позивачем вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»
стосовно розміщення інформації про
продукцію.

Також, представником позивача в
судовому засіданні було зазначено та
не спростовано представником
відповідача, що споживачу під час
придбання товару завжди видається
розрахунковий документ та
заповнюється гарантійний талон, де
зазначається найменування
підприємства, яке здійснює функції
щодо прийняття претензій від
споживача, у кутку споживача
зазначається номер телефону органу,
який здійснює державний нагляд у сфері
захисту прав споживачів.

Крім того, стосовно твердження
відповідача щодо не породження
оскаржуваним приписом прав та
обов'язків для позивача, оскільки він є
лише частиною Акту перевірки від 12.12.2013
року, суд вважає за необхідне
зазначити, що вказане твердження не
відповідає дійсності, оскільки, як
вбачається з самого припису, ним
покладено обов'язок на позивача щодо
усунення інших недоліків, що зазначені
в акті перевірки, у тому числі
зобов'язано вжити заходи щодо
недопущення порушення вимог діючого
законодавства, щодо захисту прав
споживачів, та зобов'язано ТОВ «Алло»
повідомити письмово з відповідним
документальним підтвердженням про
виконання припису до 17.12.2013 року за
адресою м. Дніпропетровськ, пл..
Шевченка, 7.

Суд вважає за необхідне також звернути
увагу, що відповідно до тексту
оскаржуваного припису його винесено
«керуючись вимогами статей 5 і 26 закону
України «Про захист прав споживачів»,
частин сьомої та восьмої статті 7
Закону № 877-V, що, в тому числі,
регламентують порядок вжиття заходів
реагування за наслідками перевірок,
повноваження органів влади у сфері
захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 70 КАС України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Отже, фотоматеріали та відомості,
повідомлені суду представником
позивача в залі судового засідання, є
доказами в адміністративному
судочинстві, які приймаються судом до
уваги на підтвердження факту належного
розміщення на продукції інформації про
імпортера, постачальника та його
місцезнаходження та належного
заповнення гарантійних талонів.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти
тільки на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, передбачений Конституцією
та законами України.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. У
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин,
проаналізованих доказів та норм
законодавства суд приходить до
висновку про протиправність
оскаржуваних постанови та припису до
акту перевірки з урахуванням того, що
відповідачем під час проведення
перевірки не було встановлено та не
підтверджено належними доказами в
судовому засіданні факт відсутності
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію, а
отже, факт порушення позивачем вимог
Закону України «Про захист прав
споживачів» не є доведеним.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Отже, документально підтверджені
позивачем судові витрати - судовий
збір, сплачений згідно квитанцій №0110005
від 14.01.2014 року в сумі 73,08 грн., №0110006 від
14.01.2014 року в сумі 182,70 грн., підлягає
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Алло» до
Державної інспекції з питань захисту
прав споживачів у Дніпропетровської
області про визнання протиправними та
скасування припису до акту перевірки,
постанови від 17.12.2013 року №1954 про
накладення штрафних санкцій -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
припис щодо припинення порушень
законодавства «Про захист прав
споживачів», що міститься в якості
додатка IV до акту перевірки № 003047 від
12.12.2013 року.

Визнати протиправною та скасувати
постанову від 17.12.2013 року №1954 про
накладення штрафних санкцій.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Алло» судові
витрати із сплати судового збору у
загальному розмірі 255,78 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 29
липня 2013 року.

Суддя В.В. Кальник