Справа № 603/86/14-а
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/86/14-а
Провадження № 2-а/603/9/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Пшеничняк В.Й

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста
Монастириська адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_2

до Монастириського відділення
Бучацької ОДПІ ГУ Міндоходів в
Тернопільській області, Бучацької ОДПІ
ГУ Міндоходів в Тернопільській області

про скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2, звернулась до
Монастириського районного суду
Тернопільської області з
адміністративним позовом, в якому
просить скасувати постанову по справі
про адміністративне правопорушення
від 15 січня 2014 року серії АВ № 881199, якою
на неї накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн. за правопорушення передбачене ч. 3
ст. 165-1, 188-23, 244-2 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що вказаною постановою її
притягнено до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КпАП у
вигляді штрафу в сумі 425 грн. за
несвоєчасну сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за листопад
місяць 2013 року і станом на 20 листопада
2013 року складає 2467 грн. 11 коп. Позивач
вважає зазначену постанову незаконною
та необґрунтованою, оскільки в
оспорюваній постанові жодним чином не
доведено її вини.

Позивач в судовому засіданні
адміністративний позов підтримала
повністю з підстав зазначених у ньому
та просила його задоволити повністю.

За заявою позивача відповідно до ч. 1 ст.
52 КАС України ухвалою суду було
проведенодо заміну відповідача
Монастириське відділення Бучацької
ОДПІ ГУ Міндоходів в Тернопільській
області на належного відповідача -
Бучацьке ОДПІ ГУ Міндоходів в
Тернопільській області

Представник відповідачів в судове
засідання не з'явився та не повідомив
суду про причини своєї неявки, хоча про
день, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином,
заперечення проти позову не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи позовної заяви,
заслухавши пояснення позивача, повно
та всебічно дослідивши обставини
справи та докази на їх підтвердження,
суд встановив наступне.

09 січня 2014 року відносно ОСОБА_2 ІДПРУ
Монастириського відділення Бучацької
ОДПІ ГУ Міндоходів в Тернопільській
області ОСОБА_6 було складено протокол
серії КР №347857 про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 165-1
КУпАП за несвоєчасну сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно картки
особового рахунку платника єдиного
внеску за період 20 листопада 2013 року, що
складає 2467 грн. 11 коп.

У протоколі зазначено, що позивачем
ОСОБА_2 порушено ст. 9 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та підпункт 4.3.6
пункту 4 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міндоходів України від 09
вересня 2013 року № 455 зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 19 вересня
2013 року за № 1622/24154.

У поясненнях, які містяться у
протоколі, ОСОБА_2 зазначила про те, що
станом на 20 листопада 2013 року грошей на
основному рахунку не було.

15 січня 2014 року відносно ОСОБА_2
начальником Монастириського
відділення Бучацької ОДПІ ГУ
Міндоходів в Тернопільській області
Тимчишин М.І. винесено постанову серії
АВ №881199 згідно якої останню притягнено
до адміністративної відповідальності
за ст. ст. 165-1, 188-23 КУпАП у вигляді штрафу
в сумі 425 грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Відносини, що виникають під час
провадження діяльності, пов'язаної із
збором та веденням обліку єдиного
внеску, регулюються Законом України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Відповідно до
зазначеного Закону завданнями органів
доходів і зборів є забезпечення та
реалізація в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів,
єдиного внеску.

Статус платника єдиного внеску згідно
з пунктом 1 частини першої статті 4
Закону набувають підприємства,
установи та організації, інші юридичні
особи, утворені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ і організацій,
інших юридичних осіб за умов, якщо вони:
по-перше - використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством;
по-друге - мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Із зазначеного слідує, що Олешівська
сільська рада, як державна установа, що
використовує найману працю, має
окремий баланс і самостійно веде
розрахунки із застрахованими особами є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до частини 2 ст. 6 Закону
платники єдиного внеску зобов'язані
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Згідно із частиною 8 ст. 9 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування» платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20-го числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Базовим звітним періодом є
календарний місяць.

Приписами частини 12 ст. 9 зазначеного
Закону передбачено, що єдиний внесок
підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Положеннями частини 11 ст. 9 цього Закону
визначено, що у разі несвоєчасної або
не в повному обсязі сплати єдиного
внеску до платника застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Із диспозиції частини 3 ст. 165-1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення слідує, що ця стаття
фактично передбачає відповідальність
за діяння направленні на несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Тобто
адміністративна відповідальність за
вказане правопорушення, може мати
місце тільки при наявності в діях особи
вини, як суб'єктивної сторони
правопорушення, яка характеризується
направленістю дій на умисне чи з
необережності зволікання щодо сплати
передбаченого законодавством платежу.

Аналізуючи вищевказане суд приходить
до переконання про відсутність в діях
ОСОБА_2 події і складу
адміністративного правопорушення з
наступних підстав.

Як було встановлено в судовому
засіданні даними викладеними в
протоколі серії КР №347857 про
адміністративне правопорушення від 09
січня 2014 року встановлено несвоєчасну
сплату ОСОБА_2 єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за листопад 2013
року.

Платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20-го числа місяця, що настає
за базовим звітним періодом, а саме,
єдиний внесок за листопад місяць 2013
року ОСОБА_2 повинен був бути сплачений
до 20 числа грудня місяця 2013 року, а в
зв'язку з його несвоєчасною сплатою
заборгованість повинна нараховуватись
станом на закінчення строку його
сплати, а саме 20 грудня 2013 року.
Натомість заборгованість в протоколі
встановлена станом на 20 листопада 2013
року, що є передчасним та порушенням
строків встановлених ч. 8 ст. 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування», що свідчить
про відсутність події і складу
адміністративного правопорушення.

Також в постанові серії АВ № 881198 від 13
січня 2014 року по справі про
адміністративне правопорушення не
зазначено частини статті 165-1 КУпАП за
якою на ОСОБА_5 накладено
адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа
вчинила кілька адміністративних
правопорушень, справи про які
одночасно розглядаються одним і тим же
органом (посадовою особою), стягнення
накладається в межах санкції,
встановленої за більш серйозне
правопорушення з числа вчинених.

Як слідує з постанови серії АВ № 881199
від 15 січня 2014 року ОСОБА_2 притягнена
до адміністративної відповідальності
за ст. 188-23 КУпАП, яка передбачає
накладення стягнення за перешкоджання
уповноваженим особам органів доходів і
зборів, Пенсійного фонду України,
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
проведенні перевірок.

Даних про те, що ОСОБА_2 вчинила кілька
адміністративних правопорушень і щодо
неї одночасно розглядались дві справи
і стягнення накладено в межах санкції,
встановленої за більш серйозне
правопорушення з числа вчинених в
постанові не міститься, а тому
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 188-23 КУпАП є безпідставним.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є:
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності із законом.

Всупереч зазначеним вимогам закону,
суб'єкт владних повноважень -
відповідач по справі не вжив належних
заходів для всебічного, повного
розгляду справи, допустив порушення
норм матеріального і процесуального
права, внаслідок яких оспорювану
постанову неможливо визнати законною
та обґрунтованою.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати поряд із іншими
обставинами, що мають значення для
правильного вирішення справи також чи
винна дана особа у вчиненні
адміністративного правопорушення.
Отже дослідженню та оцінці підлягали
зі сторони відповідача усі докази, які
могли свідчити про причетність чи не
причетність особи до вчинення нею
адміністративного проступку та
наявність вини у її діяннях.

Реалізуючи свої повноваження в
конкретній сфері, суб'єкти владних
повноважень повинні діяти
добросовісно та на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України. Суд
при вирішенні справи, відповідно до ст.
9 КАС України, перевіряє законність дій
чи прийнятого рішення суб'єкта владних
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку про відсутність в діях
позивача ознак правопорушення
передбаченого ч. 3 ст. 165-1 КпАП, 188-23 КпАП,
а тому позов є підставним й підлягає до
задоволення, а оскаржувана постанова
скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 9, 293 КУпАП, ст. ст. 9, 11, 71, 159, 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_2 до Бучацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Тернопільській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності -
задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АВ № 881199 від 15 січня 2014 року начальника
Монастириського відділення Бучацької
ОДПІ ГУ Міндоходів в Тернопільській
області про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. ст.
165-1, 188-23 КУпАП.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Суддя І. М. Галіян