Справа № 591/9794/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р. Справа № 591/9794/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах на постанову
Зарічного районного суду м. Суми від
06.12.2013р. по справі № 591/9794/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

11.11.2013 року позивач - ОСОБА_1 - звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах, в якому просила визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
щодо відмови позивачу у здійсненні
перерахунку та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання у
зв'язку зі зміною заробітної плати
суддів з 03.06.2013 року згідно з довідкою
Апеляційного суду Сумської області №67
від 18.10.2013 року, зобов'язати відповідача
перерахувати та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці у розмірі 87% заробітної
плати (грошової винагороди) працюючого
судді на відповідній посаді згідно з
довідкою Апеляційного суду Сумської
області №67 від 18.10.2013 року, починаючи з
03.06.2013 року без обмеження граничного
розміру довічного грошового утримання,
з урахуванням проведених фактичних
виплат.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 06.12.2013 року задоволено позов.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в Сумах щодо
відмови в здійсненні перерахунку
пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Сумській області
провести перерахунок пенсії ОСОБА_1.
починаючи з 03.06.2013 року, відповідно до
наданого розрахунку вислуги років на
пенсію від 18.10.2013 р. та здійснювати
нарахування і виплати пенсії згідно з
даним розрахунком.

Стягнуто судові витрати в сумі 68 грн. 82
коп. з Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунку суб'єкта владних повноважень -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах на користь позивача ОСОБА_1.

Ухвалою Зарічного районного суду м.
Суми внесено виправлення до постанови
Зарічного районного суду м. Суми від
06.12.2013 року та вказано в постанові
найменування відповідача "Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах", в
резолютивній частині "постанова
підлягає негайному виконанню в межах
суми платежу за один місяць" та в абзаці
третьому резолютивної частини
замінити слово "пенсії" на -
"щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці".

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що згідно довідки
Апеляційного суду Сумської області від
18.10.2013 р. № 67 стаж ОСОБА_1 на посаді судді
становить 23 роки, суддівська
винагорода, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, становить 19 556 гри. 35 коп., в
тому числі посадовий оклад 12 617. 00 гри.,
надбавка за вислугу років 6 308. 50 грн..
надбавка за адміністративну посаду 630,
85 грн.( а.с.11).

21.10.2013 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах із заявою про проведення
перерахунку щомісячного грошового
утримання судді у відставці, до якої
долучила довідку Апеляційного суду
Сумської області від 18.10.2013 р. № 67 . (а.с.
8-10)

Відповідач листом від 04.11.2013 року за
вих. № 659/Б відмовив позивачу в
перерахунку довічного грошового
утримання, посилаючись на те, що
нормами статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" не
передбачено проведення перерахунків
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів . (
а.с.15).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, позивач для захисту своїх
прав звернулася із зазначеним позовом
до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
в розмірі 87% грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді,
відповідно до ч. 3 ст. 138 ЗУ "Про
судоустрій та статус суддів".

Переглянувши постанову суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів".

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Так, призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" ( в
редакції Закону, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

При цьому, Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" не пов'язує
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді із
розміром заробітної плати, яку суддя
отримував до виходу у відставку.

Внаслідок прийняття Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
збільшено розмір матеріального
забезпечення працюючим суддям та, як
наслідок, щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці. Таким
чином, фактично звуження змісту та
обсягу статусу суддів не відбулося.

Частиною 5 статті 138 ЗУ № 2453-VI
передбачено, що максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними): - частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції в частині, що позивач має
право на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
з 03.06.2013 року у розмірі 87% суддівської
винагороди судді, який працює, без
обмеження граничного розміру
щомісячного грошового утримання.

Між тим, колегія суддів зазначає, що суд
першої інстанції помилково дійшов
висновку щодо стягнення судових витрат
в сумі 68 грн. 82 коп. з Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку суб'єкта владних
повноважень - Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах на користь
позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 Закону України "
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" кошти Пенсійного
фонду не включаються до складу
Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 73 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" забороняється
використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені цим Законом.

Крім того, згідно ч.1 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, оскільки відповідачем по
справі є орган виконавчої влади, тому
саме з Державного бюджету України
підлягають стягненню на користь
позивача витрати зі сплати судового
збору.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що абзац четвертий постанови
Зарічного районного суду м. Суми від
06.12.2013р. по справі № 591/9794/13-а потрібно
змінити, виклавши в наступній редакції,
а саме: " Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України витрати зі
сплати судового збору в сумі 68 грн. 82
коп. ".

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 2 ч.1 ст.
198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 209, 254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
задовольнити частково.

Абзац четвертий резолютивної частини
постанови Зарічного районного суду м.
Суми від 06.12.2013р. по справі №
591/9794/13-а змінити, виклавши в наступній
редакції:" Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України витрати зі
сплати судового збору в сумі 68 грн. 82
коп. ".

В іншій частині постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 06.12.2013р. по
справі № 591/9794/13-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.